title: 2017 m. liepos 11 d. Tarybos rekomendacija, dėl 2017 m. Kroatijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Kroatijos konvergencijos programos

text:
               9.8.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 261/41

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2017 m. liepos 11 d.
   dėl 2017 m. Kroatijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Kroatijos konvergencijos programos
   (2017/C 261/10)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2016 m. lapkričio 16 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2017 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2017 m. kovo 9–10 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2016 m. lapkričio 16 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Kroatija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (2)

               2017 m. vasario 22 d. paskelbta 2017 m. Kroatijos ataskaita. Joje įvertinta Kroatijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2016 m. liepos 12 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, veiksmai, kurių Kroatija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais šaliai skirtas rekomendacijas, ir Kroatijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“. Į ją įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai, kurie taip pat buvo paskelbti 2017 m. vasario 22 d. Komisijos analizė leido padaryti išvadą, kad Kroatijoje yra susidarę perviršiniai makroekonominiai disbalansai. Visų pirma 2016 m. valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis pradėjo mažėti, tačiau valstybės skolą veikia valiutos rizika, taip pat išlieka didelė rizika finansiniam tvarumui vidutiniu laikotarpiu. Privačiojo sektoriaus skola mažėjo, tačiau tebėra didelė, ypač įmonių sektoriuje, ir ją labai veikia valiutos rizika. Finansų sektorius turėtų paremti atsigavimą, tačiau jam vis dar gresia dėl valiutos kylanti kredito rizika, be to, neveiksnių paskolų ir viso paskolų portfelio santykis tebėra didelis. Dėl nuosaikaus darbo vietų kūrimo ir dėl mažėjančios darbo jėgos nedarbo lygis sparčiai mažėja. Galiausiai, sudėtinga verslo aplinka slopina našias investicijas ir našumo augimą;

               (3)

               2017 m. balandžio 27 d. Kroatija pateikė 2017 m. nacionalinę reformų programą ir 2017 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (4)

               į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (3) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

               (5)

               nutraukus perviršinio deficito procedūrą, Kroatijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir skolos taisyklė. 2017 m. konvergencijos programoje Vyriausybė planuoja laipsnišką valdžios sektoriaus deficito pagerėjimą nuo -0,8 % BVP 2016 m. iki 0,5 % BVP 2020 m. Vidutinės trukmės biudžeto tikslo, t. y. -1,75 % BVP struktūriniu požiūriu, 2016 m. buvo laikomasi su didele atsarga, taip pat planuojama, kad 2017 ir 2018 m. (perskaičiuotas (4)) struktūrinis balansas atitiks vidutinės trukmės biudžeto tikslą, tačiau be atsargos. Prognozuojama, kad vėliau jis turėtų vėl šiek tiek gerėti. Konvergencijos programoje numatyta, kad 2015 m. aukščiausią 86,7 % BVP lygį pasiekęs valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP toliau mažės ir 2020 m. bus 72,1 %. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos tos biudžeto projekcijos, yra palankus, visų pirma turint omenyje neigiamą Kroatijos didžiausiai privačiai bendrovei „Agrokor“ kylančių finansinių sunkumų poveikį, į kurį sudarant programos projekcijas neatsižvelgta. „Agrokor“ krizė taip kelia tiesioginę riziką biudžeto projekcijoms. Be to, priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus deficito tikslus 2017 m. ir vėliau, dar nėra išsamiai nurodytos;

               (6)

               2016 m. liepos 12 d. Taryba rekomendavo Kroatijai 2017 m. užtikrinti bent 0,6 % BVP metinį fiskalinį koregavimą siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Rezultatų duomenys, iš kurių matyti didelis 2016 m. nominaliojo balanso pagerėjimas, rodo, kad Kroatija tais metais jau pasiekė savo vidutinės trukmės biudžeto tikslą. Komisijos 2017 m. pavasario prognozėje numatoma, kad struktūrinis balansas 2017 m. ir toliau viršys vidutinės trukmės biudžeto tikslą, nepaisant jo sumažėjimo nuo -0,3 % BVP 2016 m. iki -1,7 % BVP 2017 m. 2018 m. Kroatijai rekomenduojama ir toliau laikytis vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Komisija 2017 m. pavasario prognozėje numato, kad struktūrinis balansas turėtų toliau mažėti iki -2,1 % BVP; tai rodo tam tikro nukrypimo nuo vidutinės trukmės biudžeto tikslo riziką. Prognozuojama, kad 2017 ir 2018 m. Kroatija laikysis skolos taisyklės. Apskritai Taryba mano, kad Kroatija turi būti pasirengusi imtis papildomų priemonių 2018 m., kad būtų užtikrinta atitiktis Stabilumo ir augimo pakto nuostatoms;

               (7)

               Kroatijos fiskalinio valdymo sistema turi trūkumų. Naujasis finansinės atsakomybės aktas, kuris turėtų sustiprinti biudžeto sistemą ir Fiskalinės politikos komisijos nepriklausomumą ir įgaliojimus, dar nepriimtas. Vėluojama priimti biudžeto įstatymo dalinį pakeitimą, kuriuo siekiama sustiprinti vidutinio laikotarpio biudžeto sistemą ir spręsti biudžeto planų tikslinimo problemą tiek centriniu, tiek vietos lygmeniu. Projekcijų, kuriomis grindžiami biudžeto planai, patikimumas tebėra mažas;

               (8)

               Kroatijos pajamos iš nekilnojamojo turto periodinio apmokestinimo yra palyginti mažos. Vietos valdžios institucijų padaliniai gauna pajamų iš mokesčių, susijusių su turtu, tačiau jų apskaičiavimas ir aprėptis labai skiriasi. Pajamų taip pat gaunama ir iš turto perdavimo apmokestinimo, kuris nelabai veiksmingas. Atsižvelgiant į pakartotines šaliai skirtas rekomendacijas ir įgyvendinant 2016 m. pabaigos mokesčių reformą, nuo 2018 m. tam tikri vietiniai mokesčiai ir rinkliavos bus pakeisti periodiniu turto mokesčiu, apskaičiuojamu remiantis penkiais parametrais, pagal kuriuos apytiksliai nustatoma turto vertė. Laikoma, kad tai pirmas žingsnis siekiant įvesti visavertį verte pagrįstą periodinį turto mokestį;

               (9)

               Kroatijos valstybės finansavimo poreikiai ir valstybės skolai kylanti valiutos rizika rodo patikimų finansavimo šaltinių ir apdairaus rizikos valdymo svarbą. Atsižvelgiant į šaliai skirtą rekomendaciją, 2017 m. pradžioje priimta 2017–2019 m. centrinės valdžios skolos valdymo strategija. Ji priimta praėjus trejiems metams po ankstesnės strategijos galiojimo pabaigos. Valstybės skolos valdymo institucinė struktūra, įskaitant komunikaciją su rinkomis, rizikos valdymą ir reguliarų strategijos atnaujinimą, turi trūkumų. Taip pat nepakankamai dėmesio skiriama nebiudžetinėms operacijoms, kurios gali turėti įtakos skolai;

               (10)

               pastaruoju metu darbo rinka toliau atsigauna, tačiau nedarbo lygis išlieka aukštas, o ilgai darbo ieškančių asmenų dalis didelė. Atsižvelgiant į mažą ir toliau mažėjantį aktyvumą tai reiškia, kad egzistuoja didelis neišnaudotas darbo jėgos potencialas. 2016 m. ypač daug sumažėjo darbingiausio amžiaus žemos kvalifikacijos darbuotojų aktyvumas; tokią tendenciją paskatino darbingo amžiaus gyventojų skaičiaus mažėjimas dėl senėjimo ir emigracijos, kurių mastas auga;

               (11)

               asmenų, turinčių teisę anksti išeiti į pensiją, neaktyvumas palyginti didelis. Dėl trumpų pensijų įmokų laikotarpių dabartinis ir būsimas pensijų adekvatumas yra mažas ir kyla skurdo senatvėje rizika. Ankstyvo išėjimo į pensiją galimybių daug, tai padaryti galima likus visiems penkeriems metams iki teisės aktais nustatyto pensinio amžiaus. Finansinės paskatos dirbti iki to amžiaus yra menkos. Paskelbtos priemonės, kuriomis skatinama ilginti profesinį gyvenimą, neįgyvendintos. Viena iš žemo dalyvavimo darbo rinkoje lygio priežasčių yra priežiūros pareigos, ypač vyresnių darbingiausio amžiaus moterų. Formaliosios vaikų priežiūros paslaugų nepakanka, o tarp regionų egzistuoja dideli skirtumai, taip pat darbo sutartys suteikia nedaug galimybių derinti darbą ir priežiūrą. Šiuo metu teisės aktais nustatytas moterų pensinis amžius yra 61 metai ir 9 mėnesiai, o vyrų – 65 metai. Teisės aktais nustatytas pensinis amžius vienodinamas ir ilginamas lėtai: ir vyrų, ir moterų pensinis amžius 67 metų ribą pasieks 2038 m. Svarstoma galimybė šį procesą spartinti, tačiau sprendimas dar nepriimtas. Pagal pensijų sistemą teisė į palankesnes sąlygas suteikiama tam tikrų kategorijų darbuotojams, kurių profesijos laikomos sunkiomis ir pavojingomis, ir tam tikrų sektorių darbuotojams. Kroatijos valdžios institucijos užbaigė sunkių ar pavojingų profesijų peržiūrą, tačiau taisyklės dar nesuderintos;

               (12)

               remiantis naujausiais duomenimis, 2015 m. beveik 30 % gyventojų grėsė skurdo arba socialinės atskirties rizika. Socialinės apsaugos sistema nepakankamai veiksminga ir teisinga, šiuos trūkumus lemia nenuoseklūs tinkamumo kriterijai, fragmentiška geografinė aprėptis, atsakingų valdžios institucijų veiksmų koordinavimo stoka ir mažas skaidrumas. 2016 m. skurdžiausiems namų ūkiams skirtai minimalių pajamų sistemai išleista tik 0,6 % BVP. Reformų planų, įskaitant atsakomybės perskirstymą tarp institucijų ir tinkamumo kriterijų suderinimą, įgyvendinimas stringa;

               (13)

               svarbi galimybių įsidarbinti sąlyga – darbo rinkai būtinų įgūdžių įgijimas. Dalyvavimas suaugusiųjų švietime labai mažas, taip pat kaip ir aktyvios darbo rinkos politikos, perkvalifikavimo priemonių ir mokymosi visą gyvenimą išlaidos ir aprėptis. Rengiant mokymus nepakankamai dėmesio skiriama vyresnio amžiaus ir žemos kvalifikacijos darbuotojams ir ilgalaikiams bedarbiams, kuriems kyla didelių problemų įsidarbinti. Teisės aktų, kuriais siekiama gerinti suaugusiųjų mokymo įstaigų, programų ir studijų kokybę, rengimas vėluoja;

               (14)

               žmonėms būtini pakankami pagrindiniai gebėjimai, kad jie galėtų rasti ir išlaikyti gerą, stabilų darbą ir sėkmingai dalyvauti ekonominiame ir socialiniame gyvenime. Tarptautinių tyrimų duomenys rodo, kad Kroatijoje penkiolikmečiams mokiniams labai trūksta pagrindinių gebėjimų, taikomųjų mokslų ir matematikos žinių. Pagal švietimo, mokslo ir technologijų strategiją 2015 m. pradėta įgyvendinti mokyklų mokymo programų reforma, kuria siekiama pagerinti universaliųjų gebėjimų turinį ir mokymą. Po prieštaringų suinteresuotųjų šalių reakcijų mokymo programų reforma buvo peržiūrėta, o jos įgyvendinimas gerokai pavėlintas. Dabar procesas turi būti tęsiamas atsižvelgiant į pradinius tikslus. Neseniai Kroatija priėmė profesinio rengimo ir mokymo strategiją. Tikimasi, kad ją įgyvendinant bus atnaujinta profesinio rengimo ir mokymo programa, sustiprintas mokymosi darbo vietoje vaidmuo ir pagerinta profesinio rengimo ir mokymo kokybė. Neformaliojo mokymosi ir savišvietos rezultatų pripažinimo sistema dar nepradėta taikyti;

               (15)

               viešojo administravimo teritorinis ir funkcinis susiskaidymas kenkia paslaugų teikimui ir viešųjų išlaidų veiksmingumui. Įvairių lygių valdžios institucijų dabartinės kompetencijos ir fiskaliniai santykiai nepadeda veiksmingai ir teisingai teikti viešųjų paslaugų, visų pirma sveikatos priežiūros, švietimo ir socialinės paramos. Visapusiškos viešojo administravimo reformos įgyvendinimas vėluoja. Teisės aktai dėl centrinės ir vietos valdžios institucijų užduočių perskirstymo dar nepriimti, taip pat nebaigtas valstybės agentūrų sistemos racionalizavimas. 2017 m. pradžioje Kroatijos valdžios institucijos paskelbė apie darbo grupės, kuri turi parengti teisės aktus dėl subnacionalinio lygmens valdžios institucijų finansavimo, įsteigimą;

               (16)

               darbo užmokesčio nustatymo viešojo administravimo sektoriuje fragmentacija ir toliau trukdo užtikrinti darbo užmokesčio skaidrumą ir vienodas sąlygas, taip pat kenkia Vyriausybės vykdomai darbo užmokesčio išlaidų kontrolei, todėl kyla šalutinio poveikio visai ekonomikai rizika. 2017 m. vasario mėn. Vyriausybė priėmė bendras derybų dėl kolektyvinių sutarčių viešajame sektoriuje ir jų stebėjimo gaires, tačiau darbo užmokesčio nustatymo sistemų racionalizavimas atidėtas iki 2018 m.;

               (17)

               valstybės valdomų įmonių vidutinis našumas yra mažesnis nei privačių įmonių, o tai rodo jų valdymo trūkumus. Tie trūkumai neigiamai veikia išteklių paskirstymo veiksmingumą ir prisideda prie mažo ekonomikos našumo augimo. Veiksmai, kuriais siekiama atverti galimybes privačiai valstybės įmonių kontrolei, pernai buvo vykdomi lėtai. Geresnis tų įmonių, įskaitant vietos valdžios padalinių valdomas įmones, veiklos rezultatų stebėjimas ir valdybų atskaitomybė padėtų pagerinti jų valdymą;

               (18)

               Kroatijos rekonstrukcijos ir plėtros bankui (HBOR) tenka pagrindinis vaidmuo įgyvendinant Sąjungos finansines priemones ir pirmiausia Investicijų planą Europai. Kad galėtų visapusiškai atlikti šį vaidmenį, jis turi atitikti aukštus skaidrumo ir atskaitomybės standartus. Kroatijos valdžios institucijos planuoja, kad ne vėliau kaip 2017 m. pabaigoje nepriklausomi auditoriai atliks nepriklausomą jo kredito portfelio turto kokybės peržiūrą. Remiantis rezultatais bus peržiūrėta jo reguliavimo sistema ir valdymo struktūros;

               (19)

               įmonėms susidarančios reguliavimo reikalavimų laikymosi išlaidos yra didelės. Dėl didelio skaičiaus parafiskalinių mokesčių (dauguma iš jų statistiškai laikomi mokesčiais) verslo aplinka tampa sudėtingesnė. Atsižvelgdama į konkrečiai šaliai skirtą rekomendaciją, 2016 m. vasarą Vyriausybė nusprendė panaikinti 13 ir sumažinti dar 11 parafiskalinių mokesčių, tačiau sprendimas įgyvendinamas lėtai. Įmonėms neigiamą poveikį ir toliau daro didelė administracinė našta. Priimtas administracinės naštos mažinimo planas, apimantis aštuonias reguliavimo sritis, tačiau jis dar neįgyvendintas;

               (20)

               per krizę smarkiai sumažėjusios investicijos 2016 m. atsigavo. Tačiau, nepaisant palankių makroekonominių ir finansavimo sąlygų, yra esminių kliūčių, stabdančių tvaresnį investicijų atsigavimą. Viešojo administravimo trūkumai, sudėtinga verslo aplinka, lėtas antikorupcinės strategijos įgyvendinimas, griežtas svarbiausių infrastruktūros sektorių reguliavimas ir aktyvus valstybės dalyvavimas ekonomikoje neigiamai veikia verslo aplinką;

               (21)

               modernizavus profesijų reglamentavimą galima paskatinti darbo jėgos judumą, padėti sumažinti profesinių paslaugų kainas ir taip padidinti augimo potencialą. Kroatijos paslaugų teikėjų ir reglamentuojamųjų profesijų, ypač teisininkų, reglamentavimas yra griežtas. 2016 m. vasarą Vyriausybė priėmė veiksmų planą, kuriuo siekiama pakeisti ir modernizuoti netinkamą reglamentavimą, tačiau jis yra ribotos apimties ir nepakankamai išsamus;

               (22)

               teisingumo sistemos kokybė ir efektyvumas yra vienas iš pagrindinių verslo aplinkos veiksnių. Nors neišnagrinėtų bylų skaičius sumažintas, pirmosios instancijos teismo procesas komercinėse, civilinėse ir baudžiamosiose bylose yra ilgas. Elektroninis teismo dokumentų registravimas ir išdavimas gali labai pagerinti teisingumo sistemą, tačiau šios priemonės dar neįgyvendintos. Komercinių bylų teisėjai neturi interneto prieigos prie registrų, ir dėl to sumažėja nemokumo bylų nagrinėjimo veiksmingumas. Teismo sprendimai internete pateikiami tik labai retai ir būtų galima patobulinti veiklos procesus pirmosios instancijos komerciniuose teismuose;

               (23)

               bankų sektorius tebeturi pakankamai kapitalo, jo pelningumas 2016 m. atsigavo Šveicarijos frankais išduotas paskolas 2015 m. konvertavus į paskolas eurais. Neveiksnių paskolų ir visų paskolų santykis pastaruoju metu mažėjo, tačiau vis dar yra didelis, visų pirma ne finansų bendrovėse. Atrodo, kad sumažėjimą skatino pardavimai, taip pat 2013 m. pradėti taikyti progresinio ir automatinio atidėjinių sudarymo reikalavimai. Vadovaudamasi šaliai skirta rekomendacija, Vyriausybė, įgyvendindama pastarojo meto mokesčių reformą, taip pat įvedė naują neveiksnių paskolų nurašymų apmokestinimo tvarką. Jos poveikį reikia atidžiai stebėti. Taip pat būtina atidžiai stebėti, ar neseniai reformuota nemokumo sistema padeda veiksmingai pertvarkyti neveiksnias paskolas;

               (24)

               atsižvelgdama į 2017 m. Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Kroatijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2017 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2017 m. konvergencijos programą, 2017 m. nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Kroatija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Kroatijos politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą;

               (25)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2017 m. konvergencijos programą, o jos nuomonė (5) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

               (26)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo 2017 m. nacionalinę reformų programą ir 2017 m. konvergencijos programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–5 rekomendacijose,

         REKOMENDUOJA Kroatijai 2017–2018 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Vykdyti savo fiskalinę politiką pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimus, o tai reiškia, kad 2018 m. reikia toliau laikytis savo vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Ne vėliau kaip 2017 m. rugsėjo mėn. sustiprinti biudžeto planavimą ir daugiametę biudžeto sistemą, be kita ko, sustiprinant Fiskalinės politikos komisijos nepriklausomumą ir įgaliojimus. Imtis būtinų veiksmų, kad būtų įvestas verte pagrįstas turto mokestis. Sustiprinti valstybės skolos valdymo sistemą, be kita ko, užtikrinant metinius skolos valdymo strategijos atnaujinimus.

               2.

               Neskatinti anksti išeiti į pensiją, spartinti perėjimą prie ilgesnio teisės aktais nustatyto pensinio amžiaus ir tam tikrų kategorijų darbuotojams taikomas pensijų nuostatas priderinti prie bendros sistemos taisyklių. Gerinti socialinių išmokų koordinavimą ir skaidrumą.

               3.

               Gerinti suaugusiųjų, visų pirma vyresnio amžiaus darbuotojų, žemos kvalifikacijos asmenų ir ilgalaikių bedarbių švietimą. Spartinti švietimo sistemos reformą.

               4.

               Mažinti viešojo administravimo susiskaidymą ir gerinti funkcinį viešojo administravimo kompetencijų pasiskirstymą, kartu didinant veiksmingumą ir mažinant teritorinius skirtumus viešųjų paslaugų teikimo srityje. Pasikonsultavus su socialiniais partneriais, suderinti visų viešojo administravimo įstaigų ir valstybės tarnybų darbo užmokesčio nustatymo sistemas.

               5.

               Spartinti valstybės valdomų įmonių ir kito valstybės turto perleidimą ir gerinti įmonių valdymą valstybės valdomų įmonių sektoriuje. Gerokai sumažinti įmonėms tenkančią naštą, susidarančią dėl reglamentavimo išlaidų ir administracinių reikalavimų. Pašalinti nepagrįstus reglamentavimo apribojimus, kurie trukdo įgyti teisę užsiimti reglamentuojamosiomis profesijomis ir profesinių ir verslo paslaugų teikimu ir tuo verstis. Padidinti teisingumo sistemos veiksmingumą ir kokybę, ypač mažinant civilinių ir komercinių bylų trukmę.

      Priimta Briuselyje 2017 m. liepos 11 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         T. TÕNISTE

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

      (4)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones, Komisijos tarnybų perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

      (5)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


				|

		52013PC0544

			Rekomendacija TARYBOS SPRENDIMAS dėl pritarimo, kad Komisija Europos atominės energijos bendrijos vardu sudarytų Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Juodkalnijos Respublikos stabilizacijos ir asociacijos susitarimo protokolą, kuriuo atsižvelgiama į Kroatijos Respublikos įstojimą į Europos Sąjungą /* COM/2013/0544 final - 2013/ () */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
2012 m. rugsėjo 24 d.
Taryba įgaliojo Komisiją Europos Sąjungos bei jos valstybių
narių ir Kroatijos Respublikos vardu pradėti derybas su Juodkalnija
dėl Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir
Juodkalnijos Respublikos stabilizacijos ir asociacijos susitarimo protokolo,
kuriuo atsižvelgiama į Kroatijos Respublikos įstojimą į
Europos Sąjungą, sudarymo.
Šios derybos pradėtos 2012
m. lapkričio 22 d., pirmiau įvykus techninėms konsultacijoms su
Juodkalnija šiuo klausimu. Tolesni derybų etapai įvyko 2013 m.
sausio 25 d. ir 2013 m. kovo 7 d. 2013 m. gegužės
16 d. protokolą parafavo Komisija ir Juodkalnijos Vyriausybė.
Pridedamas parafuoto protokolo tekstas.
Komisija siūlo Tarybai
Europos Sąjungos vardu priimti sprendimą dėl protokolo
pasirašymo ir laikino taikymo ir sudaryti protokolą Europos Sąjungos
bei jos valstybių narių vardu. Europos atominės energijos
bendrija (EAEB) irgi yra Stabilizacijos ir asociacijos susitarimo šalis.
Dėl protokolo sudarymo Europos atominės energijos bendrijos vardu
Komisija Tarybai siūlo pritarti pagal EAEB steigimo sutarties 101
straipsnio antrą pastraipą.
Pagal EAEB sutarties 101
straipsnį sprendimą pasirašyti susitarimą priima Komisija, o
sprendimą sudaryti susitarimą priima Komisija Tarybai pritarus.
Todėl reikia priimti atskirus ES ir EAEB sprendimus dėl protokolo
pasirašymo ir sudarymo.
Dėl protokolo sudarymo
Europos atominės energijos bendrijos vardu Komisija Tarybai siūlo:
–
pritarti pagal EAEB steigimo sutarties 101
straipsnio antrą pastraipą.
Rekomendacija
TARYBOS SPRENDIMAS
dėl pritarimo, kad Komisija Europos
atominės energijos bendrijos vardu sudarytų Europos Bendrijų bei
jų valstybių narių ir Juodkalnijos Respublikos stabilizacijos ir
asociacijos susitarimo protokolą, kuriuo atsižvelgiama į Kroatijos
Respublikos įstojimą į Europos Sąjungą
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos atominės
energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos
101 straipsnio antrą pastraipą,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją,
kadangi:
(1)
2012 m. rugsėjo 24 d. Taryba
įgaliojo Komisiją Sąjungos bei jos valstybių narių ir
Kroatijos Respublikos vardu pradėti derybas su Juodkalnija dėl
Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Juodkalnijos
Respublikos stabilizacijos ir asociacijos susitarimo protokolo, kuriuo
atsižvelgiama į Kroatijos Respublikos įstojimą į Europos
Sąjungą, sudarymo;
(2)
šios derybos sėkmingai užbaigtos;
(3)
todėl šis protokolas turėtų
būti sudarytas, taip pat ir Europos atominės energijos bendrijos
vardu, tais klausimais, kurie patenka į Euratomo sutarties taikymo
sritį;
(4)
protokolo pasirašymui ir sudarymui taikoma atskira
procedūra tais klausimais, kurie patenka į Europos Sąjungos
sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo taikymo
sritį;
(5)
turėtų būti pritarta tam, kad
Komisija Europos atominės energijos bendrijos vardu sudarytų
protokolą,
NUSPRENDĖ:
Vienintelis straipsnis
Šiuo straipsniu pritariama tam, kad Komisija
Europos atominės energijos bendrijos vardu sudarytų Europos
Bendrijų bei jų valstybių narių ir Juodkalnijos Respublikos
stabilizacijos ir asociacijos susitarimo protokolą (toliau – protokolas),
kuriuo atsižvelgiama į Kroatijos Respublikos įstojimą į
Europos Sąjungą.
Protokolo tekstas pridedamas prie Tarybos
sprendimo dėl Europos Bendrijų bei jų valstybių narių
ir Juodkalnijos Respublikos stabilizacijos ir asociacijos susitarimo protokolo,
kuriuo atsižvelgiama į Kroatijos Respublikos įstojimą į
Europos Sąjungą, pasirašymo ir laikino taikymo.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas


title: 2011 m. spalio 18 d. Komisijos rekomendacija dėl nanomedžiagos apibrėžties Tekstas svarbus EEE

text:
               20.10.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 275/38

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2011 m. spalio 18 d.
   dėl nanomedžiagos apibrėžties
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2011/696/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               2005 m. birželio 7 d. Komisijos komunikate „Nanomokslai ir nanotechnologijos. 2005–2009 m. Europos veiksmų planas“ (1) apibrėžti keli aiškūs ir tarpusavyje susieti veiksmai, reikalingi nedelsiant įgyvendinti saugią, integruotą ir atsakingą nanomokslų ir nanotechnologijų strategiją;

               (2)

               pagal veiksmų planą įsipareigojusi Komisija atidžiai persvarstė susijusius Sąjungos teisės aktus, kad nustatytų, ar galiojančios taisyklės taikomos galimai nanomedžiagų rizikai. Persvarstymo rezultatai pateikti 2008 m. birželio 17 d. Komisijos komunikate „Nanomedžiagų reglamentavimo aspektai“ (2). Komunikate padaryta išvada, kad Sąjungos teisės aktuose „nanomedžiagos“ konkrečiai neminimos, tačiau nanomedžiagų rizika sveikatai, saugai ir aplinkai iš esmės reglamentuojama galiojančiais teisės aktais;

               (3)

               savo 2009 m. balandžio 24 d. rezoliucijoje dėl nanomedžiagų reglamentavimo aspektų (3) Europos Parlamentas ragina, inter alia, pradėti taikyti Sąjungos teisės aktuose išsamią moksliškai pagrįstą nanomedžiagų apibrėžtį;

               (4)

               šioje rekomendacijoje pateikta apibrėžtimi reikėtų vadovautis siekiant nustatyti, ar Sąjungoje teisės ir politikos tikslais tam tikra medžiaga turėtų būti laikoma „nanomedžiaga“. Termino „nanomedžiaga“ apibrėžtis Sąjungos teisės aktuose turėtų būti grindžiama vien tik medžiagos sudedamųjų dalelių dydžiu, neatsižvelgiant į pavojų arba riziką. Ši vien tik medžiagos dalelių dydžiu grindžiama apibrėžtis taikoma gamtinėms, šalutinėms arba dirbtinėms medžiagoms;

               (5)

               termino „nanomedžiaga“ apibrėžtis turėtų būti grindžiama turimomis mokslo žiniomis;

               (6)

               dažnai sudėtinga išmatuoti nanomedžiagos dalelių dydį ir jų dydžio skirstinius, o skirtingais metodais gauti rezultatai gali būti nepalyginami. Turi būti parengti suderinti matavimo metodai siekiant užtikrinti, kad taikant apibrėžtį būtų gaunami nuoseklūs įvairių medžiagų rezultatai ir užtikrinamas rezultatų nuoseklumas laiko atžvilgiu. Kol nėra suderintų matavimo metodų, turėtų būti taikomi turimi geriausi alternatyvūs metodai;

               (7)

               Europos Komisijos Jungtinio tyrimų centro informacinėje ataskaitoje „Dėl veiksnių, į kuriuos reikia atsižvelgti reguliavimo tikslais nustatant nanomedžiagų apibrėžtį“ (4) (angl. Considerations on a Definition of Nanomaterials for Regulatory Purposes) patariama, kad nanomedžiagų apibrėžtis būtų skirta dalelių nanomedžiagoms, būtų plačiai taikoma Sąjungos teisės aktuose ir derėtų su kitais pasaulyje priimtais požiūriais. Dalelių dydis turėtų būti vienintelis esminis požymis, todėl būtina nustatyti aiškias nanoskalės ribas;

               (8)

               Komisija įgaliojo Atsirandančių ir nustatomų naujų pavojų sveikatai mokslinį komitetą (SCENIHR) pateikti mokslinę medžiagą, į kokius aspektus atsižvelgti termino „nanomedžiaga“ apibrėžtį rengiant reguliavimo tikslais. 2010 m. dėl nuomonės „Mokslinis termino „nanomedžiaga“ apibrėžties pagrindas“ (angl. Scientific Basis for the Definition of the Term „Nanomaterial“) surengtos viešos konsultacijos. Savo 2010 m. gruodžio 8 d. nuomonėje (5) SCENHIR padarė išvadą, kad tinkamiausias matuojamasis dydis, kuris gali būti taikomas visoms nanomedžiagos, yra dalelių dydžio požymis. Nustačius dalelių matmenų intervalą, būtų lengviau užtikrinti vienodą aiškinimą. Pasiūlyta nustatyti 1 nm apatinę ribą. Bendru sutarimu paprastai taikoma 100 nm viršutinė riba, tačiau mokslinių šios vertės tinkamumo įrodymų nėra. Taikant bendrą viršutinę ribą būtų per daug suvaržyta nanomedžiagų klasifikacija, todėl diferencijuotas metodas būtų tinkamesnis. Turėtų būti apsvarstyta reguliavimo tikslu taikyti dalelių dydžio skirstinį – apibrėžtis būtų patikslinta pagal vidutinį dalelių dydį ir standartinį dalelių dydžio nuokrypį. Medžiagos dalelių dydžio skirstinys turėtų būti pateiktas kaip dalelių dydžio skirstinys pagal jų koncentraciją (t. y. tam tikro matmenų intervalo objektų skaičius, padalytas iš viso objektų skaičiaus), o ne kaip nanoskalės dalelių masės dalis nanomedžiagoje, nes mažoje masės dalyje gali būti didžiausias dalelių skaičius. SCENIHR nurodė tam tikrus specialius atvejus, kuriais apibrėžtį taikyti būtų lengviau, jei vienetinio tūrio paviršiaus plotas būtų kriterijus nustatyti, ar medžiaga atitinka nustatytą nanoskalės intervalą;

               (9)

               Tarptautinė standartizacijos organizacija terminą „nanomedžiaga“ apibrėžia taip – medžiaga, kurios išorės matmenys nanoskalės, arba medžiaga, kurios vidaus struktūra arba paviršiaus struktūra yra nanoskalės. Terminas „nanoskalė“ apibrėžiamas kaip dydžio intervalas nuo maždaug 1 nm iki 100 nm (6);

               (10)

               dalelių dydžio skirstinys turėtų būti nustatytas atsižvelgiant į tai, kad paprastai nanomedžiagos sudarytos iš daugybės tam tikru būdu pasiskirsčiusių įvairaus dydžio dalelių. Be dalelių dydžio skirstinio būtų sunku nustatyti, ar konkreti medžiaga atitinka apibrėžtį, nes kai kurios dalelės mažesnės kaip 100 nm, o kitos – ne. Šis metodas atitinka SCENIHR nuomonę, kad medžiagos dalelių skirstinys turėtų būti pateiktas kaip dalelių dydžio skirstinys pagal jų koncentraciją (t. y. dalelių skaičių);

               (11)

               nėra tvirto mokslinio pagrindo pasiūlyti konkrečią dalelių dydžio skirstinio vertę, žemiau kurios medžiagos, kuriose yra 1–100 nm dydžio dalelių, veikiausiai neturėtų nanomedžiagoms būdingų savybių. Pateiktas mokslinis patarimas – taikyti statistinį metodą, grindžiamą standartiniu nuokrypiu, kurio slenkstis – 0,15 %. Atsižvelgiant į tai, kad medžiagos, kurioms tiktų toks slenkstis, yra paplitusios, ir į tai, kad apibrėžties taikymo sritį būtina priderinti prie reguliavimo aplinkybių, slenkstis turėtų būti didesnis. Pagal šioje rekomendacijoje pateikiamą apibrėžtį 1–100 nm dydžio dalelių nanomedžiagoje turėtų būti ne mažiau kaip 50 %. Atsižvelgiant į SCENIHR patarimą, tam tikrais atvejais tikslinis vertinimas gali būti pateisinamas net mažu 1–100 nm dydžio dalelių skaičiumi. Vis dėlto būtų klaidinga tokias medžiagas priskirti prie nanomedžiagų kategorijos. Tačiau tam tikrais teisiniais atvejais, rūpinantis aplinka, sveikata, sauga arba konkurencingumu, būtų pateisinama taikyti mažesnį kaip 50 % slenkstį;

               (12)

               dalelių aglomeratas arba agregatas gali turėti tokių pačių savybių kaip nesusietosios dalelės. Be to, gali būti atvejų, kai per nanomedžiagos gyvavimo laikotarpį dalelės sklinda iš aglomerato arba agregato. Todėl į šioje rekomendacijoje pateiktą apibrėžtį turėtų būti įtrauktos aglomerato arba agregato dalelės, jei sudedamosios dalelės yra 1–100 nm dydžio;

               (13)

               šiuo metu įmanoma išmatuoti sausų kietųjų medžiagų arba miltelių vienetinio tūrio paviršiaus plotą taikant azoto įgerties metodą (metodas BET). Tais atvejais vienetinio tūrio paviršiaus plotas gali būti naudojamas kaip kriterijus nustatant, ar medžiaga yra nanomedžiaga. Ateityje naujausios mokslinės žinios gali padidinti šio ir kitų metodų taikymo kitų rūšių medžiagoms galimybes. Rezultatai, gauti matuojant įvairių medžiagų vienetinio paviršiaus plotą ir vertinant dalelių dydžio skirstinį, gali nesutapti. Todėl turėtų būti nurodyta, kad pirmenybė turėtų būti teikiama dalelių dydžio skirstiniui, ir kad remiantis vienetinio tūrio paviršiaus plotu negalima įrodyti, kad medžiaga nėra nanomedžiaga;

               (14)

               vyksta sparti technologijų plėtra ir mokslo pažanga. Todėl apibrėžtis, įskaitant esminius žodžius, turėtų būti persvarstyta iki 2014 m. gruodžio mėn. siekiant užtikrinti, kad ji atitiktų reikmes. Persvarstant apibrėžtį visų pirma turėtų būti įvertinta, ar reikia padidinti arba sumažinti dalelių dydžio skirstinio 50 % slenkstį, taip pat ar turėtų būti įtrauktos nanoskalės vidaus arba paviršiaus sandaros medžiagos, pavyzdžiui, sudėtinės nanokomponentų nanomedžiagos, įskaitant kai kuriuose sektoriuose naudojamas akytąsias nanomedžiagas ir nanokompozitus;

               (15)

               turėtų būti parengtos gairės ir standartiniai matavimo metodai, taip pat surinktos žinios apie tipinę nanodalelių koncentraciją reprezentatyviuosiuose medžiagų rinkiniuose siekiant, kad būtų lengviau (jei įmanoma ir patikima) apibrėžtį taikyti konkrečiame teisės aktų kontekste;

               (16)

               pagal šioje rekomendacijoje pateiktą apibrėžtį neturėtų būti daromos išvados, susijusios su Sąjungos teisės aktų ar kitų nuostatų, kuriomis gali būti nustatomi papildomi toms medžiagoms taikytini reikalavimai, įskaitant rizikos valdymo reikalavimus, taikymo sritimi, ir neturėtų būti laikoma, kad apibrėžtis atitinka tą sritį. Tam tikrais atvejais gali reikėti išimties tvarka netaikyti konkretaus teisės akto arba teisinių nuostatų tam tikroms medžiagoms, net jei tos medžiagos atitinka apibrėžtį. Taip pat gali būti būtina į tam tikrai nanomedžiagai skirto konkretaus teisės akto arba teisinių nuostatų taikymo sritį įtraukti papildomas medžiagas, pavyzdžiui, medžiagas, kurių dalelės mažesnės kaip 1 nm arba didesnės kaip 100 nm;

               (17)

               atsižvelgiant į ypatingas vyraujančias farmacijos sektoriaus sąlygas ir naudojamas specializuotas nanosandaros sistemas, pagal šios rekomendacijos apibrėžtį neturėtų būti daromos išvados dėl žodžio dalies „nano“, kai rengiamos tam tikrų medikamentų ir medicininės įrangos apibrėžtys,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Valstybės narės, Sąjungos agentūros ir ūkinės veiklos vykdytojai raginami vartoti šią termino „nanomedžiaga“ apibrėžtį priimant ir įgyvendinant teisės aktus, politikos ir mokslinių tyrimų programas, susijusias su nanotechnologijų gaminiais.

               2.

               Nanomedžiaga – gamtinė, šalutinė arba dirbtinė medžiaga, kurioje yra nesusietųjų dalelių, dalelių agregatų arba aglomeratų ir kurios dalelių dydžio skirstinyje yra 50 % arba daugiau dalelių, kurių vienas arba keli išorės matmenys yra 1–100 nm.
               Konkrečiais atvejais, rūpinantis aplinka, sveikata, sauga arba konkurencingumu, dalelių dydžio skirstinio 50 % slenkstį galima pakeisti 1–50 % slenksčiu.

               3.

               Nukrypstant nuo 2 dalies, fulerenai, grafeno dribsniai ir vienasieniai anglies nanovamzdeliai, kurių vienas arba keli išorės matmenys mažesni kaip 1 nm, turėtų būti laikomi nanomedžiagomis.

               4.

               2 punkte vartojamų terminų „dalelė“, „aglomeratas“ ir „agregatas“ apibrėžtys:
               a)   dalelė– smulkiausia medžiagos dalis, turinti konkrečias fizines ribas;
               b)   aglomeratas– silpnai susietų dalelių rinkinys arba agregatai, kurių išorės paviršiaus plotas apytiksliai lygus pavienių komponentų paviršiaus plotų sumai;
               c)   agregatas– dalelė, sudaryta iš tvirtai susietų arba sulydytų dalelių.

               5.

               Jei techniškai įmanoma arba nurodyta konkrečiuose teisės aktuose, atitiktis 2 punkte pateiktai apibrėžčiai gali būti nustatyta remiantis vienetinio tūrio paviršiaus plotu. Turėtų būti laikoma, kad medžiaga neatitinka 2 punkte pateiktos apibrėžties, jei medžiagos vienetinio tūrio paviršiaus plotas yra didesnis kaip 60 m2/cm3. Tačiau jei pagal dydžio skirstinį medžiaga yra nanomedžiaga, turėtų būti laikoma, kad ji atitinka 2 punkte pateiktą apibrėžtį, net jei medžiagos vienetinio tūrio paviršiaus plotas yra mažesnis kaip 60 m2/cm3.

               6.

               1–5 punktuose pateikta apibrėžtis bus persvarstyta iki 2014 m. gruodžio mėn., atsižvelgiant į sukauptą patirtį ir mokslo bei technologijų raidą. Persvarstant apibrėžtį, visų pirma turėtų būti nagrinėjama, ar reikia padidinti arba sumažinti dalelių dydžio skirstinio 50 % slenkstį.

               7.

               Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms, Sąjungos agentūroms ir ūkinės veiklos vykdytojams.

      Priimta Briuselyje 2011 m. spalio 18 d.

            Komisijos vardu

         Janez POTOČNIK

            Komisijos narys

      (1)  COM(2005) 243 galutinis.

      (2)  COM(2008) 366 galutinis.

      (3)  P6_TA(2009) 0328.

      (4)  EUR 24403 EN, 2010 m. birželio mėn.

      (5)  http://ec.europa.eu/health/scientific_committees/emerging/docs/scenihr_o_032.pdf

      (6)  http://cdb.iso.org


               14.5.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 144/2

         Rekomendacija dėl Tarybos reglamento, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 2532/98 dėl Europos Centrinio Banko teisių taikyti sankcijas
   (ECB/2014/19)

      (pateikė Europos Centrinis Bankas)

   (2014/C 144/02)
   AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
   I.   ĮŽANGA

   1998 m. lapkričio 23 d. Europos Sąjungos Taryba priėmė Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2532/98 (1). Atsižvelgiant į patirtį, įgytą keletą metų įvairiose Europos Centrinio Banko (ECB) kompetencijos srityse taikant Reglamentą (EB) Nr. 2532/98, bei į tai, kad ECB įgaliojimai taikyti sankcijas buvo išplėsti Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1024/2013 (2), reikėtų apsvarstyti keletą Reglamento (EB) Nr. 2532/98 dalinių pakeitimų. Tam reikia vadovautis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 129 straipsnio 4 dalyje numatyta tvarka.
   II.   BENDROS PASTABOS

   Vykdydamas Reglamentu (ES) Nr. 1024/2013 jam patikėtus uždavinius, ECB gali, remdamasis to reglamento 18 straipsniu, skirti administracines pinigines sankcijas „jei kredito įstaigos, finansų kontroliuojančiosios bendrovės ar mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės sąmoningai arba per aplaidumą pažeidžia atitinkamuose tiesiogiai taikomuose Sąjungos teisės aktuose nustatytą reikalavimą ir kai už šį pažeidimą pagal atitinkamą Sąjungos teisę yra numatytas kompetentingų institucijų vykdomas administracinių piniginių sankcijų skyrimas“ (3), o „už jo reglamentų arba sprendimų pažeidimą“ (4) – sankcijas (toliau kartu – administracinės sankcijos). Jei Bendro priežiūros mechanizmo (BPM) kontekste padaromi nacionalinės teisės pažeidimai, nacionalinės kompetentingos institucijos išlaiko įgaliojimus skirti administracines sankcijas, tačiau ECB tiesiogiai prižiūrimoms kredito įstaigoms tokias sankcijas jos gali skirti tik tuo atveju, jei ECB reikalauja, kad šiuo tikslu jos iškeltų bylą.
   Skiriant administracines pinigines sankcijas pažeidus Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 18 straipsnio 1 dalyje nustatytą tiesiogiai taikomą Sąjungos teisę, taikomi principai ir procedūros yra nustatyti Reglamente (ES) Nr. 1024/2013 ir Europos Centrinio Banko reglamente (ES) Nr. 468/2014 (ECB/2014/17) (5). Vadovaujantis Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 18 straipsnio 7 dalimi, ECB už ECB reglamentų arba sprendimų pažeidimą gali skirti sankcijas pagal Reglamentą (EB) Nr. 2532/98. Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 18 straipsnio 4 dalis numato, kad ECB 18 straipsnį taiko laikydamasis Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 4 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje nurodytų aktų, atitinkamais atvejais įskaitant Reglamente (EB) Nr. 2532/98 nustatytas procedūras.
   Šiomis aplinkybėmis labai svarbu sukurti darnią visų ECB skiriamų administracinių sankcijų, susijusių su jo priežiūros uždavinių vykdymu pagal Reglamentą (ES) Nr. 1024/2013, sistemą.
   Be to, kai kurios Reglamento (EB) Nr. 2532/98 taisyklės skiriasi nuo taisyklių, nustatytų Reglamente (ES) Nr. 1024/2013. Tai ypač susiję su Reglamente (EB) Nr. 2532/98 nustatytomis viršutinėmis baudų ribomis, delspinigiais ir periodiškai mokamomis baudomis, procedūrinėmis taisyklėmis ir senaties terminais.
   Todėl rekomenduojami šie Reglamento (EB) Nr. 2532/98 daliniai pakeitimai:

               a)

               turėtų būti įterptas naujas 1a straipsnis tam, kad būtų apibrėžti tam tikri bendrieji visoms administracinėms sankcijoms, kurias ECB skiria vykdydamas savo su priežiūra susijusius uždavinius, ir sankcijoms, kurias ECB skiria vykdydamas savo su priežiūra nesusijusius uždavinius, taikomi principai ir patikslinta skirtingų joms taikomų nuostatų taikymo apimtis;

               b)

               turėtų būti įterpti nauji 4a–4c straipsniai dėl taikytinų taisyklių administracinėms sankcijoms, kurias ECB skiria vykdydamas su priežiūra susijusius uždavinius. Šiais naujais straipsniais siekiama taisykles, taikomas ECB skiriant administracines sankcijas, kai jis atlieka su priežiūra susijusius uždavinius, atskirti nuo nuostatų, taikomų sankcijoms, kurias ECB gali skirti vykdydamas savo su priežiūra nesusijusius uždavinius. Taip siekiama užtikrinti, kad viena sistema būtų taikoma visoms priežiūros srityje skiriamoms ECB administracinėms sankcijoms, tuo pačiu atsižvelgiant į Reglamente (ES) Nr. 1024/2013 nustatytas taisykles;

               c)

               reikia padaryti kitus dalinius pakeitimus, kad būtų užtikrinta, jog principai ir procedūros, reglamentuojantys Reglamento (EB) Nr. 2532/98 2–5 straipsniuose nustatytą sankcijų skyrimą, būtų suderinti su principais ir procedūromis, reglamentuojančiais ECB skiriamas administracines sankcijas jam vykdant savo su priežiūra susijusius uždavinius pagal Reglamentą (ES) Nr. 1024/2013.

         III.   PASTABOS DĖL STRAIPSNIŲ

   1 straipsnis - Apibrėžtys
   Delspinigių apibrėžtis
   Delspinigių apibrėžtis turėtų būti iš dalies pakeistas dėl dviejų priežasčių. Pirma, atsižvelgiant į kitas Sąjungos teisės nuostatas šiuo klausimu (6), turėtų būti aiškiai nurodyta, kad ECB gali pasitelkti delspinigius ne tik bausdamas už pasikartojantį pažeidimą, bet ir siekdamas priversti įmones laikytis ECB reglamento arba sprendimo. Antra, šiuo metu apibrėžtyje daroma nuoroda į Reglamento (EB) Nr. 2532/98 3 straipsnio 1 dalies antrąją pastraipą, pagal kurią gaunamas pranešimas, reikalaujantis pašalinti pažeidimą. Kadangi sankcijas skiriant ECB priežiūros uždavinių kontekste turėtų būti taikoma kita sprendimų priėmimo procedūra, apibrėžtyje turėtų būti įterpta nuoroda į tokią procedūrą.
   Todėl „sankcijų“ apibrėžtis taip pat turėtų būti iš dalies pakeista, išbraukiant nuostatą, kad delspinigiai taikomi „už pažeidimą“.
   1a straipsnis – Bendrieji principai ir taikymo apimtis
   Pagal Europos Centrinio Banko ir Europos centrinių bankų sistemos statuto 34 straipsnio 3 dalį, Reglamentas (EB) Nr. 2532/98 nustato sąlygas, kurioms esant ECB turi teisę skirti sankcijas įmonėms, kurios nesilaiko ECB reglamentuose arba sprendimuose nustatytų įpareigojimų. Tačiau reikia tinkamai atsižvelgti ir į Reglamentą (ES) Nr. 1024/2013, kuriame yra įvairių nuostatų, tiesiogiai susijusių su ECB įgaliojimais skirti administracines sankcijas jam vykdant savo su priežiūra susijusius uždavinius. Taigi, nors iš principo Reglamento (EB) Nr. 2532/98 nuostatos taikomos visoms sankcijoms, kurias ECB turi teisę skirti už ECB reglamentų ir sprendimų pažeidimą, kai kurios Reglamento (EB) Nr. 2532/98 nuostatos, prieštaraujančios Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 nuostatoms dėl administracinių sankcijų skyrimo ECB priežiūros uždavinių kontekste, turėtų būti nebetaikomos arba iš dalies pakeistos.
   ECB turi teisę skelbti visus sprendimus skirti administracinę sankciją jo priežiūros uždavinių kontekste arba sankciją jo su priežiūra nesusijusių uždavinių kontekste, neatsižvelgiant į tai, ar toks sprendimas skundžiamas, kad visiems ECB priimtiems sprendimams būtų taikoma tokia pat skelbimo tvarka. Šiam skelbimui ECB taiko atitinkamą Sąjungos teisę, neatsižvelgdamas į nacionalinę teisę, ir turi atitinkamai apsvarstyti sprendimo skelbimo proporcingumą, atkreipdamas dėmesį į administracinės sankcijos ar sankcijos griežtumą, taip pat skelbimo poveikį finansų sistemos stabilumui.
   2 straipsnis – Sankcijos
   2 straipsnio 4 dalyje daroma nuoroda į Reglamento (EB) Nr. 2532/98 3 straipsnio 4 dalyje nurodytą procedūrą, kuri turėtų būti netaikoma, jei administracinių sankcijų skyrimas susijęs su ECB priežiūros uždaviniais. Todėl turėtų būti įterpta nuoroda į 4b straipsnyje nustatytą sprendimų priėmimo procedūrą.
   3 straipsnis – Procedūrinės taisyklės
   3 straipsnio 1 dalies pirmajame sakinyje pateikta nuoroda į Vykdomąją valdybą kaip į organą, turintį įgaliojimus iškelti pažeidimo bylą, turėtų būti išbraukta, kad ECB, remdamasis Reglamentu, kuris bus priimtas pagal 6 straipsnio 2 dalį, galėtų nuspręsti, kuris vidaus organas turėtų atlikti tyrimą dėl įtariamo pažeidimo. Vykdomoji valdyba išlaiko įgaliojimus priimti sprendimus dėl sankcijų skyrimo, juos reglamentuoja naujas 4b straipsnis.
   3 straipsnio 10 dalis turėtų būti iš dalies pakeista taip, kad būtų daroma nuoroda ne tik į Europos centrinių bankų sistemai pavestus uždavinius, bet ir į uždavinius, pavestus ECB pagal Sutarties 127 straipsnio 6 dalį. 3 straipsnio 10 dalies paskutinis sakinys taip pat turėtų būti iš dalies pakeistas taip, kad atspindėtų naujus ECB priežiūros įgaliojimus.
   4a straipsnis – Specialios taisyklės dėl sankcijų, kurias ECB skiria vykdydamas savo su priežiūra susijusius uždavinius, viršutinių ribų
   Administracinių piniginių sankcijų, kurias ECB gali skirti už tiesiogiai taikomos Sąjungos teisės pažeidimą pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 18 straipsnio 1 dalį, viršutinė riba smarkiai viršija ribą, leistiną pagal Reglamentą (EB) Nr. 2532/98. Šis skirtumas nėra pagrįstas, nes ECB reglamento arba sprendimo pažeidimas nebūtinai yra mažesnės reikšmės nei tiesiogiai taikomos Sąjungos teisės pažeidimas. Todėl visoms administracinėms sankcijoms, kurias ECB skiria kredito įstaigoms, kurių priežiūrą jis atlieka BPM, taikomos viršutinės ribos turėtų būti vienodos. Atitinkamai taip pat turėtų būti iš dalies pakeista delspinigių, kuriuos ECB skiria vykdydamas priežiūrą, viršutinė riba.
   Todėl 2 straipsnio 1 dalis neturėtų būti taikoma administracinėms sankcijoms, kurias ECB skiria vykdydamas savo su priežiūra susijusius uždavinius.
   4b straipsnis – Specialios procedūrinės taisyklės sankcijoms, kurias ECB skiria vykdydamas savo su priežiūra susijusius uždavinius
   Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 25 straipsnio 2 dalis nustato atskyrimo principą, pagal kurį Reglamentu (ES) Nr. 1024/2013 ECB pavesti uždaviniai vykdomi atskirai nuo pinigų politikos ir visų kitų ECB uždavinių. Remiantis šiuo straipsniu, reikėtų iš dalies pakeisti Reglamentą (EB) Nr. 2532/98, kad būtų numatyta sprendimų priėmimo procedūra dėl administracinių sankcijų skyrimo su priežiūra susijusioje srityje, suderinta su Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 26 straipsniu, kurioje dalyvautų ECB priežiūros valdyba ir Valdančioji taryba. Tai taip pat atitiktų Bazelio bankų priežiūros komiteto pagrindinius veiksmingos bankų priežiūros principus (7) ir poreikį užtikrinti, kad institucijos, kurios įmonėms taiko sankcijas, yra tos pačios institucijos, kurios atlieka jų priežiūrą.
   Valdančiosios tarybos sprendimą skirti administracinę sankciją su priežiūra susijusioje srityje gali peržiūrėti Administracinė peržiūros valdyba kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 24 straipsnyje, jei tokį sprendimą peržiūrėti prašo fizinis arba juridinis asmuo, kuriam tas sprendimas yra skirtas arba tiesiogiai ir asmeniškai su tuo asmeniu susijęs. Todėl Reglamentas (EB) Nr. 2532/98 turėtų būti iš dalies pakeistas, kad numatytų su Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 24 straipsniu suderintą peržiūros procedūrą, kurioje, kiek tai susiję su administracinių sankcijų skyrimu priežiūros srityje, dalyvautų Administracinė peržiūros valdyba.
   Atsižvelgiant į tai, 3 straipsnio 1–8 dalys neturėtų būti taikomos administracinėms sankcijoms, kurias ECB skiria vykdydamas savo su priežiūra susijusius uždavinius.
   4c straipsnis – Specialūs laiko terminai dėl priežiūros srityje skiriamų administracinių sankcijų
   Skiriant sankcijas ir užtikrinant jų vykdymą su priežiūra nesusijusių ECB uždavinių kontekste taikomi laiko terminai pasiteisino, ypač dėl sąlyginai paprasto tyrimo, reikalingo nustatyti, ar buvo padarytas pažeidimas, pvz., būtinųjų atsargų reikalavimo, įkaito tinkamumo taisyklių, statistinės atskaitomybės reikalavimų srityse. Atsižvelgiant į tai, kad įtariamų pažeidimų tyrimai priežiūros srityje yra sudėtingesni, įgaliojimams skirti administracinę sankciją ir užtikrinti jos vykdymą šioje srityje turėtų būti taikomi ilgesni laiko terminai nei su priežiūros uždaviniais nesusijusioms sankcijoms. Tai taip pat atitinka Reglamente (EB) Nr. 1/2003 nustatytus laiko terminus konkurencijos taisyklių pažeidimams. Kadangi visoms administracinėms sankcijoms – ir dėl ECB sprendimo arba reglamento pažeidimo, ir dėl tiesiogiai taikomos Sąjungos teisės pažeidimo – kurias ECB gali skirti įmonėms priežiūros srityje, turėtų būti taikomi tokie patys laiko terminai, 4c straipsnyje nustatyti laiko terminai turėtų būti taikomi visoms administracinėms sankcijoms, kurias ECB skiria vykdydamas savo su priežiūra susijusius uždavinius.
   Šių laiko terminų sustabdymas ir pertraukimas turėtų būti atitinkamai reglamentuojami, atsižvelgiant ir į tai, kad pažeidimo procedūros priežiūros srityje gali persidengti su tomis pačiomis faktinėmis aplinkybėmis grindžiamais nusikaltimų tyrimais ir baudžiamosiomis bylomis.
   Atsižvelgiant į tai, 4 straipsnis neturėtų būti taikomas administracinėms sankcijoms, kurias ECB skiria vykdydamas savo su priežiūra susijusius uždavinius.

      Rekomendacija dėl:

         „TARYBOS REGLAMENTO
         kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 2532/98 dėl Europos Centrinio Banko teisių taikyti sankcijas
         EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
         atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 132 straipsnio 3 dalį,
         atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 34 straipsnio 3 dalį,
         atsižvelgdama į Europos Centrinio Banko rekomendaciją,
         atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę,
         atsižvelgdama į Europos Komisijos nuomonę,
         veikdama pagal Sutarties 129 straipsnio 4 dalyje bei Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statuto 41 straipsnyje nustatytą procedūrą,
         kadangi:

                     (1)

                     pagal Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statuto (toliau – ECBS statutas) 34 straipsnio 3 dalį Reglamentas (EB) Nr. 2532/98 (8) nustato ribas ir sąlygas, pagal kurias Europos Centriniam Bankui (ECB) suteikiama teisė skirti baudas ir delspinigius įmonėms, kurios nevykdo įpareigojimų, nustatytų jo reglamentuose bei sprendimuose;

                     (2)

                     ECB taikė Reglamentą (EB) Nr. 2532/98 skirdamas sankcijas įvairiose savo įgaliojimų srityse, ypač įskaitant Sąjungos pinigų politikos įgyvendinimą, mokėjimo sistemų veikimą ir statistinės informacijos rinkimą;

                     (3)

                     Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1024/2013 (9) ECB suteikia teisę skirti kredito įstaigoms, kurių priežiūrą jis atlieka: a) administracines pinigines sankcijas, kai šios įstaigos pažeidžia tiesiogiai taikomos Sąjungos teisės nustatytą reikalavimą, ir b) sankcijas, kai jos pažeidžia ECB reglamente ar sprendime nustatytą reikalavimą (toliau kartu – administracinės sankcijos);

                     (4)

                     Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 18 straipsnio 7 dalyje numatyta, kad ECB, vykdydamas tuo reglamentu jam pavestus uždavinius, už ECB reglamentų arba sprendimų pažeidimą gali skirti sankcijas pagal Reglamentą (EB) Nr. 2532/98;

                     (5)

                     Reglamente (ES) Nr. 1024/2013 yra įvairių nuostatų, kurios tiesiogiai susijusios su ECB įgaliojimais skirti administracines sankcijas, susijusias su jo vykdomais priežiūros uždaviniais. Šiuo aspektu tam tikros Reglamento (EB) Nr. 2532/98 nuostatos prieštarauja Reglamentui (ES) Nr. 1024/2013. Todėl reikia nustatyti Reglamente (EB) Nr. 2532/98 esančias taisykles, kurios turėtų būti iš dalies pakeistos, kad būtų sukurtas suderinta sistema, reglamentuojanti ECB sankcijų skyrimą vykdant Reglamentu (ES) Nr. 1024/2013 jam pavestus priežiūros uždavinius;

                     (6)

                     ECB turėtų skelbti sprendimus skirti administracines pinigines sankcijas už tiesiogiai taikomos Sąjungos teisės pažeidimus ir sankcijas už ECB reglamentų ar sprendimų pažeidimus su priežiūra susijusiose ir nesusijusiose srityse, išskyrus atvejus, kai toks skelbimas atsižvelgiant į įmonei skirtos administracinės piniginės sankcijos ar sankcijos griežtumą būtų neproporcingas arba neigiamai paveiktų finansų sistemos stabilumą;

                     (7)

                     siekiant užtikrinti nuoseklumą vertinant vienodai reikšmingus pažeidimus, baudos, kurią ECB gali įmonei skirti už ECB reglamento arba sprendimo nesilaikymą priežiūros srityje, viršutinė riba turėtų būti tokia pati kaip ir baudos, kurią ECB gali įmonei skirti už tiesiogiai taikomos Sąjungos teisės pažeidimą, viršutinė riba. Todėl visoms baudoms, kurias ECB skiria vykdydamas savo su priežiūra susijusius uždavinius, turėtų būti taikomos vienodos viršutinės ribos;

                     (8)

                     ECB turėtų turėti galimybę įmonėms skirti delspinigius, kad jas paskatintų laikytis ECB reglamentų arba sprendimų priežiūros srityje arba sustabdytų tęstinį jų pažeidimą. Delspinigių viršutinė riba turėtų atitikti priežiūros srityje taikomų baudų viršutinę ribą;

                     (9)

                     Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 25 straipsnyje nustatytas atskyrimo principas, pagal kurį Reglamentu (ES) Nr. 1024/2013 ECB pavesti uždaviniai vykdomi nedarant poveikio pinigų politikos ir visiems kitiems ECB uždaviniams ir atskirai nuo jų. Siekiant įtvirtinti šį atskyrimo principą, pagal 26 straipsnį buvo įsteigta Priežiūros valdyba, kuri, inter alia, yra atsakinga už ECB valdančiosios tarybos sprendimų projektų rengimą priežiūros srityje. Be to, atsižvelgiant į 24 straipsnyje nustatytas sąlygas, ECB valdančiosios tarybos priimtus sprendimus gali peržiūrėti Administracinė peržiūros valdyba. Atsižvelgiant į atskyrimo principą ir Priežiūros valdybos bei Administracinės peržiūros valdybos įsteigimą, turėtų būti taikomos dvi skirtingos procedūros: a) kai ECB svarsto dėl administracinių sankcijų skyrimo vykdydamas savo su priežiūra susijusius uždavinius, remdamasi išsamiu Priežiūros valdybos sprendimo projektu, ECB valdančioji taryba priima šiuos sprendimus, o juos peržiūrėti gali Administracinė peržiūros valdyba; o b) kai ECB svarsto dėl sankcijų skyrimo vykdydamas savo su priežiūra nesusijusius uždavinius, sprendimus priima ECB vykdomoji valdyba, o juos peržiūrėti gali ECB valdančioji taryba;

                     (10)

                     kadangi pažeidimų tyrimai priežiūros srityje yra sudėtingesni, įgaliojimams skirti su ECB priežiūros uždaviniais susijusią administracinę sankciją ir užtikrinti jos vykdymą šioje srityje turėtų būti taikomi ilgesni laiko terminai nei su ECB priežiūros uždaviniais nesusijusioms sankcijoms. Šių laiko terminų sustabdymas ir pertraukimas turėtų būti būti atitinkamai reglamentuojami, taip pat atsižvelgiant į tai, kad pažeidimo procedūros priežiūros srityje gali persidengti su tomis pačiomis faktinėmis aplinkybėmis grindžiamais nusikaltimų tyrimais ir baudžiamosiomis bylomis;

                     (11)

                     Reglamentas (EB) Nr. 2532/98 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,

               PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
         1 straipsnis
         Daliniai pakeitimai
         Reglamentas (EB) Nr. 2532/98 iš dalies keičiamas taip:

                     1.

                     1 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                                 a)

                                 6 dalis pakeičiama taip:
                                 „delspinigiai – pinigų sumos, kurias už pasikartojantį pažeidimą įmonė įpareigota sumokėti kaip sankciją, arba būdas priversti atitinkamus asmenis laikytis ECB priežiūros reglamentų ir sprendimų. Delspinigiai skaičiuojami už kiekvieną pasikartojančio pažeidimo dieną a) po to, kai pagal 3 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje nurodytą procedūrą įmonė gauna pranešimą, kuriame reikalaujama pašalinti tokį pažeidimą, arba b) jei pasikartojančiam pažeidimui taikoma 2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (10) 18 straipsnio 7 dalis – pagal šio reglamento 4b straipsnyje nustatytą procedūrą;

                                    (10)  OL L 287, 2013 10 29, p. 63.“;"

                                 b)

                                 7 dalis pakeičiama taip:
                                 „sankcijos – baudos ir delspinigiai.“

                     2.

                     Įterpiamas šis 1a straipsnis:
                     „1a straipsnis
                     Bendrieji principai ir taikymo apimtis
                     1.   Jei nenurodyta kitaip, šis reglamentas taikomas ECB skiriant įmonėms sankcijas už įpareigojimų, kylančių iš ECB sprendimų ar reglamentų, nesilaikymą.
                     2.   Taisyklės, taikomos ECB vykdant savo su priežiūra susijusius uždavinius skiriamoms administracinėms sankcijoms už tiesiogiai taikomos Sąjungos teisės pažeidimus ir sankcijoms už ECB reglamentų ir sprendimų pažeidimus (toliau kartu – administracinės sankcijos), nuo 2–4 straipsniuose nustatytų taisyklių nukrypsta tokia apimtimi, kiek tai nustatyta 4a–4c straipsniuose.
                     3.   ECB gali skelbti visus sprendimus, kuriais įmonei už tiesiogiai taikomos Sąjungos teisės pažeidimus taikomos administracinės sankcijos ir už ECB reglamentų ar sprendimų pažeidimus taikomos sankcijos, neatsižvelgiant į tai, ar tokie sprendimai buvo apskųsti. Tokius sprendimus ECB skelbia vadovaudamasis atitinkama Sąjungos teise, neatsižvelgdamas į nacionalinę teisę, ir jei atitinkama Sąjungos teisė yra sudaryta iš direktyvų – neatsižvelgdamas į šias direktyvas perkeliančią nacionalinę teisę.“

                     3.

                     2 straipsnio 4 dalis pakeičiama taip:
                     „4.   Jeigu pažeidimas yra susijęs su pareigos nevykdymu, sankcijos taikymas neatleidžia įmonės nuo pareigos vykdymo, išskyrus tuos atvejus, kai sprendime, priimtame pagal 3 straipsnio 4 dalį arba 4b straipsnį, aiškiai nustatoma kitaip.“

                     4.

                     3 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                                 a)

                                 1 dalies pirmas sakinys pakeičiamas taip:
                                 „Sprendimą dėl pažeidimo bylos iškėlimo priima ECB, veikdamas savo iniciatyva arba pagal valstybės narės, kurios jurisdikcijoje buvo padarytas įtariamas pažeidimas, nacionalinio centrinio banko jam pateiktą pasiūlymą.“;

                                 b)

                                 10 dalis pakeičiama taip:
                                 „Jeigu pažeidimas yra susijęs tik su uždaviniu, kuris ECBS arba ECB yra pavestas pagal Sutartį ir ECBS statutą, pažeidimo byla gali būti iškelta tik pagal šį reglamentą, nepriklausomai nuo to, ar egzistuoja kokie nors nacionalinės teisės aktai, kuriuose gali būti numatyta atskira procedūra. Jeigu pažeidimas taip pat yra susijęs su viena ar keliomis ECBS arba ECB kompetencijai nepriskiriamomis sritimis, teisė iškelti pažeidimo bylą pagal šį reglamentą nėra susijusi su jokia kompetentingos nacionalinės institucijos teise iškelti atskiras bylas tokiose srityse, kurios nepriskiriamos ECBS arba ECB kompetencijai. Ši nuostata nepanaikina teisės dalyvaujančiose valstybėse narėse taikyti baudžiamosios teisės ar nacionalinės teisės, susijusios su riziką ribojančia priežiūra, pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1024/2013.“

                     5.

                     Įterpiami šie 4a–4c straipsniai:
                     „4a straipsnis
                     Specialios taisyklės dėl sankcijų, kurias ECB skiria vykdydamas savo su priežiūra susijusius uždavinius, viršutinių ribų
                     1.   Nukrypstant nuo 2 straipsnio 1 dalies, ECB vykdant savo su priežiūra susijusius uždavinius priimtų sprendimų ir reglamentų pažeidimų atveju, baudų ir delspinigių, kuriuos ECB gali skirti, ribos yra tokios:

                                 a)

                                 baudos: viršutinė riba yra lygi dvigubai dėl pažeidimo gauto pelno arba išvengtų nuostolių, jei juos galima nustatyti, sumai, arba 10 % visos metinės įmonės apyvartos;

                                 b)

                                 delspinigiai: viršutinė riba yra lygi 5 % vidutinės dienos apyvartos už kiekvieną pažeidimo dieną. Maksimalus laikotarpis, už kurį gali būti skiriami delspinigiai – šeši mėnesiai nuo sprendime, kuriuo skiriami delspinigiai, nurodytos dienos.

                           2.   1 dalyje: a) metinė apyvarta – atitinkamoje Sąjungos teisėje apibrėžta juridinio asmens metinė apyvarta pagal naujausias prieinamas tokio asmens metines finansines ataskaitas. Jei įmonė yra patronuojama arba patronuojanti, atitinkama visa metinė apyvarta yra visa metinė apyvarta pagal naujausias prieinamas grupės, kurios priežiūrą atlieka ECB, galutinės patronuojančios įmonės konsoliduotas metines finansines ataskaitas; b) vidutinė dienos apyvarta – pagal a punktą apibrėžta metinė apyvarta, padalinta iš 365.
                     4b straipsnis
                     Specialios procedūrinės taisyklės sankcijoms, kurias ECB skiria vykdydamas savo su priežiūra susijusius uždavinius
                     1.   Nukrypstant nuo 3 straipsnio 1–8 dalių, šiame straipsnyje nustatytos taisyklės taikomos ECB vykdant savo su priežiūra susijusius uždavinius priimtų sprendimų ir reglamentų pažeidimų atveju.
                     2.   Kai pagal taisykles, nustatytas ECB vadovaujantis 6 straipsnio 2 dalimi, iškeliama pažeidimo byla, pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 26 straipsnio 8 dalyje nustatytą procedūrą Priežiūros valdyba pasiūlo Valdančiajai tarybai išsamų sprendimo projektą, kuriuo atitinkamai įmonei skiriama sankcija. Prieš tai, kol Priežiūros valdyba pateikia Valdančiajai tarybai išsamų sprendimo projektą, dėl susijusios įmonės padaryto įtariamo pažeidimo gali būti surengtas posėdis.
                     3.   Susijusi įmonė turi teisę prašyti, kad Administracinė peržiūros valdyba peržiūrėtų pagal 2 dalį priimtą Valdančiosios tarybos priimtą sprendimą, vadovaudamasi Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 24 straipsnyje nustatyta procedūra.
                     4c straipsnis
                     Specialūs laiko terminai ECB vykdant savo su priežiūra susijusius uždavinius skiriamoms administracinėms piniginėms sankcijoms
                     1.   Nukrypstant nuo 4 straipsnio, netenkama teisės priimti sprendimą skirti administracinę sankciją už susijusios tiesiogiai taikomos Sąjungos teisės aktų bei ECB vykdant savo su priežiūra susijusius uždavinius priimtų sprendimų ir reglamentų pažeidimus po penkerių metų po pažeidimo padarymo arba, pasikartojančio pažeidimo atveju – po penkerių metų pasibaigus pažeidinėjimui.
                     2.   Bet kokie ECB veiksmai atliekant tyrimą arba nagrinėjant bylą dėl pažeidimo pertraukia 1 dalyje nustatytą laiko terminą. Laiko terminas pertraukiamas nuo dienos, kai susijusiai įmonei, kuriai taikoma priežiūra, pranešama apie veiksmus. Kiekvieną kartą pertraukus laiko terminas prasideda iš naujo. Tačiau laiko terminas neviršija dešimties metų laikotarpio nuo pažeidimo padarymo dienos, arba, pasikartojančio pažeidimo atveju – dešimties metų laikotarpio nuo tada, kai buvo baigtas pažeidimas.
                     3.   Pirmesnėse dalyse aprašyti laiko terminai gali būti pratęsti, jei: a) Valdančiosios tarybos sprendimą peržiūri Administracinė peržiūros valdyba arba skundžiamoje byloje – Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, arba b) susijusiai įmonei dėl tų pačių faktinių aplinkybių iškelta baudžiamoji byla. Tokiu atveju pirmesnėse dalyse aprašyti laiko terminai pratęsiami laikotarpiui, per kurį Administracinės peržiūros valdyba arba Teisingumo Teismas peržiūri sprendimą arba baigiasi baudžiamoji byla dėl susijusios įmonės.
                     4.   Dėl bet kokių ECB veiksmų, skirtų paskirtos administracinės sankcijos mokėjimo sąlygų vykdymui užtikrinti, pertraukiamas sankcijų vykdymo užtikrinimo laiko terminas. ECB teisė užtikrinti sprendimo paskirti administracinę sankciją vykdymą pasibaigia suėjus penkeriems metams nuo tokio sprendimo priėmimo dienos. Laiko terminas, per kurį galima užtikrinti administracinių sankcijų vykdymą, sustabdomas:

                                 a)

                                 kol nesuėjo mokėjimo pagal paskirtą administracinę sankciją galutinis terminas;

                                 b)

                                 jei mokėjimo pagal paskirtą administracinę sankciją vykdymas sustabdytas pagal Valdančiosios tarybos arba Teisingumo Teismo sprendimą.“

               2 straipsnis
         Šis reglamentas įsigalioja [data].

            Šis reglamentas pagal Sutartį privalomas visas ir tiesiogiai taikomas valstybėse narėse.“

      Priimta Frankfurte prie Maino 2014 m. balandžio 16 d.

            ECB Pirmininkas

         Mario DRAGHI

      (1)  1998 m. lapkričio 23 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2532/98 dėl Europos Centrinio Banko teisių taikyti sankcijas (OL L 318, 1998 11 27, p. 4). Pirmiau Europos Centrinis Bankas pateikė Tarybai savo Rekomendaciją ECB/1998/9 dėl Tarybos reglamento (EB) dėl Europos Centrinio Banko teisių taikyti sankcijas (OL C 246, 1998 8 6, p. 9).

      (2)  2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (OL L 287, 2013 10 29, p. 63).

      (3)  Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 18 straipsnio 1 dalis.

      (4)  Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 18 straipsnio 7 dalis.

      (5)  2014 m. balandžio 16 d. Europos Centrinio Banko reglamentas (ES) Nr. 468/2014, kuriuo sukuriama Europos Centrinio Banko, nacionalinių kompetentingų institucijų ir nacionalinių paskirtųjų institucijų bendradarbiavimo Bendrame priežiūros mechanizme struktūra (BPM pagrindų reglamentas) (ECB/2014/17). OL L 141, 2014 5 14, p. 1).

      (6)  Pvz. žr. 2012 m. liepos 12 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 946/2012, kuriuo Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1060/2009 papildomas nuostatomis dėl procedūrinių taisyklių, susijusių su baudomis, kurias Europos vertybinių popierių ir rinkų institucija skiria kredito reitingų agentūroms, įskaitant taisykles dėl teisės į gynybą ir pereinamojo laikotarpio nuostatas, 4 straipsnio antrą pastraipą (OL L 282, 2012 10 16, p. 23); 2012 m. liepos 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 648/2012 dėl ne biržos išvestinių finansinių priemonių, pagrindinių sandorio šalių ir sandorių duomenų saugyklų 66 straipsnio 1 dalį (OL L 201, 2012 7 27, p. 1); 2012 m. liepos 16 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 646/2012, kuriuo nustatomos taisyklės, susijusios su vienkartinėmis ir periodinėmis baudomis, pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 216/2008, 16 straipsnio 1 dalį (OL L 187, 2012 7 17, p. 29); 2011 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 513/2011, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 1060/2009 dėl kredito reitingų agentūrų, 36 straipsnio b punkto 1 papunktį (OL L 145, 2011 5 31, p. 30); 2008 m. vasario 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 216/2008 dėl bendrųjų taisyklių civilinės aviacijos srityje ir įsteigiančio Europos aviacijos saugos agentūrą, panaikinančio Tarybos direktyvą 91/670/EEB, Reglamentą (EB) Nr. 1592/2002 ir Direktyvą 2004/36/EB, 25 straipsnio1 dalies b punktą (OL L 79, 2008 3 19, p. 1); 2004 m. sausio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 139/2004 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (EB Susijungimų reglamentas) 15 straipsnį (OL 24, 2004 1 29, p. 1); 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo 24 straipsnį (OL L 1, 2003 1 4, p. 1).

      (7)  Žr. 20012 m. spalio mėn. Bazelio bankų priežiūros komiteto pagrindinių veiksmingos bankų priežiūros principų 1-ą principą ir ypač 6 dalies b punkte nurodytą esminį kriterijų, 11 principą ir ypač 7-ą esminį kriterijų, kurie reikalauja, kad veiksminga bankų priežiūros sistema pasižymėtų kiekvienos bankų ir bankų grupių priežiūroje dalyvaujančios institucijos aiškiai apibrėžta atsakomybe ir tikslais, įskaitant priežiūrą vykdančio subjekto įgaliojimus skirti įvairias sankcijas, ir taip pat reikalauja, kad priežiūrą vykdantis subjektas turėtų pakankamai įvairių priežiūros priemonių, taip pat teisę skirti sankcijas bankams, kad galėtų vykdyti savalaikius taisomuosius veiksmus. Galima rasti Tarptautinių atsiskaitymų banko interneto svetainėje adresu www.bis.org.

      (8)  1998 m. lapkričio 23 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2532/98 dėl Europos Centrinio Banko teisių taikyti sankcijas (OL L 318, 1998 11 27, p. 4).

      (9)  2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (OL L 287, 2013 10 29, p. 63).


				|

		52013DC0368

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl Maltos 2013 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Maltos stabilumo programos /* COM/2013/0368 final - 2013/ () */

Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Maltos 2013 m.
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Maltos stabilumo programos

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos
7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į 2011 m.
lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir
naikinimo[2],
ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[3],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[4],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       2010 m. kovo 26 d.
Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui
įgyvendinti naują augimo ir darbo vietų kūrimo
strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės
politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms
sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas
Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;
(2)       2010 m. liepos
13 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymais, priėmė
rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos
bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o
2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių
narių užimtumo politikos gairių[5],
kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires
valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę
ekonominę ir užimtumo politiką;
(3)       2012 m. birželio
29 d. valstybių ir vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą
dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė
nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant
visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie
nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių
narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą
įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir
įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;
(4)       2012 m. liepos 6 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl Maltos 2012 m.
nacionalinės reformų programos ir nuomonę dėl atnaujintos
2011–2015 m. Maltos stabilumo programos;
(5)       2012 m. lapkričio
28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą[6], kuria pradedamas 2013 m.
Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2012 m.
lapkričio 28 d. Komisija pagal Reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo
ataskaitą[7],
kurioje nurodė, kad Malta yra viena iš valstybių narių, dėl
kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(6)       2013 m. kovo 14 d.
Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti
užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos
augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti
diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį
konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti
ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo
problemą, šalinti socialines krizės pasekmes ir modernizuoti
viešąjį administravimą;
(7)       2013 m. balandžio
10 d. Komisija pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį
paskelbė Maltai skirtą nuodugnią apžvalgą[8]. Komisijai atlikus
analizę, galima daryti išvadą, kad Maltoje yra susidaręs
makroekonominis disbalansas, kurį reikia stebėti ir dėl kurio
reikėtų imtis politikos veiksmų. Dėl bankų sektoriaus
ir nekilnojamojo turto rinkos raidos juos stebėti reikėtų
ypač įdėmiai. Ilgalaikiam viešųjų finansų
tvarumui reikia skirti politinį dėmesį;
(8)       2013 m. balandžio
30 d. Malta pateikė 2013 m. atnaujintą 2012–2016 m.
stabilumo programą ir 2013 m. nacionalinę reformų
programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų
sąsają, jos vertintos vienu metu;
(9)       remdamasi 2012 m.
stabilumo programos vertinimu pagal Tarybos reglamentą (EB)
Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo
grindžiamos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas.
2012 m. gruodžio 4 d. Taryba panaikino savo sprendimą dėl
perviršinio deficito Maltoje, atsižvelgdama į tai, kad jis 2011 m.
buvo panaikintas, ir į tai, kad remiantis 2012 m. Komisijos rudens
prognozėmis, jo panaikinimas atrodė tvarus. Vis dėlto, 2012 m.
Maltoje buvo užfiksuotas 3,3 % BVP valdžios sektoriaus deficitas, vėl
didesnis už 3 % BVP pamatinę vertę. Programoje išdėstytos
biudžeto strategijos tikslas – palaipsniui sumažinti deficitą nuo
3,3 % BVP 2012 m. iki 0,8 % BVP 2016 m., palaipsniui darant
pažangą link vidutinės trukmės laikotarpio tikslo. Programoje
patvirtinamas vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslas pasiekti
struktūriniu požiūriu subalansuotą biudžetą – tai platesnio
užmojo siekis, nei reikalaujama Stabilumo ir augimo pakte, tačiau jo
neplanuojama pasiekti programos laikotarpiu. 2013 m. programos deficito
tikslas paremtas gana dideliu mokestinių pajamų augimu, kuris negali
būti iki galo paaiškintas pagrindiniu makroekonominiu scenarijumi. Be to,
jis, kaip ir vėlesniais metais, nepakankamai paremtas išsamiomis
priemonėmis. Dėl to planuojamo (perskaičiuoto) struktūrinio
balanso pokytis yra gerokai aukštesnis, nei Komisijos prognozėje. Pagal
Komisijos prognozę struktūrinis balansas 2013 m. pagerės
tik ¼ procentinio punkto ir tik šiek tiek 2014 m., remiantis prielaida,
kad politika nesikeis. Prognozuojama, kad valdžios sektoriaus skola visu
programos laikotarpiu viršys 60 % BVP ribą. Nacionalinės
valdžios institucijos prognozuoja, kad skola padidės iki 74,2 % BVP
2014 m. ir po to pradės mažėti iki 70 % 2016 m. Pagal
2013 m. Komisijos pavasario prognozę skolos ir BVP santykis
turėtų didėti šiek tiek sparčiau – iki 74,9 %
2014 m., nes numatoma, kad pirminis deficitas toliau didės.
Atsižvelgiant į tai, kad perviršinis deficitas panaikintas 2011 m.,
Maltoje yra trejų metų pereinamasis laikotarpis, susijęs su
skolos mažinimo kriterijaus taikymu nuo 2012 m. Malta nepadarė
pakankamos pažangos, kad tenkintų skolos kriterijų 2012 m., ir
nenumatoma, kad ji tą padarys 2013–2014 m. Nors Maltos fiskalinė
sistema yra gana lanksti, jos neprivalomas pobūdis ir trumpas fiskalinio
planavimo laikotarpis nepadeda užtikrinti patikimą fiskalinę
būklę. Direktyva 2011/85/ES dėl biudžeto sistemų dar
neperkelta į nacionalinę teisę ir struktūrinio biudžeto
balanso taisyklė, numatyta Sutartyje dėl stabilumo, koordinavimo ir valdymo,
dar neįtraukta į nacionalinę teisę. Stabilumo programoje
išdėstytas vyriausybės ketinimas įsteigti fiskalinę
tarybą, tačiau nepateikta jokių konkrečių planų;
(10)     mokestinių prievolių
vykdymas ir mokesčių slėpimas kelia viešųjų
finansų kokybės problemų. Valdžios institucijos priėmė
keletą tinkamų priemonių ir kelios papildomos priemonės dar
svarstomos, tačiau būtina įdėmiai stebėti jų
įgyvendinimą, nes konkrečių rezultatų dar nepasiekta.
Mokestinės paskatos įmonėms skolintis vis dar labai
didelės. 2012 m. Malta išsiskyrė tuo, kad joje yra antras pagal
dydį skolos tvarkymo mokesčių priemonėmis ir naujų
investicijų finansavimo nuosavu kapitalu atotrūkis. Toks
įsiskolinimui palankus mokestinis iškraipymas gali skatinti įmones
per daug skolintis ir neveiksmingai paskirstyti kapitalą. Malta yra viena
iš nedaugelio valstybių narių, kuriose nėra jokių
nuostatų mažinti įsiskolinimui palankų mokestinį
iškraipymą;
(11)     Malta vis dar susiduria su problemomis,
susijusiomis su viešųjų finansų tvarumu, atsižvelgiant į
visuomenės senėjimo poveikį biudžetui, kuris pagal projekcijas
turėtų gerokai viršyti ES vidurkį; išlaidų pensijoms
didėjimas sudaro daugiau nei pusę visų su visuomenės
senėjimu susijusių išlaidų, tačiau palyginus su kitomis
valstybėmis narėmis, teisės aktais nustatytas pensinis amžius
tebėra mažas ir jo didinimas įgyvendinant 2006 m. reformą
vyksta lėtai. Būtina toliau vykdyti reformas, siekiant užtikrinti
tvarumą išlaikant adekvatumą ir sprendžiant vienodų
sąlygų visoms kartoms suteikimo klausimą. Nors buvo tartasi su
socialiniais partneriais, nepateikta jokių konkrečių
pasiūlymų dėl tolesnės pensijų reformos. Vyresnio
amžiaus žmonių užimtumo lygis yra žemas ir vis dar reikia parengti visapusišką
aktyvaus senėjimo strategiją. Dėl ribotos apimties pirminės
priežiūros teikimo ir prognozuojamo visuomenės senėjimo
ilgainiui gali padidėti sveikatos priežiūros išlaidos. Viešojo
pirkimo srities administraciniai gebėjimai silpni ir tai lemia sudėtingas
ir ilgas procedūras;
(12)     palankiai vertintinos
priemonės mokyklos nebaigimo rodikliams mažinti, įskaitant neseniai
pradėtą parengiamąjį procesą parengti mokyklos
nebaigimo strategiją, be kita ko, siekiant sumažinti gebėjimų
paklausos ir pasiūlos atotrūkį. Politikos veiksmų
veiksmingumas priklausys nuo to, ar jie tinkamai ir laiku įgyvendinami ir
jų įgyvendinimą reikės atidžiai stebėti. Vis
dėlto nepakankamas švietimo ir mokymo susiejimas su darbo rinkos
poreikiais yra didžiulis trūkumas. Kai bus sukurta, kaip numatoma, daugiau
kvalifikacijos lygių apimanti bendra stažuočių schema, tai taip
pat turėtų prisidėti prie darbo rinkos poreikiams pritaikytos
darbo jėgos ugdymo;
(13)     Malta taip pat ėmėsi
ryžtingų veiksmų padidinti moterų dalyvavimą darbo rinkoje,
daugiausia skirtų geriau suderinti darbo ir šeimos gyvenimą.
Moterų užimtumo lygis toliau kyla, be kita ko dėl teigiamo kohortos poveikio.
Vis dėlto dar yra ką gerinti: moterų užimtumo lygis tebėra
žemas, motinystė vis dar turi didelį poveikį moterų dalyvavimui
darbo rinkoje ir lyčių užimtumo atotrūkis yra didžiausias ES.
Skatinant lanksčias darbo sąlygas ir platesniam gyventojų
segmentui teikiant įperkamas vaikų priežiūros ir
pomokyklinės priežiūros paslaugas gali būti prisidedama prie
tolesnio moterų užimtumo lygio didėjimo;
(14)     Maltos pragyvenimo
išlaidų koregavimo mechanizmas turi tam tikrų savybių, kurios,
atrodo, švelnina jo neigiamą poveikį bendriems darbo rinkos
rezultatams ir darbo užmokesčio koregavimui: pagal mechanizmą
užtikrinamas vienodo lygio darbo užmokesčio didėjimas, taip tik iš
dalies kompensuojant infliacijos poveikį darbo užmokesčiui,
viršijančiam pamatinį bazinį darbo užmokestį, yra priimtos
mikro ir makro lygmens leidžiančios nukrypti nuostatos ir derybos dėl
darbo užmokesčio yra visiškai decentralizuotos. Vis dėlto itin
nepalankiais ekonominio ciklo etapais sistema vis dar gali kelti problemų
darbo užmokesčio lankstumui, taip stabdydama darbo rinkos
prisitaikymą ir slopindama konkurencingumą. Mechanizme naudojamo
kainų indekso kai kurių sudedamųjų dalių kainų,
visų pirma energijos, svyravimai gali daryti spaudimą infliacijai
dėl darbo užmokesčio ir kainų spiralės. Siekiant mažinti
galimą riziką bus būtina rinkti darbo užmokesčio ir našumo
duomenis sektorių lygmeniu ir įdėmiai stebėti darbo
užmokesčio indeksavimo sistemos poveikį. Maltos valdžios institucijos
turėtų atidžiai stebėti mechanizmo poveikį ekonomikai ir
būti pasirengusios prireikus jį reformuoti;
(15)     pavojų Maltos
konkurencingumui kelia labai ribota energijos tiekimo diversifikacija ir prasti
aplinkosaugos rodikliai – tai lemia dideles elektros kainas. Sunki pagrindinio
energijos tiekėjo („Enemalta“) finansinė būklė didina
nesaugumą, tačiau po 2014 m. padėtį turėtų
palengvinti elektros energijos jungiamoji linija su Sicilija. Nors tęstas
įvairių iniciatyvų, kaip antai susijusių su fotovoltine
energija, vykdymas, energijos iš atsinaujinančių išteklių dalis
išlieka ypač maža ir kyla neaiškumų dėl didelių
projektų, tokių kaip vėjo jėgainių statybos,
įgyvendinamumo. Dėl paramos Sąjungos lėšomis padaryta
pažanga energijos vartojimo efektyvumo, visų pirma viešųjų
pastatų, srityje. Maltos transporto sistemos aplinkosaugos rodikliai taip
pat prasti. Maltai būtų naudinga priimti visapusišką transporto
strategiją, kuria būtų siekiama pagerinti viešąjį
transportą, kelių tinklą, sistemos veiksmingumą išmetamo
anglies dioksido kiekio požiūriu, ir būtų toliau skatinama
naudoti kitų rūšių nei lengvieji automobiliai transporto
priemones;
(16)     palyginti su visa šalies
ekonomika, Maltos bankų sektorius yra labai didelis. Nors taip yra
visų pirma dėl nestrateginių šalies ir tarptautinę
veiklą vykdančių bankų, kurie šalies ekonomikoje dalyvauja
nedaug, būtina toliau užtikrinti griežtą jų priežiūrą,
siekiant išvengti neigiamo jų veiklos poveikio finansiniam stabilumui.
Vietos bankai tebėra labai priklausomi nuo turto rinkos, nors
specialūs atidėjiniai paskolų nuostoliams padengti yra gana
maži. Buvo diskutuota dėl politikos, tačiau dar turi būti
priimti tinkami reguliavimo veiksmai. Teismų sistemoje yra
trūkumų, keliančių papildomą riziką finansiniam
stabilumui. Ilgas laikas, reikalingas nemokumo byloms išspręsti, kliudo
veiksmingai užtikrinti teises į užstatą. Tokia padėtis
ekonominės įtampos metu gali papildomai apsunkinti bankų
balansą ir padidinti nuostolius, o tai gali lemti rekapitalizavimo
būtinybę;
(17)     atsižvelgdama į Europos
semestrą, Komisija atliko išsamią Maltos ekonominės politikos
analizę. Ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę
reformų programą ir pateikė nuodugnią apžvalgą.
Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir
socialinei bei ekonominei Maltos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES
taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie
būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti
bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos
atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–5
rekomendacijose;
(18)     atsižvelgdama į šį
vertinimą, Taryba išnagrinėjo Maltos stabilumo programą ir savo
nuomonę[9] visų
pirma pateikė rekomendacijų 1 punkte;
(19)     atsižvelgdama į Komisijos
nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo
nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos
rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateikiamos
toliau išdėstytose 2 ir 5 rekomendacijose;
(20)     atsižvelgdama į Europos
semestrą, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės
politikos analizę. Ja remdamasi Taryba parengė konkrečias
rekomendacijas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euras. Malta
taip pat turėtų užtikrinti, kad šios rekomendacijos būtų
įgyvendintos visiškai ir laiku,
REKOMENDUOJA Maltai 2013–2014 m.
imtis šių veiksmų:
1.           Nustatyti ir įgyvendinti
priemones siekiant įgyvendinti metinius struktūrinio koregavimo
veiksmus, nustatytus Tarybos rekomendacijose pagal PDP, kad perviršinis
deficitas būtų tvariai ir augimui palankiomis priemonėmis panaikintas
iki 2014 m., ribojant poreikį remtis vienkartinėmis /
laikinosiomis priemonėmis. Panaikinus perviršinį deficitą
tinkamu tempu vykdyti struktūrinį koregavimą, kad iki
2017 m. būtų pasiektas vidutinės trukmės laikotarpio
tikslas. 2013 m. parengti taisyklėmis grindžiamą privalomą
daugiametę fiskalinę sistemą. Užtikrinti, kad būtų
imtasi konkrečių priemonių, siekiant padidinti mokestinių
prievolių vykdymą, kovoti su mokesčių slėpimu ir imtis
priemonių mažinti įmonių įsiskolinimui palankų
mokestinį iškraipymą.
2.           Užtikrinti ilgalaikį
viešųjų finansų tvarumą, reformuoti pensijų
sistemą, siekiant apriboti projektuojamą išlaidų
padidėjimą, be kita ko, sparčiau didinant teisės aktais
numatytą pensinį amžių, susiejant teisės aktais
numatytą pensinį amžių su vidutine tikėtina gyvenimo trukme
ir skatinant privačių pensijų kaupimą. Imtis priemonių
padidinti vyresnių žmonių užimtumo lygį kuriant ir
įgyvendinant visapusišką aktyvaus senėjimo strategiją.
Vykdyti sveikatos priežiūros sektoriaus reformą, siekiant padidinti
sektoriaus ekonominį veiksmingumą, visų pirma stiprinant
viešąją pirminę priežiūrą. Gerinti viešojo pirkimo
procedūrų veiksmingumą ir mažinti jų trukmę.
3.           Toliau vykdyti politikos
priemones, kuriomis siekiama mažinti mokyklos nebaigimo atvejų
skaičių, visų pirma sukuriant visapusišką stebėjimo
sistemą, ir gerinti švietimo ir mokymo pritaikymą darbo rinkos
poreikiams, siekiant spręsti gebėjimų paklausos ir pasiūlos
atotrūkio problemą, be kita ko, vykdant paskelbtą gamybinės
praktikos sistemos reformą. Toliau remti moterų dalyvavimą darbo
rinkoje skatinant lanksčių darbo sąlygų taikymą,
visų pirma didinti prieinamų vaikų priežiūros ir
pomokyklinės veiklos centrų skaičių.
4.           Tęsti pastangas
įvairinti naudojamas energijos rūšis ir energijos šaltinius,
visų pirma didinant atsinaujinančios energijos įsisavinimą
ir užtikrinant elektros jungties su Sicilija užbaigimą laiku. Išlaikyti
pastangas skatinti energijos vartojimo efektyvumą ir sumažinti transporto
sektoriuje išmetamųjų dujų kiekį.
5.           Imtis priemonių, kad
būtų toliau didinami atidėjiniai blogų paskolų
nuostoliams padengti bankų sektoriuje, siekiant mažinti galimą
riziką, kurią kelia didelė bankų priklausomybė nuo
nekilnojamojo turto rinkos. Išlaikyti politikos pastangas užtikrinti
griežtą bankų sektoriaus, įskaitant nestrateginių šalies ir
tarptautinę veiklą vykdančių bankų, priežiūrą.
Pagerinti bendrą teismų sistemos veiksmingumą, pavyzdžiui,
sumažinant laiką, reikalingą nemokumo byloms išspręsti.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL L 306, 2011 11 23, p. 25.
[3]               COM(2013) 368 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 ir P7_TA(2013)0053.
[5]               2012 m. balandžio 22 d. Tarybos sprendimas 2013/208/ES.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 120 final.
[9]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2
dalį.