               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2020 11 19
            COM(2020) 743 final
            Rekomendacija
            TARYBOS SPRENDIMAS
            kuriuo suteikiami įgaliojimai pradėti derybas dėl Europos Sąjungos ir Alžyro, Armėnijos, Bosnijos ir Hercegovinos, Egipto, Izraelio, Jordanijos, Libano, Maroko, Tuniso ir Turkijos susitarimų dėl Europos Sąjungos bendradarbiavimo baudžiamosios teisenos srityje agentūros (Eurojusto) ir tų trečiųjų valstybių už teisminį bendradarbiavimą baudžiamosiose bylose atsakingų kompetentingų institucijų bendradarbiavimo

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.REKOMENDACIJOS APLINKYBĖS

               Globalizuotame pasaulyje, kuriame sunkūs nusikaltimai ir terorizmas tampa vis labiau tarpvalstybiniai ir universalūs, teisėsaugos ir teisminės institucijos turėtų būti visapusiškai pasirengusios bendradarbiauti su išorės partneriais, kad užtikrintų piliečių saugumą. Todėl Eurojustui turėtų būti suteikta galimybė bendradarbiauti ir keistis asmens duomenimis su trečiųjų šalių teisėsaugos institucijomis tiek, kiek reikia jo užduotims atlikti. Šiuo metu Eurojustas yra sudaręs bendradarbiavimo susitarimus, kuriais suteikta galimybė keistis asmens duomenimis su Juodkalnija, Ukraina, Moldova, Lichtenšteinu, Šveicarija, Šiaurės Makedonija, JAV, Islandija, Norvegija, Gruzija, Albanija ir Serbija. Pagal Reglamento 2018/1727
                  1
                (Eurojusto reglamento) 80 straipsnio 5 dalį šie bendradarbiavimo susitarimai ir toliau galioja.

               2019 m. gruodžio 12 d. pradėjus taikyti Eurojusto reglamentą ir pagal Sutartį derybas dėl tarptautinių susitarimų su trečiosiomis šalimis dėl bendradarbiavimo ir keitimosi asmens duomenimis su Eurojustu Sąjungos vardu veda Komisija. Tiek, kiek pagal Eurojusto reglamento V skyrių tai reikalinga jo funkcijoms atlikti, Eurojustas, sudarydamas darbinius susitarimus, gali užmegzti ir palaikyti bendradarbiavimo santykius su išorės partneriais. Tačiau patys šie susitarimai negali būti teisinis keitimosi asmens duomenimis pagrindas.

               Atsižvelgdama į politinę strategiją, į visos ES teisminių institucijų veiklos poreikius ir į galimą glaudesnio bendradarbiavimo šioje srityje naudą, Komisija mano, kad trumpuoju laikotarpiu būtina pradėti derybas su dešimtimi trečiųjų šalių, kad būtų reglamentuota, kaip Eurojustas gali bendradarbiauti su šiomis šalimis.

               Atsižvelgdama į Eurojusto veiklos poreikius, Komisija įvertino prioritetines šalis. Komisijos peržiūrai pateiktame Eurojusto išorės santykių strategijos projekte įvardyta, kad egzistuoja ypatingas veiklos poreikis bendradarbiauti su Alžyro Liaudies Demokratine Respublika, Argentinos Respublika, Bosnija ir Hercegovina, Kolumbijos Respublika, Egipto Arabų Respublika, Izraelio valstybe, Jordanijos Hašimitų Karalyste, Libano Respublika, Maroko Karalyste, Tuniso Respublika ir Turkijos Respublika. Tarp kitų Eurojusto įvardytų prioritetinių trečiųjų valstybių yra Brazilijos Federacinė Respublika, Kinijos Liaudies Respublika, Kanada, Jungtiniai Arabų Emyratai, Nigerijos Federacinė Respublika, Panamos Respublika, Jungtinės Meksikos Valstijos ir Rusijos Federacija.

               Nors Komisija pripažįsta šiuos veiklos poreikius, aišku, kad jų intensyvumas nėra vienodas. Dabartinis bendradarbiavimo lygis priklauso nuo įvairių veiksnių, pvz., nuo to, ar atitinkamoje šalyje yra Eurojusto kontaktinis asmuo. Atsižvelgiant į ribotus išteklius, Komisija negali tuo pačiu metu pradėti derybas su visomis šiomis trečiosiomis valstybėmis – manoma, kad reikia dar aiškiau pasirinkti prioritetus. Didžiausias Komisijos prioritetas turėtų būti bendradarbiavimo su šalimis kandidatėmis ir potencialiomis kandidatėmis stiprinimas, nes šios trečiosios valstybės turėtų būti geriausiai pasirengusios aukšto lygio teisminiam bendradarbiavimui baudžiamosiose bylose pagal ES acquis. Komisijos požiūris dėl Bosnijos ir Hercegovinos ir Turkijos buvo išdėstytas Komisijos 2020 m. reguliariose ataskaitose
                  2
               . Abiem atvejais, norint sudaryti tarptautinį susitarimą, kuriuo būtų leidžiama keistis asmens duomenimis su Eurojustu, reikės, kad abi šalys atliktų reikiamus savo atitinkamų duomenų apsaugos įstatymų pakeitimus.

               Antrasis prioritetas turėtų būti tvirtesnis bendradarbiavimas su kitomis trečiosiomis šalimis, kurios nėra pateikusios prašymo dėl narystės Sąjungoje, tačiau dėl geografinių priežasčių gali turėti didelį poveikį Europos saugumui, pvz., Artimųjų Rytų ir Šiaurės Afrikos regiono šalys. Kaip minėta, visos šio regiono šalys dėl operatyvinių priežasčių Eurojustui yra trečiosios šalys, kurioms teikiamas didžiausias prioritetas. Šis pasirinkimas taip pat atitinka Visuotinę Europos Sąjungos užsienio ir saugumo politikos strategiją
                  3
               .

               Trečiasis prioritetas turėtų būti pastangos kuo labiau užtikrinti galimą TVR agentūrų, ypač Europolo ir Eurojusto, santykių su trečiosiomis šalimis nuoseklumą, taip užtikrinant galimus tolesnius teisėsaugos ir teisminio bendradarbiavimo veiksmus. Šiuo metu Komisija Europolo vardu siekia sudaryti susitarimus su 8 iš 10 minėtųjų šalių. Komisija mano, jog verta, kiek galima ir įmanoma, siekti į šias būsimas derybas įtraukti ir Eurojustą, ir Europolą – be kita ko, taip būtų galima užtikrinti, kad šios derybos būtų patrauklesnės atitinkamoms trečiosioms šalims.

               Šiomis aplinkybėmis Komisija atitinkamai rekomenduoja Tarybai imtis pirmojo veiksmo – suteikti Komisijai įgaliojimus derėtis su šiomis trečiosiomis valstybėmis: Alžyru, Armėnija, Bosnija ir Hercegovina, Egiptu, Izraeliu, Jordanija, Libanu, Maroku, Tunisu ir Turkija. Armėnija neseniai Eurojustui nurodė, kad pageidauja su juo užmegzti bendradarbiavimu grindžiamus santykius.

               Politinės aplinkybės

               Armėnija

               Armėnija yra svarbi ES Rytų partnerystės partnerė, esanti strategiškai svarbioje geografinėje padėtyje Pietų Kaukaze. 2017 m. ji su ES pasirašė visapusiškos ir tvirtesnės partnerystės susitarimą, apimantį teisės aktų derinimą tokiuose svarbiuose sektoriuose kaip aplinka, energetika, transportas ir vartotojų apsauga. Armėnija ir ES 2012 m. pasirašė vizų režimo supaprastinimo susitarimą, o 2013 m. – readmisijos susitarimą. Po 2018 m. taikios demokratinės revoliucijos Armėnija pasuko reformų keliu, siekdama pagerinti teisinės valstybės principų laikymąsi ir užtikrinti geresnį gyvenimo lygį, taip pat atlikti teismų reformą ir kovoti su korupcija. Naujoji vyriausybė pabrėžė bendras vertybes su ES, o susitarimą su ES pavadino šalies vidaus reformų gairėmis. Armėnija yra Rusijos vadovaujamos Eurazijos ekonominės sąjungos ir Kolektyvinio saugumo sutarties organizacijos narė. ES remia teisingumo sistemos ir kovos su korupcija reformas palaikydama ES ir Armėnijos dialogą teisingumo politikos srityje. Šio dialogo rezultatas – 2019 m. patvirtintos Europos standartus atitinkančios reformų strategijos. Jų įgyvendinimas bus remiamas pagal 30 mln. EUR vertės programą, finansuojamą iš 2020 m. biudžeto.

               Alžyras

               Alžyras yra strategiškai svarbus ES partneris tiek dėl šalies padėties Magribo teritorijoje, tiek dėl jos vaidmens regione ir Afrikos Sąjungoje. Strateginiu požiūriu Alžyras yra pačiame Viduržemio jūros regiono centre ir yra svarbi šalis siekiant stabilizuoti Sacharos Sahelio regioną. Ši šalis labai aktyviai kovoja su terorizmu savo teritorijoje.

               Tarp 2017 m. kovo mėn. patvirtintų ES ir Alžyro partnerystės prioritetų, be kita ko, yra migracija ir saugumas. 2017 m. spalio mėn. ES ir Alžyras užmezgė aukšto lygio neoficialų dialogą kovos su terorizmu ir regioninio saugumo klausimais, išreikšdami pageidavimą stiprinti dvišalį bendradarbiavimą saugumo ir kovos su terorizmu srityje. Visų pirma buvo įvardytos šios labai svarbios didelio bendradarbiavimo potencialo sritys: deradikalizavimas; Europolo ir Alžyro bendradarbiavimas; kova su organizuotu nusikalstamumu, įskaitant neteisėtą prekybą šaunamaisiais ginklais ir kibernetinius nusikaltimus; kova su teroristų finansavimu ir kriminalistiniai tyrimai.

               Alžyras ir ES yra Pasaulinio kovos su terorizmu forumo nariai. Vienas iš ES finansuojamų regioninių cheminių, biologinių, radioaktyvių bei branduolinių medžiagų rizikos mažinimo kompetencijos centrų veikia Alžyre.

               Bosnija ir Hercegovina

               Bosnija ir Hercegovina yra svarbi Europos Sąjungos partnerė. 2003 m. birželio mėn. Salonikų Europos Vadovų Tarybos aukščiausiojo lygio susitikime kartu su kitomis Vakarų Balkanų šalimis Bosnija ir Hercegovina buvo įvardyta kaip potenciali kandidatė tapti ES nare.

               2016 m. vasario mėn. Bosnija ir Hercegovina kreipėsi dėl narystės ES, o 2016 m. rugsėjo mėn. Europos Vadovų Taryba paragino Europos Komisiją pateikti nuomonę dėl Bosnijos ir Hercegovinos paraiškos esmės. 2019 m. gegužės mėn. Komisija patvirtino savo nuomonę ir prie jos pridėtą analitinę ataskaitą dėl Bosnijos ir Hercegovinos paraiškos dėl narystės ES
                  4
               . Nuomonėje įvardijami 14 svarbiausių prioritetų Bosnijai ir Hercegovinai, kad būtų rekomenduota su ja pradėti stojimo derybas demokratijos ir jos veikimo, teisinės valstybės, pagrindinių teisių ir viešojo administravimo reformų srityse.

               2018 m. Bosnija ir Hercegovina pasirašė bendrą ES ir Vakarų Balkanų kovos su terorizmu veiksmų planą, kuriame išdėstyti konkretūs tvirtesnio bendradarbiavimo veiksmai siekiant per ateinančius dvejus metus duoti atkirtį terorizmui ir užkirsti kelią radikalizacijai
                  5
               . Šiomis aplinkybėmis reguliariai vyksta ES ir Bosnijos ir Hercegovinos politikos dialogas kovos su terorizmu klausimais. Šiame dialoge daugiausia dėmesio skiriama strateginės sistemos įgyvendinimui ir vidaus koordinavimui, visų pirma tokiose srityse kaip smurtinio ekstremizmo prevencija, tinkamas bausmių skyrimas užsienio teroristams kovotojams ir vėlesnė jų socialinė reintegracija, kova su prekyba ginklais, sienų kontrolė, kova su terorizmo finansavimu ir regioninis bei tarptautinis bendradarbiavimas siekiant visapusiškai įgyvendinti susitarimą su Europolu ir sudaryti susitarimą su Eurojustu.

               Bosnija ir Hercegovina kontaktinius asmenis Eurojustui pirmą kartą paskyrė 2014 m., siekdama pradėti derybas dėl bendradarbiavimo susitarimo sudarymo. Vėliau buvo sudaryta ir ekspertų grupė, kurios tikslas buvo pasirengti parengiamajam derybų dėl bendradarbiavimo susitarimo etapui. 2019 m. gruodžio mėn. įsigaliojus naujam Eurojusto reglamentui, 2020 m. balandžio mėn. Bosnijos valdžios institucijos nusiuntė laišką Eurojustui, kuriame išreiškė ketinimą inicijuoti oficialų savo bendradarbiavimo įtvirtinimą sudarant darbinį susitarimą.

               Egiptas

               Egiptas yra svarbus ES partneris ir galėtų svariai prisidėti skatinant taiką, gerovę ir stabilumą pietinėse kaimyninėse šalyse. Bendroji ES ir Egipto bendradarbiavimo sistema nustatyta 2004 m. įsigaliojusiame asociacijos susitarime. Pagrindinės bendradarbiavimo sritys įvardytos 2017–2020 m. ES ir Egipto partnerystės prioritetuose. Prioritetai, be kita ko, yra šie: 1) sukurti tvarią modernią ekonomiką ir paskatinti socialinį Egipto vystymąsi; 2) sustiprinti bendradarbiavimą užsienio politikos srityje; 3) pagerinti bendradarbiavimą stabilizavimo proceso klausimais, ypač gero valdymo, žmogaus teisių, saugumo ir migracijos srityse
                  6
               .

               Partnerystės prioritetuose nurodyta galima teisminio bendradarbiavimo baudžiamosiose ir civilinėse bylose plėtotė. 2019 m. lapkričio mėn. Teisingumo ir saugumo pakomitečio 7-ajame posėdyje abi suinteresuotosios šalys surengė visapusišką dialogą, apimantį keletą abiem pusėms svarbių klausimų, visų pirma teisminio bendradarbiavimo, kovos su terorizmu ir kovos su narkotikais ir organizuotu nusikalstamumu
                  7
               . 2019 m. liepos mėn. ES ir Egipto dialogo migracijos klausimais 2-ajame posėdyje Eurojustas neteisėtą migrantų gabenimą įvardijo kaip galimą bendros veiklos su Egipto teisminėmis ir teisėsaugos institucijomis sritį.

               ES pripažįsta itin svarbų Egipto vaidmenį užtikrinant regioninį saugumą ir stabilumą, valdant migraciją ir kovojant su terorizmu ir primena, kad su terorizmu reikia kovoti visapusiškai laikantis tarptautinės žmogaus teisių teisės. 2020 m. kovo 10 d. JT Žmogaus teisių taryboje ES priminė, kaip svarbu Egipte gerbti saviraiškos ir žiniasklaidos laisvę internete ir kitur, teisę į taikių susirinkimų ir asociacijų laisvę, taip pat nustoti nepagrįstai riboti erdvę pilietinei visuomenei, be kita ko, įšaldant turtą, draudžiant keliauti ir taikant ilgus ikiteisminio sulaikymo laikotarpius
                  8
               .

               Izraelis

               Teisinė ES ir Izraelio santykių sistema numatyta nuo 2000 m. galiojančiame ES ir Izraelio asociacijos susitarime
                  9
               . 2005 m. buvo sudarytas ir 2018 m. pabaigoje vienbalsiu Tarybos sprendimu atnaujintas ES ir Izraelio veiksmų planas, apimantis visas bendradarbiavimo sritis
                  10
               .

               Ir ES, ir Izraelis kovą su grėsmėmis saugumui laiko vienu iš prioritetų ir palaikydami dialogą reiškia abipusį suinteresuotumą veiksmingu bendradarbiavimu. Viena iš svarbių bendradarbiavimo sričių yra kova su terorizmu – 2015 m. kovo mėn., 2016 m. rugsėjo mėn. ir 2018 m. birželio mėn. jau įvyko trys ES ir Izraelio susitikimai dialogo kovos su terorizmu ir saugumo klausimais. Tuose susitikimuose šalys susitarė bendradarbiauti tokiose srityse kaip kova su smurtiniu ekstremizmu, terorizmo finansavimu, netradiciniu terorizmu, aviacijos ir transporto saugumas, taip pat kova su kibernetiniais nusikaltimais.

               Izraelio atstovai išreiškė suinteresuotumą stiprinti bendradarbiavimą su ES agentūromis teisingumo ir vidaus reikalų srityje. ES ir Izraelis teisminio bendradarbiavimo civilinėse ir baudžiamosiose bylose klausimus aptaria kasmetiniuose Teisingumo ir vidaus reikalų pakomitečio posėdžiuose. Pastarasis posėdis įvyko 2019 m. gruodžio mėn.

               Izraelis dalyvauja įgyvendinant keturmetę bendradarbiavimo strategiją, kurią, atsižvelgdamas į agentūros veiklos poreikius, sudarė Eurojustas. Palaikydamas dialogą su ES, Izraelis pakartojo požiūrį, kad Eurojusto tinklo veikla yra labai svarbi.

               Remiantis 2012 m. Tarybos išvadomis
                  11
               , į visus su Izraeliu pasirašytus susitarimus turi būti įtraukta „teritorinė sąlyga“, kuria būtų konkrečiai nustatyta, kad susitarimas taikomas tik pačiam Izraeliui ir netaikomas okupuotoms teritorijoms: „visuose Izraelio valstybės ir ES susitarimuose turi būti aiškiai ir nedviprasmiškai nurodoma, kad jie netaikomi 1967 m. Izraelio okupuotose teritorijose“
                  12
               .

               Jordanija

               Jordanija yra svarbi ES partnerė, ypač dėl jos vaidmens skatinant stabilumą, nuosaikumą ir religinę toleranciją Artimuosiuose Rytuose. Jordanija patiria didelių ekonominių, socialinių ir saugumo problemų. Visų pirma Jordanija priėmė daugiau kaip 650 000 registruotų Sirijos pabėgėlių (apie 10 proc. Jordanijos gyventojų iki krizės Sirijoje), taip pat kitų pabėgėlių.

               ES ir Jordanija yra užmezgusios tvirtą partnerystę, apimančią daugelį sektorių, o nuo 2002 m. yra susietos asociacijos susitarimu (nuo 2010 m. – aukštesnio lygio statusas).

               2016 m. gruodžio mėn. ES ir Jordanija patvirtino ES ir Jordanijos partnerystės prioritetus (t. y. iki 2020 m. gruodžio 31 d. galiojančią politikos sistemą) ir 2016–2018 m. ES ir Jordanijos susitarimą
                  13
               . Remdamosi partnerystės prioritetais ES ir Jordanija patvirtino užmojus ir pasistūmėjo pirmyn siekdamos sustiprinti bendradarbiavimą trimis pagrindinėmis bendro suinteresuotumo kryptimis: 1) užsienio ir saugumo politikos, įskaitant kovą su terorizmu ir smurtinio ekstremizmo prevenciją; 2) ekonomikos, siekiant išlaikyti Jordanijos makroekonominį stabilumą ir skatinti jo socialinį ir ekonominį vystymąsi; 3) valdymo, teisinės valstybės principo laikymosi, demokratinių reformų ir žmogaus teisių stiprinimo. 2018 m. vasario 15 d. Amane surengtas ES ir Jordanijos pakomitečio posėdis teisingumo ir saugumo klausimais tapo galimybe papildomai aptarti, kaip būtų galima sustiprinti ES ir Jordanijos teisminį bendradarbiavimą.

               Į ES ir Jordanijos susitarimą įtraukti tarpusavio įsipareigojimai, kuriais abi šalys vykdo savo įsipareigojimus, prisiimtus 2016 m. vasario mėn. įvykusioje Londono konferencijoje dėl paramos Sirijai ir visam regionui. Šie įsipareigojimai buvo sustiprinti 2017 m. balandžio 5 d. Briuselio konferencijoje dėl paramos Sirijos ir viso regiono ateičiai, be kita ko, siekiant sustiprinti Jordanijos atsparumą atsižvelgiant į Sirijos krizės poveikį
                  14
               .

               Jordanija tebėra svarbi ES partnerė Artimuosiuose Rytuose ir svarbu, kad Jordanija ir toliau atliktų konstruktyvų vaidmenį palaikant regiono stabilumą. Ši šalis nuolat patiria keleriopą regioninio, ekonominio, socialinio ir kitokio pobūdžio spaudimą. Jau ilgą laiką jos teritorijoje gyvena daug Sirijos pabėgėlių. COVID-19 pandemija gerokai apsunkino sveikatos sektoriaus padėtį ir kelia papildomų reikšmingų socialinių ir ekonominių problemų.

               Libanas

               ES ir Libanas susiduria su bendromis problemomis, susijusiomis su užsitęsusiomis krizėmis ir regiono nestabilumu. ES ir Libano partnerystė yra tvirta ir apima daugelį sektorių, kaip nurodyta nuo 2006 m. galiojančiame asociacijos susitarime
                  15
               . Libanas susiduria su rimtomis politinėmis, ekonominėmis, socialinėmis ir saugumo problemomis, visų pirma beprecedente ekonomikos ir finansų krize, kuri dar labiau pagilėjo dėl COVID-19 pandemijos poveikio. Devynerius metus tebesitęsiantis konfliktas Sirijoje ne tik lemia sisteminius trūkumus, bet ir toliau apsunkina Libano institucijų bei infrastruktūros veikimą, daro neigiamą poveikį šalies socialiniam ir ekonominiam stabilumui. Libanas yra priėmęs daugiau kaip milijoną registruotų Sirijos pabėgėlių (šalia maždaug 300 000 šalyje jau iki tol gyvenusių Palestinos pabėgėlių), todėl vienam šios šalies gyventojui tenka didžiausias pabėgėlių skaičius pasaulyje.

               2016 m. ES ir Libanas taip pat pasirašė susitarimą, kuriame nurodė abipusius įsipareigojimus ir prioritetinius veiksmus Sirijos pabėgėlių ir priimančiųjų bendruomenių gyvenimo sąlygoms gerinti, kaip numatyta 2016 m. Londono konferencijoje priimtoje ketinimų deklaracijoje
                  16
               . Atnaujintais įsipareigojimais, priimtais vėlesnėse (2017–2020 m.) Briuselio konferencijose dėl paramos Sirijos ir viso regiono ateičiai, buvo dar aiškiau įtvirtinta bendra pareiga suvaldyti Sirijos krizės poveikį. ES ir Libano partnerystė yra tvirta, bendradarbiaujama daugelyje sektorių, kaip nurodyta asociacijos susitarime. 2016 m. lapkričio 11 d. ES ir Libanas patvirtino partnerystės prioritetus, kuriais paremta 2016–2020 m. politikos sistema
                  17
               .

               Partnerystės prioritetuose išreikštas įsipareigojimas toliau gilinti ryšius trimis pagrindinėmis abipusio suinteresuotumo ir problemų sprendimo kryptimis: 1) saugumo ir kovos su terorizmu; 2) valdymo ir teisinės valstybės; 3) ekonomikos augimo ir įsidarbinimo galimybių skatinimo. 2018 m. spalio 3 d. Beirute surengtame ES ir Libano saugumo ir teisingumo grupės posėdyje buvo priminta, kokie svarbūs saugumo ir teisingumo klausimai ir kad jie yra neatsiejama ES ir Libano partnerystės dalis. Buvo susitarta toliau plėtoti teisminį bendradarbiavimą, be kita ko, aiškinantis galimybes šiuo tikslu sustiprinti bendradarbiavimą su Eurojustu.

               Libanas šiuo metu susiduria su didelėmis socialinėmis ir ekonominėmis problemomis, pagilėjusiomis dėl Sirijos konflikto ir COVID-19 pandemijos.

               Marokas

               Marokas yra svarbus kaimynas ir ES partneris. Dėl vis didėjančio nestabilumo regione jis yra Magribo regiono stabilumo ramstis ir galbūt tiltas tarp Europos ir Užsachario Afrikos. Daugiau negu penkiasdešimt metų ES ir Maroko Karalystė kuria ilgalaikę partnerystę, grindžiamą tam tikrais politiniais ir ekonominiais susitarimais. 1996 m. Marokas ir ES pasirašė Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių asociacijos susitarimą, kuris įsigaliojo 2000 m.
                  18
                Šalys suteikė naują postūmį dvišaliams santykiams įvairiose srityse, įskaitant politinį ir saugumo srities bendradarbiavimą, ekonominius ir finansinius santykius, socialinius ir žmogiškuosius santykius. Be to, nuo 2008 m. Marokui taikomas aukštesnio lygio statusas pagal Europos kaimynystės politiką. 2013–2017 m. Veiksmų plane užtikrinti aukštesnio lygio statusą, kuris 2018 ir 2019 m. buvo pratęstas, aptariamos įvairiausios bendradarbiavimo sritys, įskaitant bendradarbiavimą teisingumo ir vidaus reikalų srityse, pvz., kovą su organizuotais nusikaltėlių tinklais, sienų valdymą ar teisminį ir policijos bendradarbiavimą.

               2015 m. gruodžio mėn. Europos Sąjungos Teisingumo Teismui priėmus sprendimą
                  19
                dėl asociacijos susitarimo geografinės taikymo srities dvišalių santykių intensyvumas sumažėjo, tačiau ES ir Marokas, atsižvelgdami į Teisingumo Teismo praktiką, persiderėjo dėl atitinkamų teisinių dokumentų ir susitarė 2019 m. pradžioje partnerystę atnaujinti. Šis atnaujinimas buvo oficialiai patvirtintas 2019 m. birželio 27 d. 14-ajame Asociacijos tarybos posėdyje, per kurį buvo priimta plataus užmojo bendra politinė deklaracija
                  20
               . Bendrose deklaracijose numatytos tam tikros svarbiausios sritys, kuriose Marokas ir ES ketina ateinančius kelerius metus aktyviau bendradarbiauti. Tai, be kita ko, yra keturios konkrečios strateginės sritys: vertybės; ekonominė ir socialinė sanglauda; žinios; saugumas; dvi svarbiausios horizontaliosios ašys (mobilumas / migracija ir klimatas / aplinka).

               Atnaujinus santykius taip pat atsirado galimybė atnaujinti veiklą asociacijos susitarimu pagrįstose dialogo struktūrose, kurių pakomitečiai palaiko dialogą daugybėje sričių, pvz., teisingumo ir saugumo arba politinio bendradarbiavimo. Kartu buvo gerokai sustiprintas operatyvinis bendradarbiavimas su saugumu ir sienų valdymu susijusiose srityse, įskaitant kovą su neteisėtu migrantų gabenimu, prekyba žmonėmis ir kitais nusikaltėlių tinklais. Be to, Marokas išplėtojo glaudų dvišalį bendradarbiavimą su ES valstybėmis narėmis kovos su terorizmu srityje. Marokas yra tarptautinės kovos su „Da’esh“ koalicijos narys ir nuo 2016 m. yra Pasaulinio kovos su terorizmu forumo bendrapirmininkis. Maroke taip pat veikia vienas iš ES finansuojamų regioninių ChBRB kompetencijos centrų.

               Tunisas

               Tunisas yra svarbus ES partneris, perėjimo prie demokratijos pavyzdys ir stabilumo regione ramstis. ES ir Tuniso santykiai buvo užmegzti 1976 m. ir įgijo didelį pagreitį 1995 m., kai Tunisas ir ES pasirašė asociacijos susitarimą, kuriuo nustatė artimesnius ryšius visuose bendradarbiavimo sektoriuose
                  21
               . Po 2011 m. revoliucijos ES ir Tunisas sudarė privilegijuotos partnerystės susitarimą (2012 m.), apimantį platesnio masto ekonomikos bei prekybos integraciją ir judumo partnerystę
                  22
               . Nuo 2011 m. ES svariai remia Tunisą (politinė ir finansinė parama išaugo dvigubai), todėl Tunisas tapo vienu iš didžiausios ES paramos vienam gyventojui gavėjų. ES tvirtai remia Tuniso perėjimo prie demokratijos įtvirtinimą ir atitinkamų dar nebaigtų politinių ir ekonominių reformų įgyvendinimą.

               Vis dėlto saugumo padėtis tebėra trapi, visų pirma dėl nestabilios regioninės aplinkos. ES įsipareigojo dėti daugiau pastangų įgyvendinti plataus masto bendradarbiavimą su Tunisu saugumo sektoriuje, kovos su terorizmu srityje ir užkertant kelią smurtiniam radikalėjimui ir ekstremizmui, be kita ko, stiprinant Tuniso bendradarbiavimą su atitinkamomis ES agentūromis ir įstaigomis, visų pirma Europolu. Per pastaruosius keletą metų buvo išplėtotos dvi operatyvinės / strateginės partnerystės iniciatyvos; pirmoji – tarp Tuniso nacionalinės gvardijos ir Europos žandarmerijos pajėgų (EUROGENDFOR) kovos su terorizmu pajėgumų srityje; antroji – tarp Kartažo Salambo policijos akademijos ir Europos Sąjungos teisėsaugos mokymo agentūros (CEPOL).

               Nuo 2017 m. padaugėjo organizuoto neteisėto migrantų gabenimo atvejų. Teismo procesai prieš neteisėtai migrantus gabenančius asmenis ir prekiautojus žmonėmis yra labai svarbūs; ES yra pasirengusi siūlyti specializuotą Eurojusto ir Europolo pagalbą. Šiuo tikslu ir toliau svarbu dalytis informacija ir analize. Be to, būtų itin naudinga tvirčiau bendradarbiauti kovos su dokumentų klastojimu srityje – šie nusikaltimai yra susiję su neteisėtu migrantų gabenimu.

               Turkija

               Turkija yra svarbi Europos Sąjungos partnerė. 1999 m. gruodžio mėn. Europos Vadovų Taryba Turkijai suteikė šalies kandidatės statusą, o 2005 m. spalio mėn. pradėtos stojimo derybos
                  23
               .

               2015 m. lapkričio 29 d. ES ir Turkijos aukščiausiojo lygio susitikime susitarta plėsti ir stiprinti politinį dialogą visose srityse, įskaitant užsienio ir saugumo politiką, migraciją ir kovą su terorizmu
                  24
               . Turkija ir ES pakartojo savo įsipareigojimą kovoti su „Da’esh“ keliama grėsme, taip pat su grėsme, kurią vis dar kelia Kurdistano darbininkų partija (PKK)
                  25
               . 2016 m. kovo 18 d. ES ir Turkijos pareiškimas buvo skirtas migracijos krizei
                  26
               . 2020 m. kovo 9 d. Europos Vadovų Tarybos ir Komisijos pirmininkai susitiko su Turkijos prezidentu ir susitarė aktyviau įgyvendinti ES ir Turkijos pareiškimą
                  27
               .

               Bendradarbiavimo su Eurojustu stiprinimas yra svarbus siekiant įgyvendinti visus likusius vizų režimo liberalizavimo veiksmų plano reikalavimus. 2013 m. gruodžio 16 d. Europos Sąjunga pradėjo dialogą su Turkija dėl vizų režimo liberalizavimo. Vizų režimo liberalizavimo dialogas grindžiamas veiksmų planu, kuriame išdėstyti reikalavimai, kuriuos Turkija turi įvykdyti, kad būtų įtraukta į šalių, kurių piliečiams vizų reikalavimas netaikomas, sąrašą.

               Per tą laiką Turkija ir Eurojustas paskyrė kontaktinius asmenis, kad būtų lengviau keistis neslapta informacija. Turkijos kontaktiniai asmenys taip pat dalyvauja Europos teisminio tinklo posėdžiuose. Eurojustas ir Turkijos valdžios institucijos apsikeitė laiškais dėl tolesnio praktinio bendradarbiavimo. 2016 m. gegužės 2 d. Turkijos valdžios institucijos Eurojustui raštu oficialiai patvirtino savo ketinimą kuo greičiau sudaryti bendradarbiavimo susitarimą ir per tą laiką paspartinti praktinį bendradarbiavimą. Itin svarbu, kad Turkijos kontaktiniai asmenys greitai pateiktų atsakymus dėl jiems per Eurojustą pateiktų prašymų suteikti informaciją ir bendradarbiauti, reaguodami į tokius prašymus imtųsi atitinkamų veiksmų ir dalyvautų strateginiuose posėdžiuose kovos su organizuotu nusikalstamumu ir terorizmu klausimais. 2016 m. gegužės 3 d. atsakyme Turkijos valdžios institucijoms Eurojustas pakvietė Turkijos atstovus į Eurojusto taktinį posėdį kovos su terorizmu klausimais ir pasiūlė Turkijos teisėjams ir prokurorams aktyviai dalyvauti Eurojusto renginiuose dėl tvirtesnio bendradarbiavimo baudžiamosios teisenos klausimais ir keistis informacija bei geriausia patirtimi. Per pastaruosius keletą metų pokalbiai nevyko, bet 2019 m. ryšiai buvo atkurti.

               2.TEISINIAI REKOMENDACIJOS ASPEKTAI

               Reglamente (ES) 2018/1727 dėl Europos Sąjungos bendradarbiavimo baudžiamosios teisenos srityje agentūros (Eurojusto) nustatytas teisinis Eurojusto veiklos pagrindas, visų pirma jo tikslai, užduotys, kompetencijos sritis, duomenų apsaugos nuostatos ir bendradarbiavimo su išorės partneriais būdai.

               Ši rekomendacija atitinka Eurojusto reglamento nuostatas.

               Šia rekomendacija siekiama, kad Taryba suteiktų Komisijai įgaliojimus ES vardu derėtis dėl būsimų susitarimų. Teisinis pagrindas, kuriuo remdamasi Taryba gali suteikti įgaliojimus pradėti derybas – SESV 218 straipsnio 3 ir 4 dalys.

               Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 218 straipsnį Komisija skiriama dalyvauti derybose Sąjungos vardu dėl Europos Sąjungos ir šioje rekomendacijoje nurodytų trečiųjų šalių susitarimo dėl Europos Sąjungos bendradarbiavimo baudžiamosios teisenos srityje agentūros (Eurojusto) ir tų trečiųjų valstybių už teisminį bendradarbiavimą baudžiamosiose bylose atsakingų kompetentingų institucijų bendradarbiavimo.

               Rekomendacija

               TARYBOS SPRENDIMAS

               kuriuo suteikiami įgaliojimai pradėti derybas dėl Europos Sąjungos ir Alžyro, Armėnijos, Bosnijos ir Hercegovinos, Egipto, Izraelio, Jordanijos, Libano, Maroko, Tuniso ir Turkijos susitarimų dėl Europos Sąjungos bendradarbiavimo baudžiamosios teisenos srityje agentūros (Eurojusto) ir tų trečiųjų valstybių už teisminį bendradarbiavimą baudžiamosiose bylose atsakingų kompetentingų institucijų bendradarbiavimo

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV), ypač į jos 218 straipsnio 3 ir 4 dalis,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,

               kadangi:

               (1)Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2018/1727
                  28
                buvo priimtas 2019 m. lapkričio 14 d. ir taikomas nuo 2019 m. gruodžio 12 d.;

               (2)šiame reglamente, visų pirma jo 56 straipsnyje, nustatyti asmens duomenų perdavimo iš Europos Sąjungos bendradarbiavimo baudžiamosios teisenos srityje agentūros (Eurojusto) trečiosioms šalims ir tarptautinėms organizacijoms bendrieji principai. Eurojustas gali perduoti asmens duomenis trečiajai šaliai pagal tarptautinį Sąjungos ir tos trečiosios šalies susitarimą, sudarytą pagal SESV 218 straipsnį, kuriuo užtikrinamas pakankamas privatumo ir pagrindinių asmens teisių ir laisvių apsaugos lygis;

               (3)derybos turėtų būti pradėtos siekiant sudaryti tokius susitarimus tarp Europos Sąjungos ir Alžyro, Armėnijos, Bosnijos ir Hercegovinos, Egipto, Izraelio, Jordanijos, Libano, Maroko, Tuniso ir Turkijos;

               (4)prireikus Komisijai turėtų turėti galimybę konsultuotis su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu (EDAPP) taip pat ir per derybas dėl susitarimų ir bet kuriuo atveju iki susitarimų sudarymo;

               (5)susitarimais turėtų būti paisoma pagrindinių teisių ir laikomasi principų, pripažįstamų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, visų pirma teisės į privatų ir šeimos gyvenimą, pripažįstamos Chartijos 7 straipsnyje, teisės į asmens duomenų apsaugą, pripažįstamos Chartijos 8 straipsnyje, ir teisės į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą, pripažįstamos Chartijos 47 straipsnyje. Susitarimai turėtų būti taikomi atsižvelgiant į šias teises ir principus;

               (6)susitarimai neturėtų turėti įtakos asmens duomenų perdavimui ar kitų formų bendradarbiavimui tarp institucijų, atsakingų už nacionalinio saugumo užtikrinimą, ir neturėtų jo pažeisti;

               (7)Reglamentas (ES) 2018/1727 yra privalomas Airijai ir todėl ji dalyvauja priimant šį sprendimą;

               (8)pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;

               (9)Dėl šio sprendimo ir jo priedo konsultuotasi su EDAPP ir Europos duomenų apsaugos valdyba, kurie paskelbė nuomonę [data].

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               (1)Komisija įgaliojama pradėti derybas dėl Europos Sąjungos ir Alžyro, Armėnijos, Bosnijos ir Hercegovinos, Egipto, Izraelio, Jordanijos, Libano, Maroko, Tuniso ir Turkijos susitarimų dėl Europos Sąjungos bendradarbiavimo baudžiamosios teisenos srityje agentūros (Eurojusto) ir tų trečiųjų valstybių už teisminį bendradarbiavimą baudžiamosiose bylose atsakingų kompetentingų institucijų bendradarbiavimo.

               (2)Derybos vedamos vadovaujantis šio sprendimo priede išdėstytais Tarybos derybiniais nurodymais.

               2 straipsnis

               Komisija skiriama Sąjungos derybininke.

               3 straipsnis

               Derybos vedamos konsultuojantis su atitinkama Tarybos darbo grupe ir laikantis priede pateiktų nurodymų, atsižvelgiant į visus nurodymus, kuriuos Taryba gali vėliau pateikti Komisijai.

               Komisija Tarybos darbo grupei reguliariai praneša apie derybų pažangą ir neatidėliodama jai perduoda visus derybų dokumentus.

               4 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas Komisijai.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        2018 m. lapkričio 14 d. Reglamentas (ES) 2018/1727, OL L 295, 2018 11 21, p. 138.

                     (2)

                        Briuselis, 2020 m. spalio 6 d. COM(2020) 660 final, 2020 m. Komunikatas dėl ES plėtros politikos.

                     (3)

                  https://eeas.europa.eu/sites/eeas/files/eugs_review_web_0.pdf

                     (4)

                        https://ec.europa.eu/neighbourhood-enlargement/sites/near/files/20190529-bosnia-and-herzegovina-opinion.pdf

                     (5)

                        https://ec.europa.eu/home-affairs/sites/homeaffairs/files/news/docs/20181005_joint-action-plan-counter-terrorism-western-balkans.pdf

                     (6)

                  https://www.consilium.europa.eu/media/23942/eu-egypt.pdf

                     (7)

                     https://eeas.europa.eu/delegations/egypt/71267/eu-egypt-stability-and-social-development-7th-cluster-meeting_en

                     (8)

                  https://eeas.europa.eu/delegations/un-geneva/75884/hrc43-item-4-human-rights-situations-require-councils-attention-eu-statement_en

                     (9)

                        http://www.eeas.europa.eu/archives/delegations/israel/documents/eu_israel/asso_agree_en.pdf

                     (10)

                        https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/TXT/PDF/?uri=CELEX:32019D0105&from=LT

                     (11)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/foraff/130195.pdf

                     (12)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/EN/foraff/134152.pdf

                     (13)

                        https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-12384-2016-ADD-1/lt/pdf

                     (14)

                        https://www.consilium.europa.eu/en/press/press-releases/2017/04/05/syria-conference-co-chairs-declaration/

                     (15)

                        https://ec.europa.eu/neighbourhood-enlargement/neighbourhood/countries/lebanon_en#:~:text=The%20partnership%20between%20the%20European,and%20economically%20strong%20neighbouring%20country.

                     (16)

                        http://www.businessnews.com.lb/download/LondonConferenceLebanonStatementOfIntent4Feb2016.pdf

                     (17)

                        https://www.consilium.europa.eu/lt/press/press-releases/2016/11/15/eu-lebanon-partnership/

                     (18)

                        https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/HTML/?uri=CELEX:22000A0318(01)&from=EN

                     (19)

                        http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf?docid=172870&doclang=LT

                     (20)

                        https://www.consilium.europa.eu/en/press/press-releases/2019/06/27/joint-declaration-by-the-european-union-and-the-kingdom-of-morocco-for-the-fourteenth-meeting-of-the-association-council/

                     (21)

                        https://eur-lex.europa.eu/resource.html?uri=cellar:d3eef257-9b3f-4adb-a4ed-941203546998.0008.02/DOC_4&format=PDF

                     (22)

                        https://eeas.europa.eu/sites/eeas/files/plan_action_tunisie_ue_2013_2017_fr_0.pdf

                     (23)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/ACFA4C.htm

                     (24)

                        https://www.consilium.europa.eu/lt/press/press-releases/2015/11/29/eu-turkey-meeting-statement/

                     (25)

                        Kurdistano darbininkų partija (kurd. Partiya Karkerên Kurdistanê).

                     (26)

                        https://www.consilium.europa.eu/lt/press/press-releases/2016/03/18/eu-turkey-statement/.

                     (27)

                        https://www.consilium.europa.eu/lt/meetings/international-summit/2020/03/09/

                     (28)

                        2018 m. lapkričio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2018/1727 dėl Europos Sąjungos bendradarbiavimo baudžiamosios teisenos srityje agentūros (Eurojusto) ir kuriuo pakeičiamas ir panaikinamas Tarybos sprendimas 2002/187/TVR (OL L 295, 2018 11 21, p. 138).

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2020 11 19
            COM(2020) 743 final
            PRIEDAS
            prie
            Rekomendacijos dėl TARYBOS SPRENDIMO
            kuriuo suteikiami įgaliojimai pradėti derybas dėl Europos Sąjungos ir Alžyro, Armėnijos, Bosnijos ir Hercegovinos, Egipto, Izraelio, Jordanijos, Libano, Maroko, Tuniso ir Turkijos susitarimų dėl Europos Sąjungos bendradarbiavimo baudžiamosios teisenos srityje agentūros (Eurojusto) ir tų trečiųjų valstybių už teisminį bendradarbiavimą baudžiamosiose bylose atsakingų kompetentingų institucijų bendradarbiavimo

               PRIEDAS

               Europos Sąjungos ir Alžyro, Armėnijos, Bosnijos ir Hercegovinos, Egipto, Izraelio, Jordanijos, Libano, Maroko, Tuniso ir Turkijos susitarimų dėl Europos Sąjungos bendradarbiavimo baudžiamosios teisenos srityje agentūros (Eurojusto) ir tų trečiųjų valstybių už teisminį bendradarbiavimą baudžiamosiose bylose atsakingų kompetentingų institucijų teisminio bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose derybiniai nurodymai

               Derybų metu Komisija turėtų siekti toliau išsamiai išdėstytų tikslų.

               (1)Susitarimų tikslas – suteikti teisinį pagrindą, kad Eurojustas ir atitinkamų trečiųjų šalių kompetentingos institucijos galėtų atitinkamai bendradarbiauti, t. y., be kita ko, keistis operatyviniais asmens duomenimis, siekiant remti ir stiprinti tų šalių ir valstybių narių kompetentingų institucijų veiksmus bei jų tarpusavio bendradarbiavimą vykdant pagal Eurojusto reglamentą Eurojusto kompetencijai priklausančių nagrinėti nusikaltimų prevenciją ir kovojant su jais ir kartu užtikrinant tinkamą privatumo, asmens duomenų ir pagrindinių asmens teisių ir laisvių apsaugą.

               (2)Siekiant užtikrinti tikslų apribojimą, pagal šiuos susitarimus bendradarbiaujama ir keičiamasi duomenimis tik kovos su nusikaltimais ir susijusiomis nusikalstamomis veikomis, priskiriamomis Eurojusto kompetencijai pagal Reglamento 2018/1727 3 straipsnį (toliau kartu – nusikalstamos veikos), srityje. Bendradarbiaujant visų pirma turėtų būti siekiama užkirsti kelią terorizmui ir su juo kovoti, sužlugdyti organizuotą nusikalstamumą, visų pirma neteisėtą prekybą šaunamaisiais ginklais, prekybą narkotikais ir neteisėtą migrantų gabenimą, ir kovoti su kibernetiniais nusikaltimais. Susitarimuose nurodoma jų taikymo sritis ir tikslai, kuriais remdamasis Eurojustas gali perduoti duomenis atitinkamų trečiųjų šalių kompetentingoms institucijoms.

               (3)Susitarimuose aiškiai ir tiksliai išdėstomos būtinos apsaugos bei kontrolės priemonės, skirtos apsaugoti asmens duomenis ir pagrindines asmenų teises bei laisves, nepriklausomai nuo jų pilietybės ir gyvenamosios vietos, Eurojustui ir dalyvaujančių trečiųjų šalių kompetentingoms institucijoms keičiantis asmens duomenimis. Be toliau išdėstytų apsaugos priemonių, tai, be kita ko, apima reikalavimą, kad asmens duomenų perdavimui būtų taikomi konfidencialumo įpareigojimai ir kad asmens duomenys nebūtų naudojami siekiant reikalauti paskirti, paskirti ar įvykdyti mirties bausmę arba kitą žiauraus ir nežmoniško elgesio bausmę, nedarant poveikio papildomoms apsaugos priemonėms, kurių gali reikėti.

               Pavyzdžiui:

               (a)susitarimuose pateikiamos svarbiausių sąvokų apibrėžtys, įskaitant asmens duomenų apibrėžtį, atitinkančią Direktyvos (ES) 2016/680 3 straipsnio 1 dalį.

               (b)Susitarimais laikomasi specifiškumo principo, užtikrinant, kad duomenys bus tvarkomi tik tais tikslais, kuriais jie yra perduodami. Todėl susitarimų šalių vykdomo asmens duomenų tvarkymo tikslai nustatomi aiškiai bei tiksliai ir netaikomi platesniu mastu nei būtina atskirais atvejais siekiant vykdyti susitarimuose nurodytų nusikalstamų veikų prevenciją ir kovoti su jomis.

               (c)Eurojusto pagal susitarimus perduoti asmens duomenys tvarkomi sąžiningai, remiantis teisėtu pagrindu ir tik tais tikslais, kuriais jie buvo perduoti. Susitarimuose Eurojustui numatoma pareiga duomenų perdavimo momentu nurodyti galimybės susipažinti ar naudojimo apribojimus, susijusius su duomenų perdavimu, ištrynimu, sunaikinimu ar tolesniu tvarkymu. Susitarimais kompetentingos atitinkamų trečiųjų šalių institucijos įpareigojamos laikytis tų apribojimų ir nurodyti, kaip šių apribojimų laikymasis bus užtikrinamas praktikoje. Asmens duomenys yra adekvatūs, tinkami ir tik tokie, kurių reikia siekiant šio tikslo. Duomenys yra tikslūs ir aktualūs. Jie laikomi ne ilgiau nei būtina tais tikslais, kuriais jie perduoti. Susitarimuose numatoma periodiškai peržiūrėti, ar būtina toliau laikyti perduotus asmens duomenis. Prie susitarimų pridedamas priedas, kuriame pateikiamas baigtinis kompetentingų atitinkamų trečiųjų šalių valdžios institucijų, kurioms Eurojustas gali perduoti duomenis, sąrašas, taip pat trumpas jų kompetencijos aprašymas.

               (d)Eurojustui draudžiama perduoti asmens duomenis, kuriais atskleidžiama rasinė arba etninė kilmė, politinės pažiūros, religiniai arba filosofiniai įsitikinimai, priklausymas profesinėms sąjungoms, taip pat genetinius duomenis ir duomenis apie asmens sveikatą ir lytinį gyvenimą, nebent tai tikrai būtina ir proporcinga konkrečiais atvejais, siekiant užkirsti kelią susitarimuose nurodytoms nusikalstamoms veikoms arba kovoti su jomis ir laikantis tinkamų apsaugos priemonių. Susitarimuose taip pat turėtų būti nustatytos konkrečios apsaugos priemonės, susijusios su asmenų, liudytojų ar kitų asmenų, nukentėjusių nuo nusikalstamų veikų ir galinčių pateikti informacijos apie nusikalstamas veikas, taip pat nepilnamečių, asmens duomenų perdavimu.

               (e)Susitarimais užtikrinamos įstatymais garantuojamos asmenų, kurių asmens duomenys yra tvarkomi, teisės, nustatant taisykles dėl teisės susipažinti su duomenimis, juos taisyti ir ištrinti, taip pat konkrečius pagrindus, dėl kurių gali būti leidžiama nustatyti būtinus ir proporcingus apribojimus. Be to, susitarimais bet kuriam asmeniui, kurio duomenys tvarkomi pagal susitarimus, užtikrinamos įstatymais garantuojamos teisės apskųsti administracine ir teismine tvarka, tokiu būdu užtikrinant veiksmingas teisių gynimo priemones.

               (f)Susitarimuose nustatomos asmens duomenų saugojimo, peržiūros, taisymo ir ištrynimo taisyklės, įrašų saugojimo registravimo ir dokumentavimo tikslais taisyklės ir informacijos, kuri turi būti prieinama asmenims, taisyklės. Be to, juose turėtų būti numatytos apsaugos priemonės, susijusios su automatizuotu asmens duomenų tvarkymu. Susitarimuose taip pat turėtų būti nurodyti kriterijai, kuriais remiantis turėtų būti vertinamas duomenų tikslumas.

               (g)Į susitarimus įtraukiama prievolė užtikrinti asmens duomenų saugumą taikant tinkamas technines ir organizacines priemones, kuriomis, be kita ko, susipažinti su asmens duomenimis leidžiama tik įgaliotiems asmenims. Į susitarimus taip pat įtraukiama prievolė pranešti apie asmens duomenų, perduotų pagal susitarimą, saugumo pažeidimą.

               (h)Atitinkamų trečiųjų šalių kompetentingoms institucijoms toliau perduoti informaciją kitoms institucijoms savo šalyje, be kita ko, siekiant ją naudoti teismo procesuose, leidžiama tik pradiniais tikslais, kuriais tą informaciją perdavė Eurojustas, ir laikantis atitinkamų sąlygų bei apsaugos priemonių, įskaitant išankstinį Eurojusto leidimą.

               (i)Tos pačios sąlygos, kaip numatytosios h punkte, taikomos atitinkamos trečiosios šalies kompetentingoms institucijoms toliau perduodant informaciją kitos trečiosios šalies institucijoms, su papildoma sąlyga, kad toliau perduoti tokią informaciją leidžiama tik į trečiąsias šalis, į kurias Eurojustui leidžiama perduoti asmens duomenis pagal Reglamento (ES) 2018/1727 56 straipsnio 2 dalį.

               (j)Susitarimais nustatoma vienos ar kelių nepriklausomų valdžios institucijų, atsakingų už duomenų apsaugą ir turinčių veiksmingus įgaliojimus tirti ir įsikišti, vykdomos priežiūros sistema, siekiant prižiūrėti trečiųjų šalių valdžios institucijas, kurios naudoja asmens duomenis ir kitą informaciją, kuria buvo keičiamasi pagal susitarimus, ir dalyvauti teismo procesuose. Visų pirma, nepriklausomos institucijos turi įgaliojimus nagrinėti asmenų skundus dėl jų asmens duomenų naudojimo. Valdžios institucijos, kurios naudoja asmens duomenis, yra atsakingos už susitarime numatytų asmens duomenų apsaugos taisyklių laikymąsi.

               (4)Siekiant užtikrinti, kad šalys laikytųsi tarpusavyje sutartų taisyklių, susitarimuose numatomas veiksmingas ginčų dėl jo aiškinimo ir taikymo sprendimo mechanizmas.

               (5)Į susitarimus įtraukiamos nuostatos dėl susitarimų stebėsenos ir periodinio vertinimo.

               (6)Į susitarimus įtraukiama nuostata dėl įsigaliojimo ir galiojimo ir nuostata, pagal kurią šalis gali nutraukti ar sustabdyti susitarimo galiojimą, visų pirma tais atvejais, kai atitinkama trečioji šalis nebeužtikrina veiksmingos pagrindinių teisių ir laisvių apsaugos, kaip reikalaujama pagal susitarimą. Susitarimuose taip pat apibrėžiama, ar gali būti toliau tvarkomi asmens duomenys, kurie patenka į jų taikymo sritį ir kurie buvo perduoti iki jo galiojimo sustabdymo ar nutraukimo. Tolesnis asmens duomenų tvarkymas, jei leidžiamas, bet kuriuo atveju atitinka susitarimo nuostatas jo galiojimo sustabdymo ar nutraukimo metu.

               (7)Į susitarimus prireikus gali būti įtraukta nuostata dėl jų teritorinio taikymo.

               (8)Susitarimai taip pat yra autentiški anglų, bulgarų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, kroatų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, nyderlandų, portugalų, prancūzų, rumunų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų ir vokiečių kalbomis ir jame pateikiama atitinkama nuostata dėl kalbų.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2021 06 02
            COM(2021) 514 final
            Rekomendacija
            TARYBOS REKOMENDACIJA
            kurioje pateikiama Tarybos nuomonė dėl 2021 m. Latvijos stabilumo programos
            {SWD(2021) 501 final}

               Rekomendacija

               TARYBOS REKOMENDACIJA

               kurioje pateikiama Tarybos nuomonė dėl 2021 m. Latvijos stabilumo programos

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,

               atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo
                  1
               , ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,

               pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,

               kadangi:

               (1)2020 m. kovo 20 d. Komisija priėmė Komunikatą dėl Stabilumo ir augimo pakte nustatytos bendrosios išvengimo sąlygos
                  2
                taikymo
                  3
               . Komunikate Komisija laikėsi nuomonės, kad, atsižvelgiant į numatomą didelį ekonomikos nuosmukį dėl COVID-19 pandemijos, bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos taikymo sąlygos yra tenkinamos. 2020 m. kovo 23 d. valstybių narių finansų ministrai pritarė Komisijos vertinimui. Bendroji nukrypti leidžianti išlyga suteikė galimybę valstybėms narėms kovojant su krize pasinaudoti biudžeto lankstumu. Ja sudarytos palankesnės sąlygos koordinuoti biudžeto politiką esant dideliam ekonomikos nuosmukiui. Pradėjus ją taikyti leidžiama laikinai nukrypti nuo kiekvienos valstybės narės vidutinio laikotarpio biudžeto tikslui pasiekti numatyto koregavimo plano, jei tai nekelia pavojaus fiskaliniam tvarumui vidutiniu laikotarpiu. 2020 m. rugsėjo 17 d. metinėje tvaraus augimo strategijoje Komisija paskelbė, kad bendroji nukrypti leidžianti išlyga 2021 m. bus ir toliau taikoma
                  4
               ;

               (2)2020 m. liepos 20 d. Taryba rekomendavo Latvijai
                  5
               , laikantis bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos, imtis visų būtinų priemonių, kad būtų veiksmingai kovojama su pandemija, palaikoma ekonomika ir remiamas būsimas atsigavimas. Ji taip pat rekomendavo Latvijai, kai leis ekonominės sąlygos, vykdyti fiskalinę politiką, kuria siekiama užtikrinti apdairią vidutinio laikotarpio fiskalinę būklę ir skolos tvarumą, kartu didinant investicijas;

               (3)Tarybos rekomendacijoje dėl euro zonos ekonominės politikos nurodyta, kad visus 2021 m. fiskalinė politika visose euro zonos valstybėse narėse turėtų likti remiamojo pobūdžio ir kad politikos priemonės turėtų būti pritaikytos prie konkrečių šalių aplinkybių ir taikomos laiku, laikinai ir tikslingai
                  6
               . Esant tinkamoms epidemiologinėms ir ekonominėms sąlygoms turėtų būti laipsniškai panaikintos neatidėliotinos priemonės, kartu kovojant su krizės socialiniu poveikiu ir poveikiu darbo rinkai. Turėtų būti vykdoma fiskalinė politika, kuria siekiama užtikrinti apdairią vidutinio laikotarpio fiskalinę būklę ir skolos tvarumą, kartu didinant investicijas. Valstybės narės turėtų vykdyti reformas, kuriomis visų atžvilgiu būtų stiprinama sveikatos ir socialinės apsaugos sistemų aprėptis, tinkamumas ir tvarumas;

               (4)2020 m. lapkričio 18 d. Komisija priėmė kokybiniu fiskalinių priemonių vertinimu pagrįstas nuomones dėl 2021 m. euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų. Komisija laikėsi nuomonės, kad apskritai Latvijos biudžeto plano projektas atitiko 2020 m. liepos 20 d. Tarybos priimtas fiskalinės politikos rekomendacijas ir kad dauguma plane nustatytų priemonių buvo remiama ekonominė veikla esant dideliam neapibrėžtumui;

               (5)taikant priemonę „Next Generation EU“, įskaitant Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę, bus užtikrinamas tvarus, įtraukus ir teisingas ekonomikos atsigavimas. 2021 m. vasario 19 d. įsigaliojo Reglamentas (ES) 2021/241, kuriuo nustatoma ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė
                  7
               . Pagal šią priemonę bus teikiama finansinė parama reformoms ir investicijoms įgyvendinti, t. y. ES finansuojama fiskalinė paskata. Ji prisidės prie ekonomikos atsigavimo, tvarių ir augimą skatinančių reformų ir investicijų įgyvendinimo, visų pirma siekiant skatinti žaliąją ir skaitmeninę pertvarką, ir padidins ekonomikos atsparumą ir potencialų augimą. Savo ruožtu ji taip pat padės artimiausiu metu atkurti palankesnę viešųjų finansų būklę, o vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu – sustiprinti viešųjų finansų tvarumą, augimą ir darbo vietų kūrimą;

               (6)2021 m. kovo 3 d. Komisija priėmė komunikatą ir jame pateikė papildomų politikos gairių, kuriomis siekiama palengvinti fiskalinės politikos koordinavimą ir padėti valstybėms narėms parengti stabilumo ir konvergencijos programas
                  8
               . Bendra fiskalinės politikos kryptis, atsižvelgiant į nacionalinius biudžetus ir Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę, 2021 ir 2022 m. turėtų išlikti remiamojo pobūdžio. Tikintis, kad ekonominė veikla 2021 m. antroje pusėje palaipsniui grįš į vėžes, valstybių narių 2022 m. fiskalinė politika vis dėlto turėtų tapti labiau diferencijuota. Formuojant valstybių narių fiskalinę politiką turėtų būti atsižvelgiama į ekonomikos atsigavimo padėtį, fiskalinį tvarumą ir būtinybę mažinti ekonominius, socialinius ir teritorinius skirtumus. Kadangi būtina remti tvarų ES ekonomikos atsigavimą, valstybės narės, kurių tvarumo rizika nedidelė, savo biudžetus turėtų pajungti palankiai 2022 m. fiskalinei politikai išlaikyti, įvertinusios Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės poveikį. Didelę skolą turinčios valstybės narės turėtų vykdyti apdairią fiskalinę politiką, kartu išlaikydamos nacionalinėmis lėšomis finansuojamas investicijas ir naudodamosi Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės dotacijomis papildomiems kokybiškiems investicijų projektams ir struktūrinėms reformoms finansuoti. Kalbant apie laikotarpį po 2022 m., įgyvendinant fiskalinę politiką turėtų būti toliau atsižvelgiama į atsigavimo stiprumą, ekonominio neapibrėžtumo mastą ir fiskalinio tvarumo aspektus. Užtikrinti fiskalinį tvarumą vidutiniu laikotarpiu padės fiskalinės politikos perorientavimas siekiant apdairios vidutinio laikotarpio fiskalinės būklės, be kita ko, tinkamu metu laipsniškai panaikinant paramos priemones;

               (7)2021 m. kovo 3 d. komunikate taip pat paskelbta Komisijos nuomonė, kad sprendimas nutraukti bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos taikymą arba ją toliau taikyti turėtų būti priimamas atlikus bendrą ekonominės padėties vertinimą, kurio pagrindinis kiekybinis kriterijus būtų ES arba euro zonos ekonominės veiklos mastas, palyginti su iki krizės (2019 m. pabaigoje) buvusiu mastu. Remdamasi savo 2021 m. pavasario prognoze, birželio 2 d. Komisija laikėsi nuomonės, kad sąlygos, kurioms esant 2022 m. bendrąją nukrypti leidžiančią išlygą reikėtų toliau taikyti, o 2023 m. jos taikymą nutraukti, yra įvykdytos. Nutraukus bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos taikymą bus toliau atsižvelgiama į konkrečių šalių padėtį
                  9
               ;

               (8)2021 m. balandžio 15 d. Latvija pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 4 straipsnį pateikė 2021 m. stabilumo programą;

               (9)remiantis Eurostato patvirtintais duomenimis, 2020 m. Latvijos valdžios sektoriaus deficitas buvo 4,5 % BVP, o valdžios sektoriaus skola padidėjo iki 43,5 % BVP. Metinis pirminio biudžeto balanso pokytis siekė −4 % BVP, įskaitant 3,5 % BVP ekonomikai remti skirtas diskrecines biudžeto priemones ir automatinių stabilizavimo priemonių poveikį. Latvija taip pat teikė likvidumo paramą įmonėms ir namų ūkiams (tokią kaip garantijos ir mokesčių atidėjimas, kurie neturi tiesioginio ir greito poveikio biudžetui), kurios vertė siekia 1,7 % BVP.

               2021 m. birželio 2 d. Komisija paskelbė pranešimą pagal SESV 126 straipsnio 3 dalį. Šiame pranešime aptariama Latvijos biudžeto būklė, nes jos valdžios sektoriaus deficitas 2020 m. viršijo Sutartyje nustatytą 3 % BVP pamatinę vertę. Pranešime padaryta išvada, kad deficito kriterijus nėra įvykdytas;

               (10)2021 ir 2022 m. makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos biudžeto projekcijos, yra atsargus. Stabilumo programoje numatoma, kad realiojo BVP augimo rodikliai bus mažesni, palyginti su Komisijos 2021 m. pavasario prognoze, daugiausiai dėl mažesnio eksporto augimo. Be to, stabilumo programoje, palyginti su Komisijos prognoze, numatomas tolesnis užimtumo mažėjimas 2021 m. ir lėtesnis atsigavimas 2022 m.;

               (11)2021 m. stabilumo programoje Vyriausybė planuoja, kad valdžios sektoriaus deficitas padidės nuo 5,4 % BVP 2020 m. iki 9,3 % BVP 2021 m., o skolos santykis 2021 m. padidės iki 48,9 % BVP. Pagal programą 2021 m. pirminio biudžeto balanso pokytis, palyginti su iki krizės buvusiu lygiu (2019 m.), turėtų siekti −8,7 % BVP, atsižvelgiant į 2,9 % BVP ekonomikai remti skirtas diskrecines biudžeto priemones ir automatinių stabilizavimo priemonių poveikį. Deficito ir skolos projekcijos viršija Komisijos 2021 m. pavasario prognozę. Stabilumo programoje numatomas didesnis išlaidų, visų pirma kitų išlaidų, augimas nei Komisijos 2021 m. pavasario prognozėje. Be to, Komisijos prognozėje numatomi palankesni pajamų pokyčiai, atitinkantys optimistiškesnį jos prognozės makroekonominį scenarijų;

               (12)reaguodama į COVID-19 pandemiją ir susijusį ekonomikos nuosmukį, Latvija ėmėsi biudžeto priemonių, kad sustiprintų savo sveikatos sistemos pajėgumą, suvaldytų pandemiją ir suteiktų pagalbą labiausiai nukentėjusiems asmenims ir sektoriams. Šis ryžtingas politikos atsakas sušvelnino BVP susitraukimą, o tai savo ruožtu apribojo valdžios sektoriaus deficito ir valstybės skolos augimą. Fiskalinėmis priemonėmis turėtų būti didinama parama atsigavimui, neužbėgant už akių būsimoms fiskalinėms trajektorijoms. Todėl turėtų būti stengiamasi, kad šios priemonės netaptų nuolatine našta viešiesiems finansams. Nustačiusios nuolatines priemones valstybės narės turėtų tinkamai jas finansuoti, kad užtikrintų neutralų poveikį biudžetui vidutiniu laikotarpiu. Priemonės, kurių Latvija ėmėsi 2020 ir 2021 m., atitiko 2020 m. liepos 20 d. Tarybos rekomendaciją. Atrodo, kad tam tikros diskrecinės priemonės, kurias Vyriausybė priėmė 2020 ir 2021 m., nėra laikinos arba joms nėra kompensacinių priemonių. Preliminariai apskaičiuota, kad 2023 m., po Komisijos prognozės aprėpiamo laikotarpio, likęs tų nelaikinų priemonių poveikis sudarys maždaug 1 % BVP ir bus daugiausiai susijęs su viešojo sektoriaus darbo užmokesčio, visų pirma sveikatos priežiūros specialistams, padidinimu;

               (13)2021 m. stabilumo programoje daroma prielaida, kad bus vykdomos investicijos ir reformos, finansuojamos Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės dotacijomis, sudarančiomis 0,1 % 2021 m., 0,8 % 2022 m. ir 0,8 % 2023 m. Programoje daroma prielaida, kad Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės lėšomis finansuojamos išlaidos bus šiek tiek pavėlintos: daugiau išleisti planuojama 2024 ir 2025 m. Šios dotacijos įtrauktos į Komisijos pavasario prognozėje pateiktas biudžeto projekcijas;

               (14)Reglamente (EB) Nr. 1466/97 nustatyti fiskalinio koregavimo rodikliai turi būti vertinami atsižvelgiant į dabartines aplinkybes. Pirma, gamybos apimties atotrūkio įverčius gaubia didelis neapibrėžtumas. Antra, reikia, kad fiskalinė politika būtų greitai pritaikoma prie pandemijos raidos ir, kai pavojus sveikatai sumažės, nuo pagalbos ekstremaliosios situacijos atveju būtų pereita prie tikslingesnių priemonių. Trečia, šiam laikotarpiui būdingas reikšmingas politikos atsakas siekiant remti ekonominę veiklą. Esant dideliems pervedimams iš ES biudžeto (pavyzdžiui, pagal Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę), nustatyti rodikliai neapima visos paskatos, kurią fiskalinė politika teikia ekonomikai. Atsižvelgiant į tai, struktūrinis balansas dabartinėmis aplinkybėmis nėra tinkamas rodiklis. Kita vertus, išlaidų kriterijus turi būti pritaikytas
                  10
                ir papildytas papildoma informacija, kad būtų galima visapusiškai įvertinti fiskalinės politikos kryptį.

               Pirma, vadovaujantis panašiu požiūriu į tą, kurio laikomasi vertinant 2021 m. biudžeto planų projektus, į bendrąsias išlaidas neįtraukiamos laikinos neatidėliotinos priemonės. Šiomis su krize susijusiomis laikinomis neatidėliotinomis priemonėmis remiamos sveikatos sistemos ir darbuotojams bei įmonėms kompensuojamos dėl izoliavimo priemonių ir tiekimo grandinės sutrikimų prarastos pajamos; ar valdžios institucijos jas atšauks, priklauso nuo to, kada normalizuosis visuomenės sveikatos ir ekonominė padėtis.

               Antra, siekiant dabartinėmis sąlygomis įvertinti bendrą fiskalinės politikos kryptį, į atitinkamas bendrąsias išlaidas turėtų būti įtraukti dideli pervedimai iš ES biudžeto (kaip antai pervedimai pagal Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę).

               Taigi fiskalinės politikos kryptis vertinama kaip pirminių išlaidų (atėmus diskrecines pajamų priemones ir išskyrus su krize susijusias laikinas neatidėliotinas priemones), įskaitant Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės ir kitų ES fondų dotacijomis finansuojamas išlaidas, pokytis.

               Be bendros fiskalinės politikos krypties, analizės tikslas taip pat yra įvertinti, ar nacionalinė fiskalinė politika yra apdairi, o jos sudėtis palanki tvariam atsigavimui, suderinamam su žaliosios ir skaitmeninės pertvarkos tikslais. Dėl tos priežasties ypatingas dėmesys skiriamas nacionalinėmis lėšomis finansuojamų pirminių einamųjų išlaidų ir investicijų raidai;

               (15)2021 m. stabilumo programoje planuojama, kad Latvijos valdžios sektoriaus deficitas 2022 m. sumažės iki 2,7 % BVP, daugiausiai dėl 2020 ir 2021 m. priimtų laikinų paramos priemonių nutraukimo. Planuojama, kad 2022 m. valdžios sektoriaus skolos santykis padidės iki 50,3 % BVP. Šios projekcijos viršija Komisijos 2021 m. pavasario prognozę, daugiausiai dėl palankesnio jos prognozės makroekonominio scenarijaus.

               Remiantis Komisijos prognoze, pirmiau apibrėžta bendra fiskalinės politikos kryptis, taip pat įskaitant tiek nacionalinio, tiek ES biudžeto (visų pirma Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės) lėšomis finansuojamų investicijų poveikį visuminei paklausai 2022 m., sudarys −0,8 % BVP
                  11
               . Numatoma, kad Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės dotacijomis ir kitų ES fondų lėšomis finansuojamų išlaidų teigiamas poveikis padidės 0,6 procentinio punkto BVP. Numatoma, kad nacionalinėmis lėšomis finansuojamos investicijos turės 0,3 procentinio punkto BVP stabdomąjį poveikį
                  12
               . Numatoma, kad nacionalinėmis lėšomis finansuojamos pirminės einamosios išlaidos (atėmus diskrecines pajamų priemones) turės 0,5 procentinio punkto BVP skatinamąjį poveikį;

               (16)itin svarbi valstybių narių biudžeto priemonių kokybė. Fiskalinės struktūrinės reformos, kuriomis siekiama gerinti nacionalinių biudžetų sudėtį, gali paremti potencialų augimą, suteikti labai reikalingų fiskalinio manevravimo galimybių ir padėti užtikrinti ilgalaikį fiskalinį tvarumą, be kita ko, atsižvelgiant į klimato kaitą ir sveikatos apsaugos uždavinius. Kalbant apie pajamas, COVID-19 krizė padidino reformų svarbą siekiant veiksmingesnių ir teisingesnių viešųjų pajamų sistemų. Kalbant apie išlaidas, krizės sąlygomis tapo dar svarbiau didinti tvarių ir augimą skatinančių investicijų lygį bei kokybę, siekiant augimo potencialo bei ekonominio ir socialinio atsparumo didinimo ir dvejopos žaliosios ir skaitmeninės pertvarkos tikslų. Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planai suteiks galimybę pagerinti nacionalinių biudžetų sudėtį;

               (17)programos vidutinio laikotarpio biudžeto planuose numatoma, kad valdžios sektoriaus deficitas sumažės nuo 1,3 % 2023 m. iki 0,3 % BVP 2024 m.

               Remiantis programa, bendra fiskalinės politikos kryptis, taip pat įskaitant tiek nacionalinio, tiek ES biudžeto (visų pirma Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės) lėšomis finansuojamų investicijų poveikį visuminei paklausai, 2023 ir 2024 m. vidutiniškai sudarys +1,4 % BVP. Numatoma, kad Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės dotacijomis ir kitų ES fondų lėšomis finansuojamų išlaidų teigiamas poveikis 2023 ir 2024 m. sumažės vidutiniškai 0,3 procentinio punkto BVP. Numatoma, kad nacionalinėmis lėšomis finansuojamos investicijos turės 0,1 procentinio punkto BVP stabdomąjį poveikį
                  13
               . Numatoma, kad nacionalinėmis lėšomis finansuojamos pirminės einamosios išlaidos (atėmus diskrecines pajamų priemones) turės 1 procentinio punkto BVP stabdomąjį poveikį.

               Dabartinis 10 metų vidutinio nominaliojo potencialaus augimo įvertis yra 4¾ %
                  14
               . Tačiau šis įvertis neapima ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plane numatytų reformų, kurios gali padidinti potencialų Latvijos ekonomikos augimą, poveikio;

               (18)planuojama, kad valdžios sektoriaus skolos santykis sumažės nuo 48,8 % BVP 2023 m. iki 48,5 % BVP 2024 m. Remiantis naujausia skolos tvarumo analize laikoma, kad vidutiniu laikotarpiu Latvijai gresia maža fiskalinio tvarumo rizika
                  15
               ;

               (19)atsižvelgiant į šiuo metu vis dar išimtinai didelį neapibrėžtumą, fiskalinės politikos gairės ir toliau turėtų būti daugiausiai kokybinio pobūdžio. 2022 m., jeigu neapibrėžtumo lygis jau bus pakankamai sumažėjęs, turėtų būti pateiktos vėlesniems metams skirtos tikslesnės kiekybinės gairės.

               Taryba įvertino 2021 m. stabilumo programą ir veiksmus, kurių Latvija ėmėsi atsižvelgdama į 2020 m. liepos 20 d. Tarybos rekomendaciją,

               REKOMENDUOJA LATVIJAI:

               1.2022 m. išlaikyti remiamojo pobūdžio fiskalinės politikos kryptį, įskaitant Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės teikiamą paskatą, ir išlaikyti nacionalinėmis lėšomis finansuojamas investicijas. Kontroliuoti nacionalinėmis lėšomis finansuojamų einamųjų išlaidų augimą.

               2.Kai leis ekonominės sąlygos, vykdyti fiskalinę politiką, kuria siekiama užtikrinti apdairią vidutinio laikotarpio fiskalinę būklę ir fiskalinį tvarumą vidutiniu laikotarpiu. Tuo pat metu didinti investicijas, siekiant padidinti augimo potencialą.

               3.Ypatingą dėmesį skirti viešųjų finansų – tiek biudžeto pajamų, tiek išlaidų – sudėčiai, taip pat biudžeto priemonių kokybei, kad būtų užtikrintas tvarus ir įtraukus atsigavimas. Pirmenybę teikti tvarioms ir augimą skatinančioms investicijoms, visų pirma toms, kuriomis remiama žalioji ir skaitmeninė pertvarka. Pirmenybę teikti fiskalinėms struktūrinėms reformoms, kurios padės finansuoti viešosios politikos prioritetus ir didinti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą, be kita ko, visų atžvilgiu stiprinant sveikatos ir socialinės apsaugos sistemų aprėptį, tinkamumą ir tvarumą.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

                     (2)

                        Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalyje, 6 straipsnio 3 dalyje, 9 straipsnio 1 dalyje bei 10 straipsnio 3 dalyje ir Reglamento (EB) Nr. 1467/97 3 straipsnio 5 dalyje bei 5 straipsnio 2 dalyje nustatytą išlygą sudaromos palankesnės sąlygos koordinuoti biudžeto politiką esant dideliam ekonomikos nuosmukiui.

                     (3)

                        Komisijos komunikatas Tarybai dėl Stabilumo ir augimo pakte nustatytos bendrosios išvengimo sąlygos taikymo, Briuselis, 2020 3 20, COM(2020) 123 final.

                     (4)

                        Komisijos komunikatas „2021 m. metinė tvaraus augimo strategija“, Briuselis, 2020 9 17, COM(2020) 575 final.

                     (5)

                        2020 m. liepos 20 d. Tarybos rekomendacija dėl 2020 m. Latvijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2020 m. Latvijos stabilumo programos, OL C 282, 2020 8 26, p. 89.

                     (6)

                        Laukiama, kol Taryba galutinai priims po to, kai patvirtins Europos Vadovų Taryba. Tekstas, dėl kurio 2020 m. gruodžio 16 d. susitarta Euro grupėje, pateikiamas
                  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-14356-2020-INIT/lt/pdf
                  .

                     (7)

                     OL
                      L 57, 2021 2 18, p. 17.

                     (8)

                        Komisijos komunikatas Tarybai „Metai nuo COVID-19 protrūkio. Fiskalinės politikos atsakas“, Briuselis, 2021 3 3, COM(2021) 105 final.

                     (9)

                        Komisijos komunikatas „Ekonominės politikos koordinavimas 2021 m.: COVID-19 įveikimas, atsigavimo rėmimas ir ekonomikos modernizavimas“, Briuselis , 2021 6 2, COM(2021) 500 final.

                     (10)

                        Visų pirma 4 metų investicijų išlyginimas, naudojamas išlaidų kriterijui apskaičiuoti, neleidžia tinkamai įvertinti fiskalinės paramos atsigavimui, kuri teikiama vykdant nacionalinėmis lėšomis finansuojamas investicijas.

                     (11)

                        Neigiamas rodiklio ženklas atitinka per didelį pirminių išlaidų augimą, palyginti su vidutinio laikotarpio ekonomikos augimu, o tai rodo skatinamąją fiskalinę politiką.

                     (12)

                        Numatoma, kad kitų nacionalinėmis lėšomis finansuojamų kapitalo išlaidų poveikis bus neutralus.

                     (13)

                        Numatoma, kad kitų nacionalinėmis lėšomis finansuojamų kapitalo išlaidų poveikis bus neutralus.

                     (14)

                        Apskaičiuota Komisijos pagal bendrai sutartą metodiką.

                     (15)

                        Žr. Komisijos tarnybų darbinį dokumentą „Statistical Annex providing background data relevant for the assessment of the 2021 Stability and Convergence Programmes“.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2021 06 02
            COM(2021) 512 final
            Rekomendacija
            TARYBOS REKOMENDACIJA
            kurioje pateikiama Tarybos nuomonė dėl 2021 m. Italijos stabilumo programos
            {SWD(2021) 501 final}

               Rekomendacija

               TARYBOS REKOMENDACIJA

               kurioje pateikiama Tarybos nuomonė dėl 2021 m. Italijos stabilumo programos

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,

               atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo
                  1
               , ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,

               pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,

               kadangi:

               (1)2020 m. kovo 20 d. Komisija priėmė Komunikatą dėl Stabilumo ir augimo pakte nustatytos bendrosios išvengimo sąlygos
                  2
                taikymo
                  3
               . Komunikate Komisija laikėsi nuomonės, kad, atsižvelgiant į numatomą didelį ekonomikos nuosmukį dėl COVID-19 pandemijos, bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos taikymo sąlygos yra tenkinamos. 2020 m. kovo 23 d. valstybių narių finansų ministrai pritarė Komisijos vertinimui. Bendroji nukrypti leidžianti išlyga suteikė galimybę valstybėms narėms kovojant su krize pasinaudoti biudžeto lankstumu. Ja sudarytos palankesnės sąlygos koordinuoti biudžeto politiką esant dideliam ekonomikos nuosmukiui. Pradėjus ją taikyti leidžiama laikinai nukrypti nuo kiekvienos valstybės narės vidutinio laikotarpio biudžeto tikslui pasiekti numatyto koregavimo plano, jei tai nekelia pavojaus fiskaliniam tvarumui vidutiniu laikotarpiu. 2020 m. rugsėjo 17 d. metinėje tvaraus augimo strategijoje Komisija paskelbė, kad bendroji nukrypti leidžianti išlyga 2021 m. bus ir toliau taikoma
                  4
               ;

               (2)2020 m. liepos 20 d. Taryba rekomendavo Italijai
                  5
               , laikantis bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos, imtis visų būtinų priemonių, kad būtų veiksmingai kovojama su pandemija, palaikoma ekonomika ir remiamas būsimas atsigavimas. Ji taip pat rekomendavo Italijai, kai leis ekonominės sąlygos, vykdyti fiskalinę politiką, kuria siekiama užtikrinti apdairią vidutinio laikotarpio fiskalinę būklę ir skolos tvarumą, kartu didinant investicijas;

               (3)Tarybos rekomendacijoje dėl euro zonos ekonominės politikos nurodoma, kad visus 2021 m. fiskalinė politika visose euro zonos valstybėse narėse turėtų likti remiamojo pobūdžio ir kad politikos priemonės turėtų būti pritaikytos prie konkrečių šalių aplinkybių ir taikomos laiku, laikinai ir tikslingai
                  6
               . Esant tinkamoms epidemiologinėms ir ekonominėms sąlygoms turėtų būti laipsniškai panaikintos neatidėliotinos priemonės, kartu kovojant su krizės socialiniu poveikiu ir poveikiu darbo rinkai. Turėtų būti vykdoma fiskalinė politika, kuria siekiama užtikrinti apdairią vidutinio laikotarpio fiskalinę būklę ir skolos tvarumą, kartu didinant investicijas. Valstybės narės turėtų vykdyti reformas, kuriomis visų atžvilgiu būtų stiprinama sveikatos ir socialinės apsaugos sistemų aprėptis, tinkamumas ir tvarumas;

               (4)2020 m. lapkričio 18 d. Komisija priėmė kokybiniu fiskalinių priemonių vertinimu pagrįstas nuomones dėl 2021 m. euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų. Komisija laikėsi nuomonės, kad apskritai Italijos biudžeto plano projektas atitiko 2020 m. liepos 20 d. Tarybos priimtas fiskalinės politikos rekomendacijas ir kad dauguma plane nustatytų priemonių buvo remiama ekonominė veikla esant dideliam neapibrėžtumui. Tačiau atrodė, kad tam tikros priemonės nebuvo laikinos arba joms nebuvo kompensacinių priemonių;

               (5)taikant priemonę „Next Generation EU“, įskaitant Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę, bus užtikrinamas tvarus, įtraukus ir teisingas ekonomikos atsigavimas. 2021 m. vasario 19 d. įsigaliojo Reglamentas (ES) 2021/241, kuriuo nustatoma Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė
                  7
               . Pagal šią priemonę bus teikiama finansinė parama reformoms ir investicijoms įgyvendinti, t. y. ES finansuojama fiskalinė paskata. Ji prisidės prie ekonomikos atsigavimo, tvarių ir augimą skatinančių reformų ir investicijų įgyvendinimo, visų pirma siekiant skatinti žaliąją ir skaitmeninę pertvarką, ir padidins ekonomikos atsparumą ir potencialų augimą. Savo ruožtu ji taip pat padės artimiausiu metu atkurti palankesnę viešųjų finansų būklę, o vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu – sustiprinti viešųjų finansų tvarumą, augimą ir darbo vietų kūrimą;

               (6)2021 m. kovo 3 d. Komisija priėmė komunikatą ir jame pateikė papildomų politikos gairių, kuriomis siekiama palengvinti fiskalinės politikos koordinavimą ir padėti valstybėms narėms parengti stabilumo ir konvergencijos programas
                  8
               . Bendra fiskalinės politikos kryptis, atsižvelgiant į nacionalinius biudžetus ir Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę, 2021 ir 2022 m. turėtų išlikti remiamojo pobūdžio. Tikintis, kad ekonominė veikla 2021 m. antroje pusėje palaipsniui grįš į vėžes, valstybių narių 2022 m. fiskalinė politika vis dėlto turėtų tapti labiau diferencijuota. Formuojant valstybių narių fiskalinę politiką turėtų būti atsižvelgiama į ekonomikos atsigavimo padėtį, fiskalinį tvarumą ir būtinybę mažinti ekonominius, socialinius ir teritorinius skirtumus. Kadangi būtina remti tvarų ES ekonomikos atsigavimą, valstybės narės, kurių tvarumo rizika nedidelė, savo biudžetus turėtų pajungti palankiai 2022 m. fiskalinei politikai išlaikyti, įvertinusios Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės poveikį. Didelę skolą turinčios valstybės narės turėtų vykdyti apdairią fiskalinę politiką, kartu išlaikydamos nacionalinėmis lėšomis finansuojamas investicijas ir naudodamosi Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės dotacijomis papildomiems kokybiškiems investicijų projektams ir struktūrinėms reformoms finansuoti. Kalbant apie laikotarpį po 2022 m., įgyvendinant fiskalinę politiką turėtų būti toliau atsižvelgiama į atsigavimo stiprumą, ekonominio neapibrėžtumo mastą ir fiskalinio tvarumo aspektus. Užtikrinti fiskalinį tvarumą vidutiniu laikotarpiu padės fiskalinės politikos perorientavimas siekiant apdairios vidutinio laikotarpio fiskalinės būklės, be kita ko, tinkamu metu laipsniškai panaikinant paramos priemones;

               (7)2021 m. kovo 3 d. komunikate taip pat paskelbta Komisijos nuomonė, kad sprendimas nutraukti bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos taikymą arba ją toliau taikyti turėtų būti priimamas atlikus bendrą ekonominės padėties vertinimą, kurio pagrindinis kiekybinis kriterijus būtų ES arba euro zonos ekonominės veiklos mastas, palyginti su iki krizės (2019 m. pabaigoje) buvusiu mastu. Remdamasi savo 2021 m. pavasario prognoze, birželio 2 d. Komisija laikėsi nuomonės, kad sąlygos, kurioms esant 2022 m. bendrąją nukrypti leidžiančią išlygą reikėtų toliau taikyti, o 2023 m. jos taikymą nutraukti, yra įvykdytos. Nutraukus bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos taikymą bus toliau atsižvelgiama į konkrečių šalių padėtį
                  9
               ;

               (8)2021 m. balandžio 30 d. Italija pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 4 straipsnį pateikė 2021 m. stabilumo programą;

               (9)remiantis Eurostato patvirtintais duomenimis, 2020 m. Italijos valdžios sektoriaus deficitas buvo 9,5 % BVP, o valdžios sektoriaus skola padidėjo iki 155,8 % BVP. Metinis pirminio biudžeto balanso pokytis siekė 8,0 % BVP, įskaitant ekonomikai remti skirtas diskrecines biudžeto priemones ir automatinių stabilizavimo priemonių poveikį. Italija taip pat teikė likvidumo paramą įmonėms ir namų ūkiams (tokią kaip garantijos ir mokesčių atidėjimas, kurie neturi tiesioginio ir greito poveikio biudžetui), kurios vertė siekia 24,8 % BVP.

               2021 m. birželio 2 d. Komisija paskelbė pranešimą pagal SESV 126 straipsnio 3 dalį. Šiame pranešime aptariama Italijos biudžeto būklė, nes jos valdžios sektoriaus deficitas 2020 m. viršijo Sutartyje nustatytą 3 % BVP pamatinę vertę, o valdžios sektoriaus skola viršijo Sutartyje nustatytą 60 % BVP pamatinę vertę ir tinkamu tempu nemažėjo. Pranešime padaryta išvada, kad deficito kriterijus nėra įvykdytas, o skolos kriterijaus nėra laikomasi;

               (10)2021 ir 2022 m. makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos valdžios institucijų biudžeto projekcijos, yra realistiškas. 2021 m. stabilumo programoje numatoma, kad 2021 m. realusis BVP išaugs 4,5 %, o 2022 m. – 4,8 %. Palyginti su stabilumo programa, Komisijos 2021 m. pavasario prognozėje numatomas šiek tiek mažesnis realiojo BVP augimas – 4,2 % 2021 m. ir 4,4 % 2022 m., daugiausia dėl to, kad remiantis naujesniais duomenimis, pateiktais nacionaliniame ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plane, 2021 ir 2022 m. numatomas mažesnis Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės dotacijų panaudojimas;

               (11)2021 m. stabilumo programoje Vyriausybė planuoja, kad valdžios sektoriaus deficitas padidės nuo 9,5 % BVP 2020 m. iki 11,8 % BVP 2021 m., o skolos santykis 2021 m. padidės iki 159,8 % BVP. Pagal programą 2021 m. pirminio biudžeto balanso pokytis, palyginti su iki krizės buvusiu lygiu (2019 m.), turėtų siekti 10,4 % BVP, atsižvelgiant į ekonomikai remti skirtas diskrecines biudžeto priemones ir automatinių stabilizavimo priemonių poveikį. Šios projekcijos atitinka Komisijos 2021 m. pavasario prognozę;

               (12)reaguodama į COVID-19 pandemiją ir susijusį ekonomikos nuosmukį, Italija ėmėsi biudžeto priemonių, kad sustiprintų savo sveikatos sistemos pajėgumą, suvaldytų pandemiją ir suteiktų pagalbą labiausiai nukentėjusiems asmenims ir sektoriams. Šis ryžtingas politikos atsakas sušvelnino BVP susitraukimą, o tai savo ruožtu apribojo valdžios sektoriaus deficito ir valstybės skolos augimą. Fiskalinėmis priemonėmis turėtų būti didinama parama atsigavimui, neužbėgant už akių būsimoms fiskalinėms trajektorijoms. Todėl turėtų būti stengiamasi, kad šios priemonės netaptų nuolatine našta viešiesiems finansams. Nustačiusios nuolatines priemones valstybės narės turėtų tinkamai jas finansuoti, kad užtikrintų neutralų poveikį biudžetui vidutiniu laikotarpiu. Priemonės, kurių Italija ėmėsi 2020 ir 2021 m., atitiko 2020 m. liepos 20 d. Tarybos rekomendaciją. Atrodo, kad tam tikros diskrecinės priemonės, kurias Vyriausybė priėmė 2020 ir 2021 m., nėra laikinos arba joms nėra kompensacinių priemonių. Preliminariai apskaičiuota, kad 2023 m., po Komisijos prognozės aprėpiamo laikotarpio, likęs tų nelaikinų priemonių poveikis sudarys maždaug 1 % BVP ir bus daugiausiai susijęs su socialinio draudimo įmokų sumažinimu skurdesniuose regionuose, darbo pajamų mokesčio kredito pratęsimu ir išmokos šeimai įvedimu. Tos nelaikinos priemonės taip pat apima maždaug ⅓ % BVP investicijas, kuriomis turėtų būti remiamas vidutinio laikotarpio potencialus augimas, taigi ir tvarumas;

               (13)2021 m. stabilumo programoje daroma prielaida, kad bus vykdomos investicijos ir reformos, finansuojamos Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės dotacijomis, sudarančiomis 0,6 % BVP 2021 m., 0,9 % 2022 m., 1,4 % 2023 m., 0,5 % 2024 m. ir 0,2 %2025 m. Programoje taip pat daroma prielaida, kad bus vykdomos investicijos ir reformos, finansuojamos Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės paskolomis, sudarančiomis 0,3 % BVP 2020 m., 0,8 % 2021 m., 0,9 % 2022 m., 0,7 % 2023 m., 1,3 % 2024 m., 1,2 % 2025 m. ir 1,0 % 2026 m. Kaip rodo naujesni duomenys, pateikti nacionaliniame ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plane, kuris buvo užbaigtas jau parengus stabilumo programą, šios dotacijos į Komisijos pavasario prognozėje pateiktas biudžeto projekcijas įtrauktos ne visos. Tačiau Komisijos prognozėje daroma prielaida, kad investicijos ir reformos, finansuojamos Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės dotacijomis, sudarys 0,3 % BVP 2021 m. ir 0,7 % BVP 2022 m.;

               (14)Reglamente (EB) Nr. 1466/97 nustatyti fiskalinio koregavimo rodikliai turi būti vertinami atsižvelgiant į dabartines aplinkybes. Pirma, gamybos apimties atotrūkio įverčius gaubia didelis neapibrėžtumas. Antra, reikia, kad fiskalinė politika būtų greitai pritaikoma prie pandemijos raidos ir, kai pavojus sveikatai sumažės, nuo pagalbos ekstremaliosios situacijos atveju būtų pereita prie tikslingesnių priemonių. Trečia, šiam laikotarpiui būdingas reikšmingas politikos atsakas siekiant remti ekonominę veiklą. Esant dideliems pervedimams iš ES biudžeto (pavyzdžiui, pagal Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę), nustatyti rodikliai neapima visos paskatos, kurią fiskalinė politika teikia ekonomikai. Atsižvelgiant į tai, struktūrinis balansas dabartinėmis aplinkybėmis nėra tinkamas rodiklis. Kita vertus, išlaidų kriterijus turi būti pritaikytas
                  10
                ir papildytas papildoma informacija, kad būtų galima visapusiškai įvertinti fiskalinės politikos kryptį.

               Pirma, vadovaujantis panašiu požiūriu į tą, kurio laikomasi vertinant 2021 m. biudžeto planų projektus, į bendrąsias išlaidas neįtraukiamos laikinos neatidėliotinos priemonės. Šiomis su krize susijusiomis laikinomis neatidėliotinomis priemonėmis remiamos sveikatos sistemos ir darbuotojams bei įmonėms kompensuojamos dėl izoliavimo priemonių ir tiekimo grandinės sutrikimų prarastos pajamos; ar valdžios institucijos jas atšauks, priklauso nuo to, kada normalizuosis visuomenės sveikatos ir ekonominė padėtis.

               Antra, siekiant dabartinėmis sąlygomis įvertinti bendrą fiskalinės politikos kryptį, į atitinkamas bendrąsias išlaidas turėtų būti įtraukti dideli pervedimai iš ES biudžeto (kaip antai pervedimai pagal Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę).

               Taigi fiskalinės politikos kryptis vertinama kaip pirminių išlaidų (atėmus diskrecines pajamų priemones ir išskyrus su krize susijusias laikinas neatidėliotinas priemones), įskaitant Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės ir kitų ES fondų dotacijomis finansuojamas išlaidas, pokytis.

               Be bendros fiskalinės politikos krypties, analizės tikslas taip pat yra įvertinti, ar nacionalinė fiskalinė politika yra apdairi, o jos sudėtis palanki tvariam atsigavimui, suderinamam su žaliosios ir skaitmeninės pertvarkos tikslais. Dėl tos priežasties ypatingas dėmesys skiriamas nacionalinėmis lėšomis finansuojamų pirminių einamųjų išlaidų ir investicijų raidai;

               (15)2021 m. stabilumo programoje planuojama, kad Italijos valdžios sektoriaus deficitas 2022 m. sumažės iki 5,9 % BVP, daugiausiai dėl 2020 ir 2021 m. priimtų laikinų paramos priemonių nutraukimo ir mažesnės automatinių stabilizavimo priemonių paramos. Planuojama, kad 2022 m. valdžios sektoriaus skolos santykis sumažės iki 156,3 % BVP. Šios projekcijos atitinka Komisijos 2021 m. pavasario prognozę.

               Remiantis Komisijos prognoze, pirmiau apibrėžta bendra fiskalinės politikos kryptis, taip pat įskaitant tiek nacionalinio, tiek ES biudžeto (visų pirma Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės) lėšomis finansuojamų investicijų poveikį visuminei paklausai 2022 m., sudarys −2,2 % BVP
                  11
               . Numatoma, kad Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės dotacijomis ir kitų ES fondų lėšomis finansuojamų išlaidų teigiamas poveikis padidės 0,4 procentinio punkto BVP. Numatoma, kad nacionalinėmis lėšomis finansuojamos investicijos turės 0,3 procentinio punkto BVP skatinamąjį poveikį
                  12
               . Numatoma, kad nacionalinėmis lėšomis finansuojamos pirminės einamosios išlaidos (atėmus diskrecines pajamų priemones) turės 1,3 procentinio punkto BVP skatinamąjį poveikį;

               (16)itin svarbi valstybių narių biudžeto priemonių kokybė. Fiskalinės struktūrinės reformos, kuriomis siekiama gerinti nacionalinių biudžetų sudėtį, gali paremti potencialų augimą, suteikti labai reikalingų fiskalinio manevravimo galimybių ir padėti užtikrinti ilgalaikį fiskalinį tvarumą, be kita ko, atsižvelgiant į klimato kaitą ir sveikatos apsaugos uždavinius. Kalbant apie pajamas, COVID-19 krizė padidino reformų svarbą siekiant veiksmingesnių ir teisingesnių viešųjų pajamų sistemų. Kalbant apie išlaidas, krizės sąlygomis tapo dar svarbiau didinti tvarių ir augimą skatinančių investicijų lygį bei kokybę, siekiant augimo potencialo bei ekonominio ir socialinio atsparumo didinimo ir dvejopos žaliosios ir skaitmeninės pertvarkos tikslų. Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planai suteiks galimybę pagerinti nacionalinių biudžetų sudėtį;

               (17)programos vidutinio laikotarpio biudžeto planuose numatoma, kad valdžios sektoriaus deficitas sumažės nuo 4,3 % 2023 m. iki 3,4 % BVP 2024 m. Todėl neplanuojama, kad valdžios sektoriaus deficitas per programos laikotarpį vėl taps mažesnis už 3 % BVP.

               Remiantis programa, bendra fiskalinės politikos kryptis, taip pat įskaitant tiek nacionalinio, tiek ES biudžeto (visų pirma Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės) lėšomis finansuojamų investicijų poveikį visuminei paklausai, 2023 ir 2024 m. vidutiniškai sudarys 0,4 % BVP
                  13
               . Numatoma, kad Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės dotacijomis ir kitų ES fondų lėšomis finansuojamų išlaidų teigiamas poveikis sumažės 0,4 procentinio punkto BVP. Numatoma, kad nacionalinėmis lėšomis finansuojamos investicijos turės 0,2 procentinio punkto BVP skatinamąjį poveikį
                  14
               . Numatoma, kad nacionalinėmis lėšomis finansuojamos pirminės einamosios išlaidos (atėmus diskrecines pajamų priemones) turės neutralų poveikį.

               Dabartinis 10 metų vidutinio nominalaus potencialaus augimo įvertis yra 2 %
                  15
               . Tačiau šis įvertis neapima ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plane numatytų reformų, kurios gali padidinti potencialų Italijos ekonomikos augimą, poveikio;

               (18)numatoma, kad valdžios sektoriaus skolos santykis padidės nuo 155 % BVP 2023 m. iki 152,7 % BVP 2024 m. Atsižvelgiant į didelį skolos santykį, kuris ilgainiui turėtų tik laipsniškai mažėti, remiantis naujausia skolos tvarumo analize
                  16
                laikoma, kad vidutiniu laikotarpiu Italijai gresia didelė fiskalinio tvarumo rizika;

               (19)atsižvelgiant į šiuo metu vis dar išimtinai didelį neapibrėžtumą, fiskalinės politikos gairės ir toliau turėtų būti daugiausiai kokybinio pobūdžio. 2022 m., jeigu neapibrėžtumo lygis jau bus pakankamai sumažėjęs, turėtų būti pateiktos vėlesniems metams skirtos tikslesnės kiekybinės gairės.

               Taryba įvertino 2021 m. stabilumo programą ir veiksmus, kurių Italija ėmėsi atsižvelgdama į 2020 m. liepos 20 d. Tarybos rekomendaciją,

               REKOMENDUOJA ITALIJAI:

               1.2022 m. pasinaudoti Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemone papildomoms investicijoms, kuriomis remiamas atsigavimas, finansuoti, kartu vykdant apdairią fiskalinę politiką. Išlaikyti nacionalinėmis lėšomis finansuojamas investicijas. Riboti nacionalinėmis lėšomis finansuojamų einamųjų išlaidų augimą.

               2.Kai leis ekonominės sąlygos, vykdyti fiskalinę politiką, kuria siekiama užtikrinti apdairią vidutinio laikotarpio fiskalinę būklę ir fiskalinį tvarumą vidutiniu laikotarpiu. Tuo pat metu didinti investicijas, siekiant padidinti augimo potencialą.

               3.Ypatingą dėmesį skirti viešųjų finansų – tiek biudžeto pajamų, tiek išlaidų – sudėčiai, taip pat biudžeto priemonių kokybei, kad būtų užtikrintas tvarus ir įtraukus atsigavimas. Pirmenybę teikti tvarioms ir augimą skatinančioms investicijoms, visų pirma toms, kuriomis remiama žalioji ir skaitmeninė pertvarka. Pirmenybę teikti fiskalinėms struktūrinėms reformoms, kurios padės finansuoti viešosios politikos prioritetus ir didinti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą, be kita ko, visų atžvilgiu stiprinant sveikatos ir socialinės apsaugos sistemų aprėptį, tinkamumą ir tvarumą.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

                     (2)

                        Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalyje, 6 straipsnio 3 dalyje, 9 straipsnio 1 dalyje bei 10 straipsnio 3 dalyje ir Reglamento (EB) Nr. 1467/97 3 straipsnio 5 dalyje bei 5 straipsnio 2 dalyje nustatytą išlygą sudaromos palankesnės sąlygos koordinuoti biudžeto politiką esant dideliam ekonomikos nuosmukiui.

                     (3)

                        Komisijos komunikatas Tarybai dėl Stabilumo ir augimo pakte nustatytos bendrosios išvengimo sąlygos taikymo, Briuselis, 2020 3 20, COM(2020) 123 final.

                     (4)

                        Komisijos komunikatas „2021 m. metinė tvaraus augimo strategija“, Briuselis, 2020 9 17, COM(2020) 575 final.

                     (5)

                        2020 m. liepos 20 d. Tarybos rekomendacija dėl Italijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2020 m. Italijos stabilumo programos, OL C 282, 2020 8 26, p. 74.

                     (6)

                        Laukiama, kol Taryba galutinai priims po to, kai patvirtins Europos Vadovų Taryba. Tekstas, dėl kurio 2020 m. gruodžio 16 d. susitarė Euro grupė, pateikiamas adresu
                  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-14356-2020-INIT/lt/pdf

                     (7)

                     OL L 57, 2021 2 18, p. 17.

                     (8)

                        Komisijos komunikatas Tarybai „Metai nuo COVID-19 protrūkio. Fiskalinės politikos atsakas“, Briuselis, 2021 3 3, COM(2021) 105 final.

                     (9)

                        Komisijos komunikatas „Ekonominės politikos koordinavimas 2021 m.: COVID-19 įveikimas, atsigavimo rėmimas ir ekonomikos modernizavimas“, Briuselis, 2021 6 2, COM(2021) 500 final.

                     (10)

                        Visų pirma 4 metų investicijų išlyginimas, naudojamas išlaidų kriterijui apskaičiuoti, neleidžia tinkamai įvertinti fiskalinės paramos atsigavimui, kuri teikiama vykdant nacionalinėmis lėšomis finansuojamas investicijas.

                     (11)

                        Neigiamas rodiklio ženklas atitinka per didelį pirminių išlaidų augimą, palyginti su vidutinio laikotarpio ekonomikos augimu, o tai rodo skatinamąją fiskalinę politiką.

                     (12)

                        Numatoma, kad kitos nacionalinėmis lėšomis finansuojamos kapitalo išlaidos turės 0,2 procentinio punkto BVP skatinamąjį poveikį.

                     (13)

                        Šioje dalyje pateikti įverčiai grindžiami išsamiomis biudžeto projekcijomis, kurias Italija pateikė kartu su 2021 m. stabilumo programa. Išskyrus bendrus valdžios sektoriaus deficito ir skolos duomenis, Italijos pateiktose projekcijose neatsižvelgiama į 2021 m. gegužės mėn. paskelbtą fiskalinį paketą. Į šį 2021 m. gegužės 20 d. priimtą paketą įtraukta papildoma skubi parama 2021 m. ir daugiau išteklių nacionalinėmis lėšomis finansuojamiems investiciniams projektams artimiausiais metais.

                     (14)

                        Numatoma, kad kitos nacionalinėmis lėšomis finansuojamos kapitalo išlaidos turės 0,2 procentinio punkto BVP stabdomąjį poveikį.

                     (15)

                        Apskaičiuotas Komisijos pagal bendrai sutartą metodiką.

                     (16)

                        Žr. Komisijos tarnybų darbinį dokumentą „Statistical Annex providing background data relevant for the assessment of the 2021 Stability and Convergence Programmes“.