title: 2019 m. gegužės 16 d. Komisijos rekomendacija (ES) 2019/780 dėl saugos leidimų išdavimo infrastruktūros valdytojams praktinių taisyklių (Tekstas svarbus EEE.)

text:
               27.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               LI 139/390

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2019/780
      2019 m. gegužės 16 d.
      dėl saugos leidimų išdavimo infrastruktūros valdytojams praktinių taisyklių
      (Tekstas svarbus EEE)
      EUROPOS KOMISIJA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
      kadangi:

                  (1)

                  2016 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2016/798 dėl geležinkelių saugos (1) 12 straipsnyje reikalaujama, kad infrastruktūros valdytojas gautų valstybės narės, kurioje yra geležinkelių infrastruktūra, nacionalinės saugos institucijos saugos leidimą, kuriuo jam būtų leidžiama valdyti ir eksploatuoti geležinkelių infrastruktūrą. Tokiu saugos leidimu turėtų būti patvirtintas infrastruktūros valdytojo saugos valdymo sistemos pripažinimas ir į jį turėtų būti įtrauktos procedūros ir nuostatos, pagal kurias vykdomi reikalavimai, būtini, kad geležinkelių infrastruktūra būtų saugiai projektuojama, prižiūrima ir eksploatuojama;
                  2017 m. kovo 9 d. Europos Sąjungos geležinkelių agentūra (toliau – Agentūra) pateikė Komisijai Rekomendaciją ERA-REC-115-REC dėl atitikties vertinimo bendrųjų saugos būdų ir priežiūros bendrųjų saugos būdų persvarstymo. Į tą rekomendaciją įtrauktos nuostatos dėl saugos leidimų išdavimo infrastruktūros valdytojams praktinių taisyklių;

                  (2)

                  2017 m. liepos 5 d. Komisijos 4-ojo geležinkelių dokumentų rinkinio techninio ramsčio ekspertų grupės susitikime Komisijai pasiūlyta minėtas nuostatas įtraukti į rekomendaciją, nes tinkamo teisinio pagrindo, kuriuo remiantis jos būtų įtrauktos į reglamentą, nėra. Rekomendacijoje būtų pateiktos gairės, kuriose būtų išdėstytos saugos leidimų išdavimo infrastruktūros valdytojams praktinės taisyklės. Tokiose bendrose gairėse būtų nustatyti bendri taikytini metodai, todėl jos turėtų padėti supaprastinti nacionalines leidimų išdavimo procedūras. Be to, jos galėtų padėti užtikrinti veiksmingesnį Direktyvos (ES) 2016/798 12 straipsnyje nustatytų tikslų įgyvendinimą ir padėti nacionalinėms saugos institucijoms pagal tą straipsnį lengviau atlikti koordinavimo užduotis. Todėl Komisija rekomenduoja valstybėms narėms tomis nuostatomis vadovautis;

                  (3)

                  siekdamos sumažinti su paraiškos tvarkymu susijusią administracinę naštą ir pareiškėjo išlaidas, nacionalinės saugos institucijos pagal 12 straipsnio 1 dalį turėtų parengti paraiškų teikimo gairių dokumentą, pagal kurį būtų administruojama saugos leidimų išdavimo procedūra ir kuriame būtų išdėstyta atliktina procedūra;

                  (4)

                  laikotarpius, per kuriuos pareiškėjas turi pateikti prašomą papildomą informaciją arba turi būti surengtas apsilankymas, patikrinimas ar auditas, nacionalinės saugos institucijos turėtų nustatyti nedarydamos poveikio Direktyvos (ES) 2016/798 12 straipsnio 3 dalyje nustatytam paraiškos vertinimo laikotarpiui;

                  (5)

                  pagal Direktyvos (ES) 2016/798 12 straipsnio 5 dalį, vertindamos paraiškas dėl tarpvalstybinės infrastruktūros, susijusios nacionalinės saugos institucijos turėtų derinti veiksmus, kad kiek galėdamos išvengtų vertinimo dubliavimo ir užtikrintų sprendimų, priimtinų dėl atitinkamoje jų valstybėse narėje esančios geležinkelių infrastruktūros, derėjimą;

                  (6)

                  kad infrastruktūros valdytojai galėtų vykdyti savo veiklą, jiems gali reikėti eksploatuoti traukinius, infrastruktūros apžiūros riedmenis, geležinkelio statybos ir priežiūros riedmenis ar kitas specialiąsias transporto priemones įvairiais tikslais, pavyzdžiui, infrastruktūros statybai ar techninei priežiūrai skirtoms medžiagoms ar tuos darbus atliekantiems darbuotojams vežti, infrastruktūros objektų techninei priežiūrai atlikti arba nepaprastosioms padėtims valdyti. Tokiais atvejais turėtų būti laikoma, kad infrastruktūros valdytojas veikia kaip geležinkelio įmonė pagal jos saugos valdymo sistemą ir saugos leidimą, todėl jam paraiškos dėl atskiro bendro saugos sertifikato teikti nereikia, nepriklausomai nuo to, ar tos transporto priemonės priklauso jam, ar ne.

                  (7)

                  infrastruktūros valdytojams būtų naudinga, jei būtų suderintas trūkumų, kurie gali būti nustatyti per paraiškos vertinimo procesą, skirstymas į kategorijas. Toks suderinimas turėtų padėti užtikrinti, kad pareiškėjas suprastų nacionalinių saugos institucijų nustatytų trūkumų rimtumą. Trūkumų skirstymas į kategorijas yra itin svarbus nacionalinėms saugos institucijoms bendradarbiaujant tarpvalstybinės infrastruktūros klausimais,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

         DALYKAS IR TAIKYMO SRITIS

                  1.

                  Šioje rekomendacijoje nustatomos nacionalinėms saugos institucijoms infrastruktūros valdytojų pateiktų saugos leidimų išdavimo, atnaujinimo ar papildymo paraiškų vertinimo gairės, kaip numatyta Direktyvos (ES) 2016/798 12 straipsnyje.

         APIBRĖŽTYS

                  2.

                  Šioje rekomendacijoje vartojamų terminų apibrėžtys:
                  a)   paraiškos gavimo data– pirmoji darbo diena atitinkamoje valstybėje narėje po paraiškos bylos gavimo patvirtinimo;
                  b)   išankstinis bendradarbiavimas– procedūros etapas prieš pateikiant paraišką, kuriuo pareiškėjas gali kreiptis į nacionalinę saugos instituciją ir prašyti papildomos informacijos apie tolesnius saugos vertinimo proceso etapus;
                  c)   likęs susirūpinimą keliantis klausimas– atliekant saugos leidimo paraiškos vertinimą nustatytas nedidelis trūkumas, kuris netrukdo to sertifikato išduoti ir kurį galima palikti vėlesnei priežiūrai.

         NACIONALINĖS SAUGOS INSTITUCIJOS ATSAKOMYBĖ

                  3.

                  Nacionalinė saugos institucija turėtų būti atsakinga už savo atliekamo vertinimo darbo, susijusio su saugos leidimų išdavimu, planavimą, vykdymą ir stebėjimą.

                  4.

                  Pareiškėjo prašymu nacionalinė saugos institucija turėtų sutikti iš anksto bendradarbiauti ir pateikti visus jo prašomus atliekamos procedūros paaiškinimus.

                  5.

                  Kad galėtų išduoti saugos leidimus, nacionalinė saugos institucija turėtų surinkti šią informaciją:

                              a)

                              visą su skirtingais vertinimo procedūros etapais susijusią aktualią informaciją, įskaitant per tą procedūrą priimtų sprendimų, pvz., surengti patikrinimus, motyvus ir bet kokius naudojimo apribojimus ar sąlygas, kurie turi būti įtraukti į saugos leidimą;

                              b)

                              vertinimo procedūros rezultatus, įskaitant vertinimo išvadų santrauką ir prireikus nuomonę dėl saugos leidimo išdavimo.

                  6.

                  Kad palengvintų saugos vertinimo veiklos planavimą, nacionalinė saugos institucija turėtų stebėti visų galiojančių saugos leidimų galiojimo pabaigos datas.

                  7.

                  Laikydamasi Direktyvos (ES) 2016/798 12 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos, nacionalinė saugos institucija turėtų paskelbti ir nuolat atnaujinti paraiškų teikimo vadovą, kuriame pateiktų šablonus, paaiškintų saugos leidimų išdavimo reikalavimus ir nurodytų reikalaujamus pateikti dokumentus. Tuose dokumentuose turėtų būti nurodytos infrastruktūros valdytojui taikomos nacionalinės taisyklės, taip pat nacionalinės procedūrinės normos. Toks vadovas turėtų būti nemokamas ir turėtų būti skelbiamas susijusios nacionalinės saugos institucijos svetainėje. Jame taip pat turėtų būti išdėstyta nacionalinės saugos institucijos ir pareiškėjo bendravimo tvarka.
                  Siekdama padėti nacionalinėms saugos institucijoms atlikti šią užduotį, Agentūra, bendradarbiaudama su jomis, turėtų parengti, paskelbti ir nuolat atnaujinti paraiškų teikimo vadovo šabloną.

                  8.

                  Nacionalinė saugos institucija turėtų nustatyti saugos vertinimo proceso valdymo vidaus taisykles arba procedūras. Tose taisyklėse ar procedūrose turėtų būti atsižvelgiama į poreikį tarpvalstybinės infrastruktūros atveju, siekiant išduoti saugos leidimą, bendradarbiauti su kitomis kompetentingomis nacionalinėmis saugos institucijomis, kaip numatyta Direktyvos (ES) 2016/798 12 straipsnio 5 dalyje.

                  9.

                  Vertindamos paraiškas, nacionalinės saugos institucijos turėtų priimti infrastruktūros valdytojų ar jų rangovų pateiktus pagal atitinkamus Sąjungos teisės aktus išduotus kitų tipų leidimus, sertifikatus bei kitus susijusius dokumentus ir juos naudoti kaip įrodymą, kad jie geba vykdyti Komisijos deleguotajame reglamente (ES) 2018/762 (2) nustatytus reikalavimus.

         PARAIŠKOS PATEIKIMAS

                  10.

                  Nedarant poveikio Direktyvos (ES) 2016/798 12 straipsnio 3 dalyje nustatytam laikotarpiui, per kurį nacionalinė saugos institucija turi paskelbti sprendimą, pareiškėjas saugos leidimo išdavimo, papildymo ar atnaujinimo paraišką turėtų pateikti atitinkamai iki vienos iš šių datų:

                              a)

                              datos, nuo kurios planuojama pradėti naują geležinkelių tinklo eksploataciją;

                              b)

                              datos, nuo kurios planuojama pradėti eksploatuoti geležinkelių tinklą kitomis sąlygomis, nei išdėstytos turimame saugos leidime, atlikus esminių infrastruktūros, signalizacijos ar energijos posistemių arba šių posistemių eksploatavimo ir techninės priežiūros principų pakeitimų;

                              c)

                              turimo saugos leidimo galiojimo pabaigos datos.

                  11.

                  Teikdamas naujo saugos leidimo išdavimo paraišką, pareiškėjas turėtų pateikti I priede nurodytą informaciją.

                  12.

                  Teikdamas saugos leidimo papildymo arba atnaujinimo paraišką, pareiškėjas turėtų pateikti I priede nurodytą informaciją ir aprašyti po turimo leidimo išdavimo atliktus saugos valdymo sistemos pakeitimus.
                  Jei tokie pakeitimai gali daryti poveikį veiklai saugos srityje ar sukelti didelį pavojų saugai arba jei nacionalinė saugos institucija, atlikdama priežiūros veiklą, nustato kitų susirūpinimą keliančių klausimų, ji turėtų nuspręsti, ar reikia atlikti pakartotinį visos paraiškos bylos vertinimą.

                  13.

                  Kreipdamasis dėl išankstinio bendradarbiavimo, pareiškėjas nacionalinei saugos institucijai turėtų pateikti I priedo 1–5 punktuose nurodytą informaciją.

                  14.

                  Jeigu pateiktoje byloje yra kitų nei nacionalinė saugos institucija subjektų išduotų dokumentų kopijų, pareiškėjas jų originalus turėtų saugoti bent 5 metus nuo saugos leidimo galiojimo laikotarpio pabaigos. Leidimo atnaujinimo arba papildymo atveju pareiškėjas pateiktus tos paraiškos dokumentų originalus, kuriuos išdavė kiti nei nacionalinė saugos institucija subjektai, turėtų saugoti bent penkerius metus nuo atnaujinto arba papildyto saugos leidimo galiojimo laikotarpio pabaigos. Nacionalinės saugos institucijos prašymu pareiškėjas pateikia šių dokumentų originalus.

         PROCEDŪROS ETAPAI IR LAIKOTARPIAI

                  15.

                  Nacionalinė saugos institucija turėtų taikyti II priede nurodytą procesą.

                  16.

                  Nacionalinė saugos institucija turėtų įvertinti, ar paraišką sudaro I priedo 6–8 punktuose išvardyti dokumentai. Ji nepagrįstai nedelsdama ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip per vieną mėnesį nuo paraiškos gavimo dienos turėtų informuoti pareiškėją apie tai, ar paraiška yra išsami.

                  17.

                  Jei paraiška neišsami, nacionalinė saugos institucija turėtų nedelsdama paprašyti pateikti būtinos papildomos informacijos ir nurodyti pagrįstą laikotarpį, per kurį pareiškėjas turi pateikti atsakymą. Laikotarpis, per kurį turi būti pateikta papildoma informacija, turėtų būti pagrįstas, proporcingas prašomos informacijos pateikimo sudėtingumui, dėl jo su pareiškėju turi būti susitarta, kai tik jis informuojamas apie tai, kad jo paraiškos byloje pateikta ne visa informacija. Jeigu pareiškėjas per sutartą laikotarpį reikalaujamos informacijos nepateikia, nacionalinė saugos institucija gali nuspręsti pareiškėjo atsakymui skirtą laikotarpį pratęsti arba pareiškėjui pranešti, kad jo paraiška yra atmesta.

                  18.

                  NET jei paraiškos byloje yra visa informacija, prieš priimdama sprendimą, nacionalinė saugos institucija gali bet kuriuo metu pareiškėjo paprašyti pateikti daugiau informacijos. Ji turėtų nustatyti pagrįstą jos pateikimo terminą.

                  19.

                  Saugos leidime turėtų būti pateikta III priede nurodyta informacija.
                  Kiekvienam saugos leidimui turėtų būti suteiktas unikalus identifikacinis numeris.

                  20.

                  Vykdydama Direktyvos (ES) 2016/798 12 straipsnio 4 dalyje nustatytą įpareigojimą, nacionalinė saugos institucija III priede nurodytą informaciją turėtų perduoti Agentūrai.

         INFORMACIJOS VALDYMAS

                  21.

                  Nacionalinė saugos institucija visą su kiekvienu saugos vertinimo proceso etapu susijusią informaciją ir to vertinimo rezultatus turėtų registruoti informacijos valdymo sistemoje ir reguliariai atnaujinti.

         APSILANKYMŲ BEI PATIKRINIMŲ INFRASTRUKTŪROS VALDYTOJŲ VEIKLOS VIETOSE IR AUDITO TAISYKLĖS

                  22.

                  Jei rengiamas nacionalinės saugos institucijos apsilankymas, patikrinimas ar auditas, pareiškėjas turėtų nurodyti jam atstovausiantį asmenį ir veiklos vietoje taikytinas saugos taisykles ir procedūras, kurių turi laikytis už apsilankymą, patikrinimą ar auditą atsakingi nacionalinės saugos institucijos darbuotojai. Nacionalinė saugos institucija ir pareiškėjas turėtų susitarti dėl apsilankymų, patikrinimų ir auditų datų.

                  23.

                  Jei surengiamas apsilankymas, patikrinimas ar auditas, nacionalinė saugos institucija turėtų parengti ataskaitą, kurioje nurodytų atliekant vertinimą nustatytus trūkumus ir patikslintų, ar remiantis per apsilankymą, patikrinimą ar auditą pateiktais įrodymais matyti, kad jie buvo pašalinti, ir, jei taip, kaip tai buvo padaryta. Toje ataskaitoje taip pat gali būti nurodomi papildomi trūkumai, kuriuos pareiškėjas turi pašalinti per sutartą laikotarpį.

         NACIONALINIŲ SAUGOS INSTITUCIJŲ BENDRADARBIAVIMAS TARPVALSTYBINĖS INFRASTRUKTŪROS KLAUSIMAIS

                  24.

                  Pareiškėjo (-ų) paraiška (-os) dėl tarpvalstybinės infrastruktūros turėtų būti pateikiama (-os) susijusių valstybių narių nacionalinėms saugos institucijoms. Kiekviena susijusi nacionalinė saugos institucija turėtų išduoti saugos leidimą dėl atitinkamos jos teritorijoje esančios infrastruktūros.

                  25.

                  Nacionalinės saugos institucijos turėtų aptarti visus su saugos vertinimo procesu susijusius klausimus ir visus papildomos informacijos prašymus, kurie turi įtakos vertinimo laikotarpiui arba gali paveikti kitų susijusių nacionalinių saugos institucijų darbą.

                  26.

                  Nacionalinė saugos institucija gali paprašyti kitos susijusios nacionalinės saugos institucijos pateikti bet kokios su pareiškėju susijusios svarbios informacijos.

                  27.

                  Susijusios nacionalinės saugos institucijos turėtų tarpusavyje keistis visa svarbia informacija, kuri gali turėti įtakos saugos vertinimo procesui ir, be kita ko, atitinkamų nacionalinių taisyklių įgyvendinimui, ir kurią atitinkamos jų valstybės narės pranešė Komisijai.

                  28.

                  Susijusios nacionalinės saugos institucijos turėtų nuspręsti dėl audito, patikrinimų ir apsilankymų tikslo ir apimties, taip pat dėl kiekvienai nacionalinei saugos institucijai tenkančio vaidmens. Tokių patikrinimų, apsilankymų ir audito ataskaitas turėtų rengti iš bendradarbiaujančių nacionalinių saugos institucijų tarpo paskirta institucija ir jos turėtų būti pateikiamos kitoms susijusioms nacionalinėms saugos institucijoms.

                  29.

                  Susijusios nacionalinės saugos institucijos, prieš priimdamos sprendimą išduoti saugos leidimą dėl atitinkamoje jų valstybėje narėje esančios susijusios geležinkelių infrastruktūros, turėtų imtis šių veiksmų:

                              a)

                              aptarti atitinkamų savo vertinimų rezultatus;

                              b)

                              susitarti dėl visų likusių susirūpinimą keliančių klausimų, kurie turi būti atidėti ir išnagrinėti vėliau vykdant priežiūrą;

                              c)

                              susitarti dėl visų atitinkamų naudojimo apribojimų arba sąlygų, kurie turi būti įtraukti į saugos leidimą.

                  30.

                  Jei pareiškėjas ėmėsi veiksmų nustatytiems likusiems susirūpinimą keliantiems klausimams išspręsti, susijusios nacionalinės saugos institucijos turėtų patikrinti ir sutarti, ar tie klausimai išspręsti. Tuo tikslu nacionalinės saugos institucijos prireikus turėtų bendradarbiauti, vadovaudamosi Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2018/761 (3) 8 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.

                  31.

                  Nacionalinės saugos institucijos saugos leidimus dėl jų atitinkamose valstybėse narėse esančios susijusios geležinkelių infrastruktūros turėtų išduoti su sąlyga, kad bus išduoti visi kiti su atitinkama tarpvalstybine infrastruktūra susiję saugos leidimai.

                  32.

                  Nacionalinės saugos institucijos turėtų saugoti įrašus apie savo atitinkamą veiklą ir pateikti juos kitoms susijusioms nacionalinėms saugos institucijoms.

         TRŪKUMŲ SKIRSTYMAS Į KATEGORIJAS

                  33.

                  Nacionalinė saugos institucija trūkumus, nustatytus per paraiškos bylos vertinimą, turėtų skirstyti į šias kategorijas:

                              a)

                              1 tipas. Trūkumai, kuriuos pareiškėjas turi paaiškinti, kad būtų galima suprasti paraiškos bylą;

                              b)

                              2 tipas. Trūkumai, dėl kurių paraiškos bylą gali reikėti iš dalies pakeisti arba pareiškėjui gali tekti atlikti nedidelį veiksmą; veiksmas, kurio turi būti imtasi, paliekamas pareiškėjo nuožiūrai ir netrukdo išduoti saugos leidimo;

                              c)

                              3 tipas. Trūkumai, dėl kurių pareiškėjas turi atlikti konkretų veiksmą, tačiau jį gali užbaigti po to, kai bus išduotas saugos leidimas; trūkumo šalinimo veiksmą siūlo pareiškėjas ir dėl jo susitariama su trūkumą nustačiusia nacionaline saugos institucija;

                              d)

                              4 tipas. Trūkumai, dėl kurių paraiškos bylą reikia iš dalies pakeisti arba pareiškėjas turi imtis konkretaus veiksmo; saugos leidimas nesuteikiamas tol, kol trūkumas nebus pašalintas, arba dėl to trūkumo į saugos leidimą įtraukiami naudojimo apribojimai ar sąlygos; visus trūkumo šalinimo veiksmus siūlo pareiškėjas ir dėl jų susitariama su trūkumą nustačiusia nacionaline saugos institucija.

                  34.

                  Nacionalinė saugos institucija po pareiškėjo atsakymo arba veiksmo, kurio jis ėmėsi atsižvelgdamas į trūkumą, nustatytus trūkumus turėtų dar kartą įvertinti, prireikus iš naujo juos suklasifikuoti ir kiekvienam nustatytam trūkumui priskirti vieną iš šių statusų:
                  a)   „šalinamas trūkumas“– pareiškėjo pateikti įrodymai nepatenkinami ir vis tiek reikia papildomos informacijos;
                  b)   „likęs susirūpinimą keliantis klausimas, dėl kurio reikalinga priežiūra“– susirūpinimą keliantis klausimas lieka neišspręstas;
                  c)   „pašalintas trūkumas“– pareiškėjo atsakas yra patenkinamas ir susirūpinimą keliančio klausimo neliko.

         VERTINIMUS ATLIEKANČIŲ DARBUOTOJŲ GEBĖJIMAI

                  35.

                  Nacionalinė saugos institucija turėtų užtikrinti, kad vertinimus atliekantys darbuotojai turėtų šiuos gebėjimus:

                              a)

                              išmanytų atitinkamą reguliavimo sistemą;

                              b)

                              išmanytų, kaip veikia geležinkelių sistema;

                              c)

                              gebėtų tinkamai kritiškai analizuoti;

                              d)

                              turėtų saugos arba panašaus pobūdžio valdymo sistemos geležinkelių sektoriuje arba saugos valdymo sistemos sektoriuje, kuriame kyla tokių pat veiklos ir techninių sunkumų, vertinimo patirties;

                              e)

                              gebėtų spręsti problemas, bendrauti ir dirbti kolektyve;

                              f)

                              bet kokių kitų gebėjimų, reikalingų konkrečiam vertinimui atlikti.

                        Jei atliekamas kolektyvinis darbas, nebūtina, kad kiekvienas kolektyvo narys turėtų visus gebėjimus.
                  Patikrinimus ir auditus atliekantys darbuotojai taip pat turėtų įrodyti žinantys, kaip vesti pokalbius, ir turintys su tuo susijusios patirties.

                  36.

                  Siekdama užtikrinti tinkamą 35 punkto taikymą, nacionalinė saugos institucija turėtų įdiegti gebėjimų valdymo sistemą, apimančią:

                              a)

                              kiekvienam darbui, pareigoms ar vaidmeniui reikalingo gebėjimų aprašo rengimą;

                              b)

                              darbuotojų įdarbinimą vadovaujantis nustatytais gebėjimų aprašais;

                              c)

                              darbuotojų gebėjimų išlaikymą, tobulinimą ir vertinimą vadovaujantis nustatytais gebėjimų aprašais.

         PERSVARSTYMAS

                  37.

                  Sprendimai atsisakyti išduoti saugos leidimus arba nustatyti kitus nei prašomi paraiškoje naudojimo apribojimus ar sąlygas turėtų būti tinkamai pagrindžiami.

                  38.

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad pareiškėjai turėtų galimybę per pagrįstą laikotarpį prašyti persvarstyti nacionalinių saugos institucijų sprendimą, o nacionalinės saugos institucijos – pakankamai laiko nuo persvarstymo prašymo gavimo dienos savo sprendimą patvirtinti arba atšaukti.

                  39.

                  Persvarstymo procedūra turėtų būti atliekama nešališkai.

                  40.

                  Atliekant persvarstymo procedūrą daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama trūkumams, dėl kurių nacionalinė saugos institucija priėmė sprendimą, neatitinkantį pareiškėjo prašymo.

                  41.

                  Su tarpvalstybine infrastruktūra susijęs sprendimas turėtų būti persvarstomas bendradarbiaujant su nacionalinėmis saugos institucijomis, susijusiomis su ta infrastruktūra.

                  42.

                  Jei sprendimas atsisakyti išduoti saugos leidimą arba nustatyti kitus nei prašomi paraiškoje naudojimo apribojimus ar sąlygas patvirtinamas, pareiškėjas, vadovaudamasis nacionaline teise, gali kompetentingam teismui pateikti apeliacinį skundą.

         BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

                  43.

                  Direktyvos (ES) 2016/798 33 straipsnio 2 dalyje nurodyto pranešimo Agentūrai ir Komisijai nepateikusios valstybės narės raginamos šią rekomendaciją įgyvendinti nuo 2019 m. birželio 16 d. Visos valstybės narės raginamos šią rekomendaciją įgyvendinti nuo 2020 m. birželio 16 d.

         Priimta Briuselyje 2019 m. gegužės 16 d.

               Komisijos vardu

            Violeta BULC

               Komisijos narė

         (1)  OL L 138, 2016 5 26, p. 102.

         (2)  2018 m. kovo 8 d. Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) 2018/762, kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą (ES) 2016/798 nustatomi su saugos valdymo sistemų reikalavimais susiję bendrieji saugos būdai ir panaikinami Komisijos reglamentai (ES) Nr. 1158/2010 ir (ES) Nr. 1169/2010 (OL L 129, 2018 5 25, p. 26).

         (3)  2018 m. vasario 16 d. Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) 2018/761, kuriuo nustatomi nacionalinių saugos institucijų, pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą (ES) 2016/798 išdavusių bendrą saugos sertifikatą arba saugos leidimą, vykdomos priežiūros bendrieji saugos būdai ir panaikinamas Komisijos reglamentas (ES) Nr. 1077/2012 (OL L 129, 2018 5 25, p. 16).

         I PRIEDAS

            Saugos leidimo paraiškos turinys

                        Pastaba.

                     Nacionalinės saugos institucijos raginamos reikalauti pateikti visą šiame priede išvardytą informaciją (išskyrus tą, prie kurios nurodyta „N“ (neprivaloma)), įskaitant prie paraiškos pridėtinus dokumentus. Jei infrastruktūros valdytojas turi parengti 8 punkte nurodytą taisomųjų veiksmų planą, informaciją apie jį pateikti privaloma.

               1.   Paraiškos rūšis

         1.1.   Naujo leidimo išdavimas
         1.2.   Atnaujinimas
         1.3.   Papildymas
         1.4.   Ankstesnio leidimo identifikacinis numeris (tik atnaujinimo arba papildymo paraiškos atveju)
         2.   Išsami informacija apie infrastruktūrą (-as)
            (pasirinkti vieną ar kelis elementus)

         2.1.   Transeuropinis transporto tinklas (TEN-T)
         2.1.1.   TEN-T visuotinis tinklas
         2.1.2.   TEN-T pagrindinis krovinių vežimo tinklas
         2.1.3.   TEN-T pagrindinis keleivių vežimo tinklas
         2.1.4.   TEN-T tinklui nepriklausanti infrastruktūra
         2.2.   Energetikos infrastruktūra
         2.2.1.   Orinė kontaktinė linija
         2.2.2.   Trečiasis bėgis
         2.2.3.   Ketvirtasis bėgis
         2.2.4.   Neelektrifikuota
         2.3.   Kontrolė – valdymas ir signalizavimas
         2.3.1.   A klasės sistema
         2.3.2.   B klasės sistema
         2.4.   Kita (nurodyti)
         3.   Geležinkelių tinklo eksploatacija

         3.1.   Numatoma paslaugų ir (arba) eksploatacijos pradžios data (N)
         3.2.   Valstybė (-ės) narė (-ės), kurioje (-iose) yra infrastruktūra
         4.   Informacija apie pareiškėją

         4.1.   Juridinis pavadinimas
         4.2.   Santrumpa (N)
         4.3.   Visas pašto adresas
         4.4.   Telefonas
         4.5.   Faksas (N)
         4.6.   E. paštas
         4.7.   Interneto svetainė (N)
         4.8.   Nacionalinis registracijos numeris
         4.9.   PVM mokėtojo kodas (N)
         4.10.   Kita susijusi informacija (N)
         5.   Asmens ryšiams duomenys

         5.1.   Vardas
         5.2.   Pavardė
         5.3.   Laipsnis arba pareigos
         5.4.   Visas pašto adresas
         5.5.   Telefonas
         5.6.   Faksas (N)
         5.7.   E. paštas
         5.8.   Mokama kalba arba kalbos
         PRIE PARAIŠKOS PRIDĖTINI DOKUMENTAI
         6.   Dėl saugos valdymo sistemos vertinimo dalies teikiami dokumentai

         6.1.   Saugos valdymo sistemos aprašas ir kiti dokumentai, kuriais įrodoma atitiktis Deleguotojo reglamento (ES) 2018/762 II priede išdėstytiems reikalavimams.
         6.2.   Informacija su kryžminėmis nuorodomis, kuriomis saugos valdymo sistema (žr. 6.1 punktą) susiejama su Deleguotojo reglamento (ES) 2018/762 II priedu, ir, be kita ko, nuoroda į saugos valdymo sistemos dokumentus, pagal kuriuos užtikrinama atitiktis atitinkamiems taikomos eismo organizavimo ir valdymo posistemio techninės sąveikos specifikacijos reikalavimams.
         7.   Dėl nacionalinės vertinimo dalies teikiami dokumentai

         7.1.   Aprašas ar kitas įrodymas, kaip taikant saugos valdymo taisykles atsižvelgiama į atitinkamas nacionalines taisykles, apie kurias pranešta pagal Direktyvos (ES) 2016/798 8 straipsnį.
         7.2.   Informacija su kryžminėmis nuorodomis, kuriomis saugos valdymo sistema (žr. 6.1 punktą) susiejama su atitinkamose nacionalinėse taisyklėse (nurodytose 7.1 punkte) nustatytais reikalavimais.
         8.   Taisomųjų veiksmų planas (-ai)

         8.1.   Dabartinis statusas veiksmų plano (-ų), kurį (-iuos) parengė infrastruktūros valdytojas siekdamas išspręsti visus svarbius neatitikties klausimus ir problemas visose kitose susirūpinimą keliančiose srityse, nustatytus vykdant priežiūros veiklą nuo tada, kai buvo atliktas ankstesnis vertinimas.
         8.2.   Dabartinis statusas veiksmų plano (-ų), kurį (-iuos) parengė infrastruktūros valdytojas siekdamas išspręsti per ankstesnį vertinimą nustatytus likusius susirūpinimą keliančius klausimus.

         II PRIEDAS

            Saugos vertinimo procesas

         1.   BENDROJI INFORMACIJA
         1.1.   Nacionalinė saugos institucija turėtų parengti struktūrinį patikrinamą visos veiklos procesą, kuriame atsižvelgiama į šiame priede nurodytus elementus. Saugos vertinimo procesas turėtų būti kartotinis, kaip parodyta toliau pateiktoje schemoje (žr. 1 pav. priedėlyje), t. y. nacionalinė saugos institucija pagal šią rekomendaciją turi teisę pagrįstai prašyti papildomos informacijos arba prašyti paraišką pateikti iš naujo.
         2.   PARAIŠKOS GAVIMAS
         2.1.   Gavusi saugos leidimo paraišką, nacionalinė saugos institucija turėtų nedelsdama oficialiai patvirtinti paraiškos gavimą ir parengti registruotą bylą, kad užtikrintų informacijos valdymą kiekviename vertinimo proceso etape.
         2.2.   Nacionalinė saugos institucija turėtų skirti kompetentingų išteklių vertinimo procedūrai atlikti.
         3.   PIRMINĖ ATRANKA
         3.1.   Gavusi paraišką, nacionalinė saugos institucija turėtų nedelsdama atlikti pirminę atranką, per kurią patikrintų:

                     a)

                     ar pareiškėjas nurodė svarbiausią informaciją, kurios reikalaujama teisės aktais arba kuri būtina norint veiksmingai išnagrinėti paraišką;

                     b)

                     ar paraiškos byloje yra pakankamai įrodymų, ji yra struktūriška ir joje pateiktos kryžminės nuorodos, kad ją būtų galima tinkamai įvertinti pagal saugos valdymo sistemos reikalavimus ir atitinkamas nacionalines taisykles, apie kurias pranešta. Nacionalinė saugos institucija atlieka faktinio paraiškoje pateiktų įrodymų turinio pirminę peržiūrą, kad susidarytų pradinę nuomonę apie saugos valdymo sistemos kokybę, pakankamumą ir tinkamumą;

                     c)

                     jei taikoma, dabartinį statusą veiksmų plano (-ų), kurį (-iuos) parengė infrastruktūros valdytojas siekdamas išspręsti visus svarbius neatitikties klausimus ir problemas visose kitose susirūpinimą keliančiose srityse, nustatytus vykdant priežiūros veiklą nuo tada, kai buvo atliktas ankstesnis vertinimas;

                     d)

                     jei taikoma, dabartinį statusą veiksmų plano (-ų), kurį (-iuos) parengė infrastruktūros valdytojas siekdamas išspręsti per ankstesnį vertinimą nustatytus likusius susirūpinimą keliančius klausimus.

               3.2.   Atlikusi 3.1 punkte nurodytą pirminę atranką, nacionalinė saugos institucija turėtų nuspręsti, ar atitinkamose su ja susijusiose dalyse yra sričių, kuriose reikalinga išsamesnė informacija. Jei išsamesnė informacija reikalinga, nacionalinė saugos institucija turėtų nedelsdama prašyti pateikti informacijos tiek, kiek mano pagrįstai būtina vertinimui atlikti.
         3.3.   Nacionalinė saugos institucija turėtų perskaityti pakankamą paraiškos ištrauką, kad patikrintų, ar turinys yra suprantamas. Jei akivaizdu, kad taip nėra, nacionalinė saugos institucija turėtų nuspręsti, ar paraišką reikia grąžinti ir prašyti pateikti patobulintą versiją.
         3.4.   Vertindama infrastruktūros valdytojo gebėjimą eksploatuoti traukinius, infrastruktūros apžiūros riedmenis, geležinkelio statybos ir priežiūros riedmenis ar kitas specialiąsias transporto priemones, ir, be kita ko, jei taikoma, naudojimąsi rangovų paslaugomis, nacionalinė saugos institucija turėtų vadovautis Deleguotojo reglamento (ES) 2018/762 I priede, visų pirma jo 1, 5.1, 5.2 ir 5.5 punktuose, nustatytais atitinkamais reikalavimais.
         4.   IŠSAMUS VERTINIMAS
         4.1.   Baigusi pirminės atrankos etapą, nacionalinė saugos institucija turėtų pradėti išsamų paraiškos bylos vertinimą (žr. 2 pav. priedėlyje), vadovaudamasi saugos valdymo sistemos reikalavimais ir atitinkamomis nacionalinėmis taisyklėmis, apie kurias pranešta.
         4.2.   Atlikdama 4.1 punkte nurodytą išsamų vertinimą, nacionalinė saugos institucija turėtų vadovautis Direktyvos (ES) 2016/798 18 straipsnio 1 dalimi, priimti profesinius sprendimus, veikti nešališkai ir proporcingai, o padarytų išvadų priežastis pagrįsti dokumentais.
         4.3.   Vertinant nustatoma, ar užtikrinama atitiktis saugos valdymo sistemos reikalavimams ir atitinkamoms nacionalinėms taisyklėms, apie kurias pranešta, arba ar reikalinga išsamesnė informacija. Atlikdama vertinimą, nacionalinė saugos institucija taip pat turėtų siekti įsitikinti, ar saugos valdymo sistemos procesų rezultatai atitinka saugos valdymo sistemos reikalavimus ir atitinkamas nacionalines taisykles, apie kurias pranešta, prireikus atrinkdama imtis, kad įsitikintų, jog pareiškėjas suprato reikalavimus ir gali jų laikytis, priklausomai nuo geležinkelių eksploatavimo veiklos rūšies, kad būtų užtikrintas saugus geležinkelių eksploatavimas.
         4.4.   Prieš išduodant saugos leidimą, visi 4 tipo trūkumai turėtų būti pašalinti taip, kaip reikalauja nacionalinė saugos institucija, o paraiškos byla prireikus turėtų būti atnaujinta.
         4.5.   Likę susirūpinimą keliantys klausimai gali būti atidėti spręsti priežiūros laikotarpiu arba, remiantis pareiškėjo siūlymu atnaujinti paraiškos bylą, su juo gali būti sutarta dėl veiksmų, arba gali būti taikomi abu variantai. Tokiu atveju klausimas oficialiai išsprendžiamas po saugos leidimo išdavimo.
         4.6.   Nacionalinė saugos institucija kiekvieną nustatytą trūkumą turėtų vertinti skaidriai.
         4.7.   Nacionalinė saugos institucija 33 punkte nurodytus trūkumus turėtų apibūdinti konkrečiai ir padėti pareiškėjui suprasti, kiek išsamaus atsakymo tikisi. Tuo tikslu nacionalinė saugos institucija turėtų imtis šių veiksmų:

                     a)

                     tiksliai nurodyti atitinkamus saugos valdymo sistemos reikalavimus ir nacionalines taisykles, apie kurias pranešta, ir padėti pareiškėjui suprasti nustatytus trūkumus;

                     b)

                     nurodyti atitinkamą susijusių reglamentų ir taisyklių dalį;

                     c)

                     nurodyti, kodėl nesilaikoma konkretaus saugos valdymo sistemos reikalavimo ar nacionalinės taisyklės, apie kurią pranešta, įskaitant susijusius teisės aktus;

                     d)

                     su pareiškėju sutarti dėl papildomų įsipareigojimų, dokumentų ir kitos pateiktinos pagrindžiamosios informacijos, reikalaujamos atsižvelgiant į saugos valdymo sistemos reikalavimo ar nacionalinės taisyklės, apie kurią pranešta, išsamumą;

                     e)

                     su pareiškėju sutarti ir nustatyti pagrįstą ir prašomos informacijos pateikimo sudėtingumui proporcingą atitikties užtikrinimo laikotarpį.

               4.8.   Jeigu pareiškėjas labai uždelsia pateikti prašomą informaciją, nacionalinė saugos institucija, taikydama Direktyvos (ES) 2016/798 12 straipsnio 3 dalį, turėtų nuspręsti pareiškėjo atsakymui skirtą laikotarpį pratęsti arba, jį apie tai įspėjusi, paraišką atmesti.
         4.9.   Nacionalinei saugos institucijai nusprendus ir gavus pareiškėjo sutikimą, sprendimo dėl saugos leidimo išdavimo laikotarpis gali būti pratęstas tol, kol bus pateikta reikalaujama informacija, tik vienu iš šių atvejų:

                     a)

                     jei nustatyta 1 tipo trūkumų, dėl kurių kiekvieno atskirai arba visų kartu negalima tęsti viso ar dalies vertinimo;

                     b)

                     jei nustatyta 4 tipo trūkumų arba daugybinių 3 tipo trūkumų, kuriuos vertinant bendrai sunkumo kategorija gali padidėti iki 4 tipo ir dėl to nebus galima išduoti saugos leidimo.

               4.10.   Kad pareiškėjo atsakymai raštu būtų patenkinami, jie turėtų būti pakankami pareikštam susirūpinimui išsklaidyti ir įrodyti, kad siūlomos priemonės atitiks taikomus kriterijus ar nacionalines taisykles, apie kurias pranešta.
         4.11.   Jei atsakymas laikomas nepatenkinamu, turėtų būti tiksliai paaiškinta tokio vertinimo priežastis ir nurodyta reikalaujama papildoma informacija ar įrodymai, kuriuos turi pateikti pareiškėjas, kad atsakymas būtų patenkinamas.
         4.12.   Paaiškėjus, kad paraiška gali būti atmesta, arba jei sprendimui priimti reikės daugiau laiko nei vertinimui skirtas laikotarpis, nacionalinė saugos institucija gali apsvarstyti galimas nenumatyto atvejo priemones.
         4.13.   Jei padaroma išvada, kad paraiška atitinka visus reikalavimus arba kad tolesnė pažanga siekiant gauti patenkinamus atsakymus į likusius neišspręstus klausimus mažai tikėtina, nacionalinė saugos institucija turėtų užbaigti vertinimą, atlikdama šiuos veiksmus:

                     a)

                     nurodo, ar visi reikalavimai tenkinami, ar vis dar yra neišspręstų klausimų;

                     b)

                     nurodo visus likusius susirūpinimą keliančius klausimus;

                     c)

                     nurodo visus į saugos leidimą įtrauktinus naudojimo apribojimus ar sąlygas;

                     d)

                     prireikus pateikia tolesnių veiksmų esminės neatitikties atvejais, nustatytais vykdant priežiūrą, ataskaitą, kaip nurodyta Deleguotojo reglamento (ES) 2018/761 5 straipsnyje;

                     e)

                     užtikrina, kad saugos vertinimo procesas būtų atliktas tinkamai;

                     f)

                     parengia vertinimo rezultatus, įskaitant išvadų santrauką, ir, kai tinkama, nuomonę dėl saugos leidimo išdavimo.

               4.14.   Nacionalinė saugos institucija visas išvadas ir sprendimus turėtų registruoti ir pagrįsti raštu, kad būtų lengviau atlikti užtikrinimo ir sprendimų priėmimo procedūras ir nagrinėti skundus dėl sprendimo išduoti saugos leidimą arba atmesti paraišką.
         5.   SPRENDIMŲ PRIĖMIMAS
         5.1.   Remiantis užbaigto vertinimo išvadomis turėtų būti priimtas sprendimas išduoti saugos leidimą arba atmesti paraišką. Kai saugos leidimą numatoma išduoti, gali būti nurodomi tam tikri likę susirūpinimą keliantys klausimai. Saugos leidimas neišduodamas, jei yra nustatytas ir atliekant vertinimą nepašalinamas 4 tipo trūkumas.
         5.2.   Nacionalinė saugos institucija gali nuspręsti apriboti saugos leidimo taikymo sritį ir nustatyti naudojimo apribojimus arba sąlygas, jei nustačius tokius apribojimus ar sąlygas būtų pašalinti 4 tipo trūkumai, dėl kurių saugos leidimo nebūtų galima išduoti. Išsprendus visus paraiškos byloje likusius susirūpinimą keliančius klausimus, saugos leidimas pareiškėjo prašymu turėtų būti atnaujintas.
         5.3.   Pareiškėjas turėtų būti informuojamas apie nacionalinės saugos institucijos sprendimą ir, be kita ko, vertinimo rezultatus ir, kai tinkama, saugos leidimas turėtų būti išduotas.
         5.4.   Jei paraiška atmetama arba į saugos leidimą įtraukiami kiti, nei paraiškoje nurodyti, naudojimo apribojimai arba sąlygos, nacionalinė saugos institucija turėtų apie tai informuoti pareiškėją ir nurodyti sprendimo priežastis ir procedūrą, pagal kurią jis gali prašyti sprendimą peržiūrėti arba apskųsti.
         6.   VERTINIMO UŽBAIGIMAS
         6.1.   Nacionalinė saugos institucija turėtų užbaigti administracinę procedūrą, užtikrindama, kad visi dokumentai ir įrašai būtų peržiūrėti, sutvarkyti ir archyvuoti. Siekdama nuolat tobulinti procesą, nacionalinė saugos institucija turėtų nustatyti, kokia anksčiau surinkta informacija ir įgyta patirtis būtų naudingos atliekant būsimus vertinimus.
         7.   SPECIALIOSIOS NUOSTATOS DĖL SAUGOS LEIDIMO ATNAUJINIMO
         7.1.   Siekiant užtikrinti saugos leidimo galiojimo tęstinumą, leidimas pareiškėjo prašymu gali būti atnaujintas dar nepasibaigus jo galiojimo laikui.
         7.2.   Gavusi atnaujinimo paraišką, nacionalinė saugos institucija turėtų išsamiai patikrinti su ankstesne paraiška pateiktų įrodymų pasikeitimus ir atsižvelgti į ankstesnės priežiūros veiklos rezultatus, kaip nurodyta Deleguotojo reglamento (ES) 2018/761 5 straipsnyje, kad nustatytų, kurie atitinkami saugos valdymo sistemos reikalavimai ir nacionalinės taisyklės, apie kurias pranešta, vertinant atnaujinimo paraišką laikytini pirmenybiniais arba tiksliniais.
         7.3.   Nacionalinė saugos institucija pakartotinį vertinimą turėtų atlikti laikydamasi proporcingumo principo, atsižvelgdama į siūlomų pakeitimų dydį.
         8.   SPECIALIOSIOS NUOSTATOS DĖL SAUGOS LEIDIMO PAPILDYMO
         8.1.   Saugos leidimas papildomas, kai pagal Direktyvos (ES) 2016/798 12 straipsnio 2 dalį siūloma atlikti esminių infrastruktūros, signalizacijos ar infrastruktūros reikmėms naudojamo energijos tiekimo posistemio arba tokio infrastruktūros, signalizacijos ar energijos tiekimo posistemio eksploatavimo ir techninės priežiūros principų pakeitimų.
         8.2.   Saugos leidimą turintis infrastruktūros valdytojas, ketinantis atlikti bet kokį 8.1 punkte nurodytą pakeitimą, apie tai nedelsdamas praneša nacionalinei saugos institucijai.
         8.3.   Gavusi 8.2 punkte nurodytą infrastruktūros valdytojo pranešimą, nacionalinė saugos institucija:

                     a)

                     patikrina, ar aiškiai apibūdintas su galima paraiška susijęs pakeitimas ir ar įvertinti galimi pavojai saugai;

                     b)

                     su infrastruktūros valdytoju aptaria poreikį papildyti saugos leidimą.

               8.4.   Nacionalinė saugos institucija gali pareiškėjui pateikti papildomų klausimų. Jei nacionalinė saugos institucija sutinka, kad siūlomas pakeitimas nėra esminis, ji raštu informuoja pareiškėją, kad leidimo papildyti nereikia ir savo sprendimą įrašo į registruotą bylą.
         8.5.   Gavusi papildymo paraišką, nacionalinė saugos institucija turėtų atlikti šiuos veiksmus:

                     a)

                     išsamiai patikrinti su ankstesne paraiška, pagal kurią buvo išduotas šiuo metu turimas saugos leidimas, pateiktų įrodymų pasikeitimus;

                     b)

                     atsižvelgti į ankstesnės priežiūros veiklos rezultatus, kaip nurodyta Deleguotojo reglamento (ES) 2018/761 5 straipsnyje, visų pirma į klausimus, susijusius su pareiškėjo gebėjimu veiksmingai įgyvendinti ir stebėti savo pakeitimų valdymo procesą;

                     c)

                     nustatyti, kurie atitinkami saugos valdymo sistemos reikalavimai ir nacionalinės taisyklės, apie kurias pranešta, vertinant papildymo paraišką laikytini pirmenybiniais arba tiksliniais.

               8.6.   Nacionalinė saugos institucija pakartotinį vertinimą turėtų atlikti laikydamasi proporcingumo principo, atsižvelgdama į siūlomų pakeitimų dydį.
         8.7.   Remiantis nacionalinei saugos institucijai pateikta paraiška papildyti saugos leidimą jo galiojimo laikotarpis nepratęsiamas.
         8.8.   Jei sąlygas, pagal kurias buvo išduotas saugos leidimas, numatoma keisti nedarant poveikio infrastruktūros, signalizacijos ar infrastruktūros reikmėms naudojamo energijos tiekimo posistemiui arba tokio infrastruktūros, signalizacijos ar energijos tiekimo posistemio eksploatavimo ir techninės priežiūros principams, pareiškėjo prašymu nacionalinė saugos institucija turėtų nuspręsti, ar saugos leidimą reikia papildyti.

            Priedėlis

               SAUGOS VERTINIMO PROCESAS

               1 paveikslas

               Saugos vertinimo procesas

               IŠSAMAUS VERTINIMO PROCESAS

               2 paveikslas

               Išsamaus vertinimo procesas

         III PRIEDAS

            Saugos leidimo turinys

         1.   Saugos leidimo identifikacinis numeris

         2.   Infrastruktūros valdytojo duomenys

         2.1.   Juridinis pavadinimas
         2.2.   Nacionalinis registracijos numeris
         2.3.   PVM mokėtojo kodas
         3.   Nacionalinės saugos institucijos duomenys

         3.1.   Organizacija
         3.2.   Valstybė narė
         4.   Informacija apie leidimą

         4.1.   Naujo leidimo išdavimas
         4.2.   Atnaujinimas
         4.3.   Papildymas
         4.4.   Ankstesnio leidimo identifikacinis numeris (tik kai leidimas atnaujintas arba papildytas)
         4.5.   Galiojimo pradžios ir pabaigos datos
         4.6.   Išsami informacija apie infrastruktūrą
         5.   Taikomi nacionalinės teisės aktai

         6.   Naudojimo apribojimai ir sąlygos

         7.   Papildoma informacija

         8.   Išdavimo data ir įgalioto asmens parašas/institucijos antspaudas

            Priedėlis
            Rekomenduojama naudotis toliau pateikta standartine saugos leidimo forma.

                           SAUGOS LEIDIMAS

                        Saugos leidimas, kuriuo patvirtinama, kad laikantis Direktyvos (ES) 2016/798 ir taikomų nacionalinės teisės aktų Europos Sąjungoje pripažįstama saugos valdymo sistema

                           IDENTIFIKACINIS NUMERIS

                  1.   ĮGALIOTASIS INFRASTRUKTŪROS VALDYTOJAS

                        Juridinis pavadinimas

                        Infrastruktūros valdytojo pavadinimas

                        Santrumpa

                        Nacionalinis registracijos numeris

                        PVM mokėtojo kodas

                  2.   LEIDIMĄ IŠDUODANTI INSTITUCIJA

            Institucija
            Valstybė narė
            3.   INFORMACIJA APIE LEIDIMĄ

                        Tai:

                                    —

                                    naujas leidimas

                        ☐

                        Ankstesniojo leidimo ES identifikacinis numeris

                        …

                                    —

                                    atnaujintas leidimas

                        ☐

                                    —

                                    papildytas leidimas

                        ☐

                        Galioja nuo

                        iki

                        Išsami informacija apie infrastruktūrą

                  4.   TAIKOMI NACIONALINĖS TEISĖS AKTAI

            5.   NAUDOJIMO APRIBOJIMAI IR SĄLYGOS

            6.   PAPILDOMA INFORMACIJA

                        Išdavimo data

                        Parašas

                        Vidaus registracijos numeris

                        Institucijos antspaudas


title: 2019 m. gegužės 22 d. Tarybos rekomendacija dėl visapusiško požiūrio į kalbų mokymą ir mokymąsi

text:
               5.6.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 189/15

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2019 m. gegužės 22 d.
      dėl visapusiško požiūrio į kalbų mokymą ir mokymąsi
      (2019/C 189/03)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 165 ir 166 straipsnius,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
      kadangi:

                  (1)

                  komunikate „Europinės tapatybės stiprinimas per švietimą ir kultūrą“ (1) Europos Komisija išdėsto Europos švietimo erdvės, kurioje kokybiškas, įtraukus švietimas, mokymas ir moksliniai tyrimai yra nevaržomi sienų; kur studijuoti, mokytis arba dirbti kitoje valstybėje narėje yra tapę įprasta; kur beveik kiekvienas, be gimtosios kalbos, kalba dviem kalbomis, o žmonės labai aiškiai jaučia savo, kaip europiečių, tapatybę ir gerai suvokia bendrą Europos kultūros ir kalbų paveldą ir jo įvairovę, viziją;

                  (2)

                  Geteborge vykusio aukščiausiojo lygio susitikimo deramo darbo vietų ir ekonomikos augimo klausimais neoficialiame darbo posėdyje valstybių ar Vyriausybių vadovai aptarė švietimo ir kultūros vaidmenį Europos ateičiai. 2017 m. gruodžio 14 d. Europos Vadovų Tarybos išvadose (2) valstybės narės, Taryba ir Komisija, atsižvelgiant į jų atitinkamą kompetenciją, paragintos daryti pažangą šioje srityje;

                  (3)

                  2002 m. kovo 15–16 d. Barselonoje priimtose išvadose Europos Vadovų Taryba paragino imtis tolesnių veiksmų siekiant tobulinti pagrindinių gebėjimų įgijimą, visų pirma nuo labai ankstyvo amžiaus mokant bent dviejų užsienio kalbų;

                  (4)

                  Tarybos rekomendacijoje dėl bendrųjų mokymosi visą gyvenimą gebėjimų (3) raštingumo kompetencija ir daugiakalbystės kompetencija yra įvardytos tarp aštuonių pagrindinių kompetencijų;

                  (5)

                  daugiakalbystės kompetencija (4) – Europos švietimo erdvės vizijos pagrindas. Sąjungoje didėjant su švietimu, mokymu ir darbu susijusiam judumui, augant migracijai į Sąjungą iš trečiųjų šalių ir apskritai vykdant pasaulinį bendradarbiavimą, švietimo ir mokymo sistemos turi dar kartą apsvarstyti kalbų mokymo bei mokymosi srities iššūkius ir Europos kalbų įvairovės teikiamas galimybes;

                  (6)

                  stiprinant ir tobulinant kalbų mokymąsi ir mokymą galėtų sustiprėti europinis švietimo ir mokymo aspektas. Tai galėtų paskatinti europinės tapatybės ir visos jos įvairovės raidą, papildant vietos, regiono ir nacionalines tapatybes ir tradicijas, taip pat geriau suprasti Sąjungą ir jos valstybes nares. Daugiakalbystės kompetencija padeda geriau suvokti kitas kultūras ir taip prisidedama prie pilietiškumo ir demokratinių kompetencijų ugdymo;

                  (7)

                  beveik pusė europiečių (5) nurodo, kad, be pirmosios kalbos (6), jie negalėtų susikalbėti jokia kita kalba. Dėl daugiakalbystės kompetencijos stygiaus kyla sunkumų, kurie trukdo vykdyti prasmingus viešojo administravimo institucijų ir asmenų mainus, visų pirma pasienio regionuose (7);

                  (8)

                  tik keturi iš dešimties vidurinės mokyklos moksleivių mokydamiesi pirmosios užsienio kalbos pasiekia pažengusio vartotojo lygį, kuris rodo gebėjimą palaikyti nesudėtingą pokalbį. Tik ketvirtadalis moksleivių pasiekia šį lygį mokydamiesi antrosios užsienio kalbos (8). Atlikus lyginamąją kalbų mokymo švietimo ir mokymo sistemose analizę, paaiškėjo, kad dauguma valstybių narių susiduria su iššūkiais užtikrindamos tinkamus kalbų mokymosi rezultatus. Nors iššūkių patiriama visuose švietimo sektoriuose, jie ypač reikšmingi profesinio rengimo ir mokymo srityje, kur kalbų mokymuisi skiriama mažiau dėmesio;

                  (9)

                  ribota daugiakalbystės kompetencija išlieka viena didžiausių kliūčių, trukdančių naudotis Europos švietimo, mokymo ir jaunimo programų teikiamomis galimybėmis. O didesnė daugiakalbystės kompetencija leistų geriau naudotis vidaus rinkos teikiamomis galimybėmis, kaip antai laisvu darbuotojų judėjimu, taip pat priimti pagrįstesnius sprendimus dėl galimybių kitose ES šalyse;

                  (10)

                  daugiakalbystės kompetencija (jeigu ji yra didesnio reikalingų įgūdžių rinkinio dalis) suteikia konkurencinių pranašumų ir įmonėms, ir darbo ieškantiems asmenims. Nustatyta teigiama užsienio kalbų mokėjimo ir tikimybės gauti darbą koreliacija. Tačiau iš naujausios Tęstinio profesinio mokymo apžvalgos (CVTS 2016) rezultatų matyti, kad tik 7,9 % savo darbuotojams mokymosi galimybę teikiančių bendrovių siunčia juos į kalbų kursus (nuo 22,1 % Slovakijoje iki 0,5 % Airijoje);

                  (11)

                  norint išlaikyti dabartinį gyvenimo lygį ir aukštą užimtumo lygį bei skatinti socialinę sanglaudą atsižvelgiant į ateities visuomenę ir darbo sąlygas, žmonėms reikia tinkamo įgūdžių ir kompetencijų rinkinio. Geresnės daugiakalbystės kompetencijos įgijimas galėtų padėti didinti judumą ir bendradarbiavimą Sąjungos viduje. Tai taip pat labai svarbu siekiant užtikrinti visišką vaikų, besimokančių asmenų ir suaugusiųjų, kurie yra imigrantai, integraciją;

                  (12)

                  reikia išnagrinėti naujus mokymosi būdus, kuriuos būtų galima naudoti vis judesnėje ir labiau skaitmeninėje visuomenėje. Taikant skaitmenines naujoves galima mokytis vis daugiau kalbų ir praktikuotis ne tik pamokose ir pagal mokymo programas. Dabartinės vertinimo procedūros ne visai atspindi šias naujoves;

                  (13)

                  pagal pirmąjį Europos socialinių teisių ramsčio principą kiekvienas žmogus turi teisę į kokybišką ir įtraukų švietimą, mokymą ir mokymąsi visą gyvenimą, kad galėtų išsaugoti ir įgyti įgūdžių, leidžiančių visavertiškai dalyvauti visuomenės gyvenime ir sėkmingai keisti statusą darbo rinkoje. Daugiakalbystės kompetencija – viena iš pagrindinių kompetencijų, galinčių padidinti įsidarbinamumą, asmens pasitenkinimą, aktyvų pilietiškumą, kultūrų tarpusavio supratimą ir socialinę įtrauktį; šia kompetencija apibrėžiamas gebėjimas bendraujant tinkamai ir veiksmingai vartoti įvairias kalbas;

                  (14)

                  daugiau kaip pusė valstybių narių savo teritorijoje teisiniais arba administraciniais tikslais oficialiai pripažįsta regionines arba mažumų kalbas, įskaitant nacionalines gestų kalbas. Kai kurios šių kalbų peržengia nacionalines sienas. Imigrantų ar pabėgėlių kalbos papildo Europos lingvistinį paveikslą;

                  (15)

                  mokyklos vis geriau suvokia, jog būtina užtikrinti, kad vaikai, nepriklausomai nuo jų kilmės ir pirmosios kalbos, pasiektų labai gerą mokomosios kalbos lygį, prireikus pasitelkiant specialias paramos priemones. Tai padeda užtikrinti nešališkumą ir lygias galimybes ir sumažina mokyklos nebaigimo riziką;

                  (16)

                  kalbinis sąmoningumas mokyklose galėtų apimti visų mokinių raštingumo ir daugiakalbystės kompetencijų (įskaitant kalbų, kurių nemokoma mokykloje, žinias) suvokimą ir supratimą. Priklausomai nuo aplinkybių ir tikslo, mokyklos gali atskirti skirtingus reikiamos daugiakalbystės kompetencijos lygius, atitinkančius kiekvieno besimokančio asmens poreikius, aplinkybes, gebėjimus ir interesus;

                  (17)

                  kai kurių mokomųjų dalykų, įskaitant šiuolaikines užsienio kalbas, mokytojų trūkumas laikomas problema daugiau nei pusėje Europos Sąjungos švietimo sistemų; kelios valstybės narės įgyvendino reformas arba ėmėsi paskatų, kad išspręstų kalbų mokytojų trūkumo problemą. Tos reformos ir paskatos galėtų apimti stipendijas, siekiant pritraukti kalbų studijų absolventus, dirbančius kitose srityse, dirbti mokytojais, arba mokytojų rengimo programų pertvarką;

                  (18)

                  pradėjus įgyvendinti iniciatyvas, skirtas pagrindinėms kompetencijoms mokyklinio ugdymo etapu gerinti, be kita ko, geriau susiejant gyvenimo patirtį ir akademinį mokymąsi, naudojant skaitmenines technologijas ir remiant inovacijas mokyklose, imta skirti daugiau dėmesio mokymosi rezultatams. Šiomis iniciatyvomis taip pat prisidedama prie daugiakalbystės kompetencijos įgijimo;

                  (19)

                  nustatyta, kad integruotas dalyko ir užsienio kalbos mokymas, t. y. dalyko mokymas užsienio kalba, ir kalbų mokymasis pasitelkiant skaitmenines ir internetines priemones yra veiksmingas įvairiausiems besimokantiems asmenims. Kalbų mokytojai visoje Europoje galėtų naudotis tęstinio profesinio tobulėjimo galimybėmis tiek atnaujindami savo skaitmenines kompetencijas, tiek mokydamiesi, kaip geriausiai papildyti mokymo praktiką naudojant skirtingą metodiką ir naujas technologijas. Šioje srityje jiems galėtų praversti atvirųjų švietimo išteklių rinkinys, atsižvelgiant į Europos Tarybos darbą;

                  (20)

                  prie daugiakalbystės kompetencijos nustatymo ir ugdymo prisidedama įvairiomis Europos iniciatyvomis. Bendra Europos kalbų mokėjimo orientacine sistema, kuri yra skaidri, nuosekli ir išsami orientacinė priemonė, skirta kompetencijos lygiui įvertinti ir palyginti, remiamas visų kalbų mokymasis ir mokymas. Šioje sistemoje išskiriami pradedančiojo vartotojo, pažengusio vartotojo ir įgudusio vartotojo lygiai, o paskutinį lygį pasiekęs vartotojas gali dirbti arba studijuoti ta kalba. Siekiant, kad sistema būtų lengviau prieinama didesnei visuomenės daliai, 2018 m. ši priemonė buvo papildyta naujais tarpininkavimo, gestų kalbų ir kitų sričių, taip pat jaunų besimokančių asmenų aprašais;

                  (21)

                  „Europass“ kalbų pasas yra standartinis kalbų mokėjimui įsivertinti skirtas šablonas, kuriam naudojama Bendra Europos kalbų mokėjimo orientacinė sistema. Jis padeda piliečiams informuoti apie savo kalbų mokėjimą judumo laikotarpiu švietimo, darbo ar mokymo tikslais ir kartu taip pat padeda darbdaviams suprasti, kaip kalbas moka darbuotojai;

                  (22)

                  Europos kalbų ženklu (9) įvertinamas meistriškumas ir inovacijos visų dalyvaujančių šalių kalbų mokymo srityje. Šiuo ženklu mokyklos ir kitos įstaigos skatinamos naudoti naują metodiką ir strategijas, siekiant įgyvendinti vietos, regiono, nacionalinio arba Europos lygmens prioritetus. Šis ženklas padėjo didinti informuotumą apie Europos bendradarbiavimą kalbų mokymo ir mokymosi srityje ir skatinti daugiakalbę dinamiką švietimo sektoriuose;

                  (23)

                  visos valstybės narės yra pripažinusios, kad Sąjungoje reikia skatinti daugiakalbystę ir ugdyti daugiakalbystės kompetenciją. Siekdama sudaryti tikslesnį daugiakalbystės kompetencijos lygio Sąjungoje vaizdą Europos Komisija parengs pasiūlymą dėl naujo Europos švietimo ir mokymo lyginamųjų standartų rinkinio, įskaitant duomenų rinkimo galimybes, kuris gali apimti Europos kalbinių kompetencijų lyginamąjį standartą. Šie lyginamieji standartai bus aptarti ir dėl jų bus sprendžiama Taryboje kuriant naują švietimo ir mokymo strateginę programą, skirtą laikotarpiui po 2020 m.;

                  (24)

                  nors pripažįstama, kad daugiakalbystės kompetencija ugdoma visą gyvenimą ir galimybių reikėtų teikti visais gyvenimo etapais, šioje rekomendacijoje visų pirma dėmesio skiriama pradiniam ir viduriniam ugdymui ir mokymui, įskaitant, kai įmanoma, ikimokyklinį ugdymą ir priežiūrą ir pirminį profesinį rengimą ir mokymą;

                  (25)

                  šioje rekomendacijoje visapusiškai laikomasi subsidiarumo ir proporcingumo principų,

            REKOMENDUOJA VALSTYBĖMS NARĖMS:
      atsižvelgiant į nacionalinius ir Europos teisės aktus, turimus išteklius ir šalies aplinkybes ir glaudžiai bendradarbiaujant su visais suinteresuotaisiais subjektais:

                  1.

                  ieškoti galimybių padėti visiems jaunuoliams iki vidurinės mokyklos baigimo pasiekti, kai įmanoma, bent vienos kitos Europos kalbos kompetencijos lygį (be mokomųjų kalbų), kad jie galėtų veiksmingai vartoti kalbą socialiniais, mokymosi ir profesiniais tikslais, taip pat skatinti pasiekti papildomos (trečios) kalbos lygį, kuris leistų jiems pakankamai laisvai bendrauti (10);

                  2.

                  taikyti visapusiškus požiūrius siekiant pagerinti kalbų mokymą ir mokymąsi atitinkamai nacionaliniu, regiono, vietos arba mokyklos lygmenimis ir, kai tinkama, pasinaudojant priede pateiktais politikos pavyzdžiais;

                  3.

                  užtikrinti, kad būtų atsižvelgta į visus pradinio ir vidurinio ugdymo sektorius, pradedant kuo anksčiau ir įtraukiant pirminį profesinį rengimą ir mokymą;

                  4.

                  taikant tokius visapusiškus požiūrius, remti kalbinio sąmoningumo plėtojimą mokyklose ir profesinio rengimo ir mokymo įstaigose:

                              a)

                              aktyviai remiant ir pripažįstant besimokančių asmenų ir mokytojų judumą, be kita ko, išnaudojant atitinkamų Sąjungos finansavimo programų teikiamas galimybes;

                              b)

                              gerinant mokomųjų kalbų kompetenciją kaip tolesnio visų besimokančių asmenų, ypač iš migrantų, pabėgėlių arba mažiau galimybių turinčių šeimų, mokymosi ir pasiekimų mokykloje pagrindą;

                              c)

                              padedant besimokantiems asmenims plėsti savo kompetencijas mokomosiomis kalbomis, tuo tikslu padedant mokytojams atsižvelgti į konkrečios kalbos vartojimą savo mokomųjų dalykų srityse, įskaitant informuotumo apie įvairius kalbos registrus ir specialų žodyną didinimą;

                              d)

                              skatinant tęstinumą kalbų mokyme pereinant iš vieno mokyklos lygio į kitą;

                              e)

                              branginant besimokančių asmenų kalbų įvairovę ir naudojantis ja kaip mokymosi šaltiniu, be kita ko, į kalbų mokymo procesą įtraukiant tėvus, kitus prižiūrinčius asmenis ir platesnę vietos bendruomenę;

                              f)

                              nagrinėjant galimybes įvertinti ir patvirtinti kalbines kompetencijas, kurios nėra įtrauktos į mokymo programą, tačiau kurias mokiniai įgijo savaiminio mokymosi būdu (pavyzdžiui, besimokančių asmenų iš migrantų, pabėgėlių arba dvikalbių šeimų atveju) arba dalyvaujant kitos šalies, kurioje besimokantis asmuo anksčiau gyveno, formalioje mokyklų sistemoje, pavyzdžiui, plečiant kalbų, kurias būtų galima įtraukti į mokyklą baigiančių asmenų kvalifikaciją, spektrą;

                              g)

                              stiprinant Bendros Europos kalbų mokėjimo orientacinės sistemos naudojimą, visų pirma įkvepiant pokyčius kalbų mokymo programose, kalbų testuose ir vertinimo procese;

                              h)

                              užtikrinant paramą mokykloms siekiant apibrėžti savo požiūrį į kalbų mokymąsi, kartu laikantis nacionalinės teisės aktų ir padedant mokykloms aktyviai vertinti savo kalbų įvairovę ir ja naudotis;

                              i)

                              suteikiant galimybių mokykloms ir mokymo centrams stiprinti savo europinę perspektyvą, pavyzdžiui, toliau taikant Europos kalbų ženklą, plėtojant mokyklų ženklus su konkrečia europine perspektyva ir organizuojant nacionalinius renginius kalbų įvairovės tema;

                  5.

                  padėti mokytojams, instruktoriams, inspektoriams ir mokyklų vadovams ugdyti kalbinį sąmoningumą:

                              a)

                              kai tinkama, investuojant į kalbos mokytojų pirminį ir tęstinį rengimą, siekiant didinti jų kompetenciją ir pritraukti bei išlaikyti darbuotojus, kad būtų išlaikyta plati kalbų pasiūla pradinio ugdymo ir vidurinio ugdymo bei mokymo sistemose;

                              b)

                              skatinant savanorišką įstaigų, atsakingų už pirminį ir tęstinį kalbų mokytojų rengimą, tarpusavio bendradarbiavimą;

                              c)

                              į mokytojų ir mokyklos vadovų pirminį rengimą ir tęstinį profesinį tobulėjimą įtraukiant pasirengimą kalbų įvairovei klasėje;

                              d)

                              propaguojant studentų, siekiančių įgyti pedagogo kvalifikaciją, studijų laikotarpius užsienyje, kartu skatinant visų mokytojų, instruktorių, inspektorių ir mokyklų vadovų judumą;

                              e)

                              skatinant judumo mokymosi tikslais integravimą į kalbų mokytojų rengimo programą ir tokio judumo pripažinimą, kad ką tik studijas baigę kalbų mokytojai būtų praleidę, pageidautina, vieną semestrą mokydamiesi arba mokydami užsienyje, ypač pagal programą „Erasmus+“;

                              f)

                              skatinant pasitelkti iniciatyvą „eTwinning“ (11) ir naudoti kitų formų virtualų bendradarbiavimą, taip pat tiesioginio tinklo kūrimą, siekiant praturtinti mokymosi patirtį mokyklose ir ugdyti mokytojų bei mokinių daugiakalbystės kompetenciją;

                              g)

                              skatinant kalbų ir kitų dalykų mokytojų bendradarbiavimu grindžiamą mokymą;

                  6.

                  skatinti novatoriškos, įtraukios ir daugiakalbystės pedagogikos mokslinius tyrimus ir naudojimąsi ja, be kita ko, pavyzdžiui, naudojantis skaitmeninėmis priemonėmis, gebėjimu suprasti kitas kalbas ir būdais, kaip mokyti žmones per užsienio kalbą (integruotas dalyko ir užsienio kalbos mokymas), ir pasitelkti novatorišką mokytojų pirminį rengimą;

                  7.

                  užtikrinti, kad skirtingais švietimo ir mokymo etapais įgyjama kalbinė kompetencija būtų stebima, taip papildant turimą informaciją apie kalbų mokymosi užtikrinimo procesą;

                  8.

                  naudojantis turimomis sistemomis ir priemonėmis pranešti apie patirtį ir pažangą propaguojant kalbų mokymąsi.

            PALANKIAI VERTINA KOMISIJOS KETINIMĄ:

                  9.

                  remti su šia rekomendacija susijusius tolesnius veiksmus sudarant valstybėms narėms palankesnes sąlygas mokytis vienoms iš kitų ir drauge su valstybėmis narėmis rengiant daugiakalbes priemones ir išteklius, pavyzdžiui:

                              a)

                              gaires, padedančias susieti kalbų mokymą ir vertinimą su Bendra Europos kalbų mokėjimo orientacine sistema (12);

                              b)

                              įrodymais grindžiamas gaires dėl naujų mokymosi formų ir rėmimo metodų taip pat tų kalbų, kurios nėra įtrauktos į mokymo programą, atveju;

                              c)

                              skaitmenines priemones, skirtas kalbų mokymuisi ir švietimo darbuotojų profesiniam tobulėjimui kalbų mokymosi srityje, tokias kaip atviri masinio nuotolinio mokymo kursai, įsivertinimo priemonės (13), tinklai, įskaitant „eTwinning“ ir internetinėje Europos mokyklinio ugdymo platformoje „School Education Gateway“ siūlomą iniciatyvą „Teacher Academy“;

                              d)

                              metodiką ir priemones, remiančias daugiakalbystės kompetencijos stebėseną Sąjungoje;

                  10.

                  didinti bendrojo lavinimo, profesinio rengimo ir mokymo mokyklų mokinių ir mokytojų, instruktorių, inspektorių ir mokyklų vadovų judumą pagal programą „Erasmus+“ ir apskritai remti Sąjungos lėšų, pvz., programų „Erasmus+“, „Horizontas 2020“, Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondo (PMIF) arba, kai tinkama, Europos struktūrinių ir investicijų fondų lėšų, naudojimą, įgyvendinant šią rekomendaciją ir jos priedą, nedarant poveikio deryboms dėl kitos daugiametės finansinės programos;

                  11.

                  stiprinti bendradarbiavimą su Europos Taryba ir Europos šiuolaikinių kalbų centru kalbų mokymosi srityje, siekiant paskatinti novatoriškų metodų naudojimą mokant ir mokantis kalbų, taip pat didinti informuotumą apie svarbų kalbų mokymosi vaidmenį šiuolaikinėje visuomenėje;

                  12.

                  pranešti apie su rekomendacijos įgyvendinimu susijusius tolesnius veiksmus, visų pirma pasitelkiant turimas sistemas ir priemones.

         Priimta Briuselyje 2019 m. gegužės 22 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            C. B. MATEI

         (1)  COM(2017)673 final.

         (2)  Dok. EUCO 19/1/17 REV 1.

         (3)  OL C 189, 2018 6 4, p. 1.

         (4)  Europos Taryba apibrėždama asmenų kelių kalbų mokėjimo kompetencijas vartoja terminą „plurilingualism“, o Europos Sąjungos oficialiuose dokumentuose apibrėžiant tiek asmenų kompetencijas, tiek visuomenės situacijas vartojamas terminas „multilingualism“. Tai iš dalies susiję su sunkumais atskiriant sąvokas plurilingual ir multilingual kitose nei anglų ir prancūzų kalbose.

         (5)  „Europiečiai ir jų kalbos“. Speciali 2012 m. „Eurobarometro“ ataskaitos santrauka.

         (6)  Pirmoji kalba: kalba (-os), įgyta (-os) ir vartojama (-os) ankstyvojoje vaikystėje (maždaug iki dvejų ar trejų metų amžiaus), kuria žmogus pirmiausia išmoksta kalbėti. Pirmenybė teikiama šiam terminui, o ne terminui „gimtoji kalba“ (angl. mother tongue), kuris dažnai netinka, kadangi pirmoji kalba nebūtinai sutampa tik su mamos vartojama kalba.

         (7)  Komisijos komunikatas „Ekonomikos augimas ir sanglaudos skatinimas ES pasienio regionuose“ (COM(2017) 534).

         (8)  Europos Komisija (2012 m.). Pirmojo Europos kalbinės kompetencijos tyrimo santrauka.

         (9)  Europos kalbų ženklas suteikiamas nacionaliniu lygmeniu ir remiamas pagal programą „Erasmus+“.

         (10)  Klasikinių kalbų, pavyzdžiui senovės graikų ir lotynų kalbų, išmokimas gali būti įtrauktas į besimokančio asmens kalbų bagažą.

         (11)  „eTwinning“ – mokytojų (nuo ikimokyklinio ugdymo įstaigų iki vidurinių mokyklų) bendruomenė, veikianti saugioje interneto platformoje.

         (12)  Remiantis patirtimi ir ekspertinėmis žiniomis, kurias sukaupė Europos Taryba, kurdama ir naujindama sistemą, ir Europos šiuolaikinių kalbų centras ir Europos Komisija, taikydami šį darbą mokytojų rengimui pasitelkiant bendrai finansuojamus projektus.

         (13)  Šiuo metu kalbinės kompetencijos įsivertinimo priemonę siūlo Europass, o jos veikimas ir veiksmingumas bus vertinamas įgyvendinant naują sprendimą dėl Europass.

         PRIEDAS
         Kalbinis sąmoningumas mokyklose – visapusiško požiūrio į kalbų mokymąsi plėtojimas
         Visapusiškas požiūris į kalbų mokymąsi galėtų prisidėti prie Rekomendacijos dėl kalbų mokymosi įgyvendinimo. Šiame priede išvardyti keli pedagoginiai principai ir gerosios praktikos pavyzdžiai, kuriais kartu siekiama didinti bendrą kalbinį sąmoningumą mokyklose, siekiant galutinio tikslo – pagerinti kalbų mokymosi rezultatus.
         Kalbos mokymas yra reikšmingas visų mokomųjų dalykų aspektas: klasėje kalba vartojama įvairiais būdais ir atlieka labai svarbų vaidmenį mokantis ir suprantant dalyko turinį. Geras akademinės kalbos mokėjimas yra neatsiejamas nuo dalykinių žinių įgijimo ir supratimo.
         Didinant kalbinį sąmoningumą mokyklose ir profesinio rengimo ir mokymo įstaigose būtų galima skatinti supratimą, kad kalbos mokymasis yra dinamiškas ir tęstinis procesas – pirmosios kalbos, įvairių jos registrų ir stilių mokymasis vyksta nuolat ir yra glaudžiai susijęs su kitų kalbų mokymusi įvairiais lygmenimis, atitinkančiais kiekvieno besimokančio asmens aplinkybes, poreikius ir interesus.
         Kalbinis sąmoningumas mokyklose ir profesinio rengimo ir mokymo įstaigose galėtų paskatinti susimąstyti apie kalbos aspektą visais mokyklos organizacijos, mokymo ir praktikos lygmenimis: ugdant raštingumą, mokantis užsienio kalbų, dėstant dalykus, pripažįstant kitas mokinių vartojamas kalbas, bendraujant su tėvais ir platesnėje mokyklos aplinkoje ir pan.
         Tokį kalbinio sąmoningumo supratimą galima paskatinti glaudžiai bendradarbiaujant įvairiems mokyklos bendruomenės nariams, idealiu atveju taikant mokyklos kaip besimokančios organizacijos koncepciją ar vadovaujantis holistiniu požiūriu į mokyklą.
         Siekiant remti kalbinį sąmoningumą mokyklose ir profesinio rengimo ir mokymo įstaigose, toliau pateikiama gerosios praktikos pavyzdžių.
         1.   Daugiakalbystė mokyklose ir profesinio rengimo ir mokymo įstaigose

                     —

                     Teigiamas požiūris į kalbų įvairovę gali padėti sukurti kalboms palankią aplinką, kurioje mokymasis ir įvairių kalbų vartojimas yra suvokiamas kaip turtas ir išteklius. Galima ugdyti ir skatinti kalbų mokymosi svarbos, taip pat ugdymo, pažinimo, socialinės, tarpkultūrinės, profesinės ir ekonominės naudos, kurią teikia platesnis kalbų vartojimas, suvokimą.

                     —

                     Kalbinės kompetencijos ir kalbinio sąmoningumo ugdymą galima integruoti įvairiose mokymo programų srityse. Susiejus kalbas ir kitus mokomuosius dalykus galima sudaryti sąlygas autentiškesniam mokymuisi, geriau atspindinčiam realias gyvenimo situacijas.

                     —

                     Motyvaciją mokytis kalbų galima didinti susiejant ugdymo turinį su pačių besimokančių asmenų gyvenimu ir interesais ir atsižvelgiant į savaiminį mokymąsi bei skatinant sinergiją su užklasine veikla. Kasdienio praktiško kalbos vartojimo ir mokyklų ar profesinio rengimo ir mokymo įstaigų ryšį galima stiprinti pripažįstant ankstesnį kalbų mokymąsi ir suteikiant galimybę savaiminio mokymosi būdu (pavyzdžiui, besimokančių asmenų iš migrantų, pabėgėlių arba dvikalbių šeimų atveju) arba dalyvaujant kitos šalies, kurioje besimokantis asmuo anksčiau gyveno, formalioje mokyklų sistemoje įgytą daugiakalbystės kompetenciją įtraukti į mokyklos baigimo pažymėjimus.

                     —

                     Visas besimokančio asmens kalbų bagažas gali būti vertinamas ir remiamas mokykloje bei naudojamas kaip metodinis išteklius visų besimokančių asmenų tolesniam mokymuisi. Mokiniai gali vieni kitiems padėti mokytis, paaiškinti savo kalbą (-as) kitiems ir palyginti kalbas.

                     —

                     Be pagrindinių visame pasaulyje vartojamų kalbų, mokyklos galėtų teikti galimybę mokytis įvairesnių kalbų. Kokias kalbas įtraukti, gali būti sprendžiama atsižvelgiant į tai, ar šalyje yra dvi ar daugiau valstybinių kalbų, arba į tai, ar yra interesų skatinti kaimyninės šalies kalbos mokymąsi.

                     —

                     Pasienio regionuose sukūrus ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros įstaigų ir mokyklų partnerystes vaikai bus skatinami nuo ankstyvo amžiaus mokytis kaimyninės šalies kalbos, taip pat bus mažinamas kalbos barjeras pasienio regionuose.

                     —

                     Toliau skatinti mokyklas ir profesinio rengimo ir mokymo įstaigas minėti Europos kalbų dieną ir naudoti Europos kalbų ženklą, siekiant propaguoti kalbų mokymąsi ir kalbų įvairovę. Propaguoti mokyklų ženklus su konkrečiu europiniu aspektu siekiant skatinti europinę mokyklų ir mokymo centrų perspektyvą.

               2.   Veiksmingas ir novatoriškas mokymas geresniam kalbų mokymuisi užtikrinti

                     —

                     Siekiant pagerinti kalbų mokymąsi, mokymą ir vertinimą, būtų galima visapusiškai išnaudoti skaitmeninių priemonių potencialą. Technologijos gali labai padėti plėsti kalbų pasiūlą, suteikti galimybių susipažinti su kalbomis, taip pat jos gali būti labai naudingos remiant tų kalbų, kurių nėra mokoma mokykloje, mokymąsi. Šiuo požiūriu labai svarbus mokymosi aspektas gali būti kritinio mąstymo ir gebėjimo naudotis žiniasklaidos priemonėmis ugdymas bei tinkamas ir saugus technologijų naudojimas.

                     —

                     Virtualus mokyklų tarpusavio bendradarbiavimas įgyvendinant iniciatyvą „eTwinning“ ir kitokių formų virtualus bendradarbiavimas gali sudaryti sąlygas jaunimui geriau mokytis kalbų, bendrauti su bendraamžiais iš kitų šalių ir pasiruošti judumui siekiant studijuoti, mokytis ar savanoriauti užsienyje.

                     —

                     Mokinių judumas, be kita ko, pagal programą „Erasmus+“, galėtų tapti įprasta mokymosi proceso dalimi. Tai turėtų apimti virtualųjį ir platesnio masto personalo judumą.

                     —

                     Kalbų mokymosi eigai stebėti ir vertinti mokytojai, instruktoriai ir besimokantys asmenys gali taikyti įvairius diagnostinio, ugdomojo ir baigiamojo vertinimo metodus; pažangai įvertinti naudojami individualūs kalbų aplankai, pavyzdžiui, pasitelkiant Europos kalbų aplanką arba Europass kalbų aplanką.

               3.   Parama mokytojams ir instruktoriams

                     —

                     Šiuolaikinių kalbų mokytojai galėtų būti skatinami dalyvauti mainų programose, vykdomose kartu su šalimis, kuriose kalbama ta kalba; tai būtų jų pirminio rengimo ir (arba) tolesnio profesinio tobulėjimo dalis. Kiekvienas ką tik studijas baigęs kalbų mokytojas galėtų būti praleidęs, pageidautina, vieną semestrą mokydamasis ar mokydamas užsienyje.

                     —

                     Kitų dalykų nei šiuolaikinių kalbų mokytojai ir instruktoriai galėtų įgyti kalbinį sąmoningumą ir žinių apie kalbos didaktiką bei išmokti paramos besimokantiems asmenims teikimo strategijų.

                     —

                     Pasinaudojant valstybių narių tarpusavio mainų programų teikiamomis galimybėmis į kalbų mokymo procesą būtų galima įtraukti kalbų asistentus.

                     —

                     Mokytojams būtų galima suteikti tęstinio profesinio tobulėjimo galimybių (pavyzdžiui, dalyvaujant tinkluose, profesinės praktikos bendruomenėse, masinio nuotolinio kalbų mokymo kursuose, kompetencijos centrų, bendro mokymosi internetu veikloje, bendradarbiavimu grindžiamų veiksmų tyrimuose ir pan.), kad jie būtų nuolat informuojami apie naujoves pedagogikos srityje ir keltų kvalifikaciją.

               4.   Partnerystė ir ryšiai platesnėje mokyklos aplinkoje kalbų mokymuisi remti

                     —

                     Mokyklos ir profesinio rengimo ir mokymo įstaigos galėtų bendradarbiauti su tėvais, kaip jie galėtų remti vaikų kalbų mokymąsi, ypač kai vaikai auga aplinkoje, kurioje vartojama daugiau nei viena kalba, arba namuose vartoja kitą kalbą nei mokykloje vartojama kalba.

                     —

                     Mokyklos ir profesinio rengimo ir mokymo įstaigos gali plėtoti partnerystę su kalbų centrais ir (arba) kalbų laboratorijomis, viešosiomis bibliotekomis, kultūros centrais arba kitomis kultūros asociacijomis, universitetais ir mokslinių tyrimų centrais, kad sukurtų patrauklesnę mokymosi aplinką, sudarytų sąlygas mokytis įvairesnių kalbų, pagerintų ir atnaujintų mokymo praktiką.

                     —

                     Mokyklos, profesinio rengimo ir mokymo įstaigos ir savivaldybės gali sutelkti išteklius, kad galėtų sukurti daugiau kalbų siūlančius kalbų centrus, siekiant palaikyti retesnių kalbų ir (arba) kalbų, kurių nėra mokoma mokykloje, vartojimą.

                     —

                     Regione ar plačiau bendradarbiaujant su darbdaviais galima padėti geriau suprasti daugiakalbystės kompetencijos svarbą profesiniame gyvenime ir galima užtikrinti, kad įgyta daugiakalbystės kompetencija veiksmingai didintų įsidarbinimo galimybę.

                     —

                     Pasienio regionuose būtų galima skatinti tarpvalstybinę švietimo ir mokymo įstaigų partnerystę. Studentų, mokytojų, instruktorių ir administracijos darbuotojų, taip pat doktorantų ir tyrėjų judumą būtų galima palengvinti teikiant informaciją ir rengiant kursus kaimyninėje šalyje vartojamomis kalbomis. Skatinant daugiakalbystę pagal tokias tarpvalstybines partnerystes galima parengti absolventus patekti į darbo rinką abipus sienos.

                     —

                     Skatinti mokytojų rengimo įstaigų tarpusavio bendradarbiavimą.


title: 2018 m. gruodžio 7 d. Europos Centrinio Banko rekomendacija dėl Institucijų ir susijusių įmonių duomenų registro (ECB/2018/36)

text:
               17.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 21/1

      EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
      2018 m. gruodžio 7 d.
      dėl Institucijų ir susijusių įmonių duomenų registro
      (ECB/2018/36)
      (2019/C 21/01)
      EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 127 straipsnio 2 ir 5 dalis ir 132 straipsnio 1 dalies trečią įtrauką,
      atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 5 straipsnio 1 dalį,
      kadangi:

                  1)

                  Institucijų ir susijusių įmonių duomenų registras (angl. The Register of Institutions and Affiliates Data, RIAD) yra bendras duomenų rinkinys, kuriame saugomi teisinių ir kitų statistinių institucinių vienetų ataskaitiniai duomenys, kurių rinkimas padeda verslo procesams visoje Eurosistemoje ir prisideda prie Europos centrinių bankų sistemos (ECBS) ir Bendro priežiūros mechanizmo (BPM) uždavinių vykdymo. Į RIAD įrašomą informaciją teikia Eurosistemos nariai ir valstybių narių, kurių valiuta nėra euro, nacionaliniai centriniai bankai (NCB), kai tokie NCB savanoriškai dalyvauja RIAD veikloje;

                  2)

                  RIAD veikloje dalyvaujantys valstybių narių, kurių valiuta nėra euro, NCB turėtų bendradarbiauti tarpusavyje, taip pat su Eurosistemos NCB ir su Europos Centriniu Banku teikdami, atnaujindami ir validuodami ataskaitinius duomenis apie RIAD įregistruotus subjektus pagal Europos Centrinio Banko gaires (ES) 2018/876 (ECB/2018/16) (1) ir, remiantis abipusiškumo principu, turėti prieigą prie euro zonos duomenų apie jų vietos subjektus ir dalintis šiais duomenimis;

                  3)

                  siekiant glaudaus ir veiksmingo bendradarbiavimo visoje ECBS dėl RIAD valdymo ir vadovaujantis Gairių (ES) 2018/876 (ECB/2018/16) 9 konstatuojamąja dalimi, reikėtų priimti šias gaires papildančią rekomendaciją;

                  4)

                  keičiantis RIAD duomenimis, taikomas ECBS konfidencialumo režimas arba nestatistinių RIAD duomenų atveju – kitos konfidencialumo apsaugos formos, o kai duomenimis keičiasi valstybės narės, kurių valiuta nėra euro, gali būti taikomi papildomi teisiniai apribojimai nacionaliniu lygmeniu,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
      I.   Apibrėžtis

      Šioje rekomendacijoje termino „subjektas“ apibrėžtis turi tokią pat reikšmę, kaip apibrėžta Gairių (ES) Nr. 2018/876 (ECB/2018/16) 2 straipsnio 1 punkte.
      II.   Statistinės informacijos teikimas

      Šios rekomendacijos adresatai turėtų taikyti Gairių (ES) 2018/876 (ECB/2018/16) nuostatas, skirtas valstybių narių, kurių valiuta yra euro, nacionaliniams centriniams bankams.
      III.   Baigiamoji nuostata

      Ši rekomendacija skirta valstybių narių, kurių valiuta nėra euro, NCB.

         Priimta Frankfurte prie Maino 2018 m. gruodžio 7 d.

               ECB Pirmininkas

            Mario DRAGHI

         (1)  2018 m. birželio 1 d. Europos Centrinio Banko gairės (ES) 2018/876 dėl Institucijų ir susijusių įmonių duomenų registro (ECB/2018/16) (OL L 154, 2018 6 18, p. 3).


title: 2019 m. liepos 9 d. Tarybos rekomendacija dėl Europos Centrinio Banko pirmininko skyrimo

text:
               12.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 235/1

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2019 m. liepos 9 d.
      dėl Europos Centrinio Banko pirmininko skyrimo
      (2019/C 235/01)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 283 straipsnio 2 dalį ir 139 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į Protokolą Nr. 4 dėl Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statuto, ypač į jo 11.2 straipsnį,
      EUROPOS VADOVŲ TARYBAI REKOMENDUOJA, KAD:
      Christine LAGARDE būtų paskirta Europos Centrinio Banko pirmininke aštuonerių metų kadencijai nuo 2019 m. lapkričio 1 d.

         Priimta Briuselyje 2019 m. liepos 9 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            M. LINTILÄ