title: 2014/70/ES: 2014 m. sausio 22 d. Komisijos rekomendacija dėl angliavandenilių (kaip antai skalūnų dujų) žvalgybos ir gavybos hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu metodu būtinųjų principų

text:
               8.2.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 39/72

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2014 m. sausio 22 d.
   dėl angliavandenilių (kaip antai skalūnų dujų) žvalgybos ir gavybos hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu metodu būtinųjų principų
   (2014/70/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               valstybės narės turi teisę nustatyti savo energijos išteklių naudojimo sąlygas, tačiau jos turi būti suderinamos su poreikiu išsaugoti, apsaugoti ir gerinti aplinkos kokybę;

               (2)

               dabartiniame technologijų raidos etape angliavandenilių (kaip antai skalūnų dujų) žvalgybai ir gavybai hidraulinis ardymas dideliu skysčio kiekiu turi būti naudojamas kartu su kryptiniu (visų pirma horizontaliuoju) gręžimu, o Sąjungoje dar turima labai mažai šių metodų naudojimo tokiu mastu ir intensyvumu patirties. Su minėtuoju hidraulinio ardymo metodu yra susiję tam tikri, visų pirma žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugos, uždaviniai;

               (3)

               2012 m. lapkričio 21 d. rezoliucijose Europos Parlamentas pabrėžė, kad skalūnų dujų ir alyvos gamyba gali būti labai naudinga, ir paragino Komisiją sukurti Sąjungos netradicinio iškastinio kuro žvalgybos ir gavybos rizikos valdymo sistemą, taip užtikrinant, kad visose valstybėse narėse būtų taikomos vienodos žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugos nuostatos;

               (4)

               2013 m. gegužės 22 d. išvadose Europos Vadovų Taryba pabrėžė, kad būtina įvairinti Europos energijos tiekimą ir plėtoti vietinius energijos išteklius, ir taip užsitikrinti saugų energijos tiekimą, sumažinti Sąjungos energetinę priklausomybę nuo išorės šaltinių ir paskatinti ekonomikos augimą. Taryba palankiai įvertino Komisijos ketinimą įvertinti galimybes sistemingiau naudoti vietos energijos išteklius siekiant saugiai, tvariai ir ekonomiškai efektyviai juos eksploatuoti, kartu paliekant teisę valstybėms narėms spręsti dėl savo energijos rūšių derinio;

               (5)

               Komunikate Tarybai ir Europos Parlamentui dėl angliavandenilių (kaip antai skalūnų dujų) žvalgybos ir gavybos didžiatūrio hidraulinio ardymo metodu ES (1) Komisija išdėstė su netradicine angliavandenilių gavyba Sąjungoje susijusias naujas galimybes ir galimas problemas, taip pat pagrindinius elementus, laikomus būtinais šio metodo saugai užtikrinti. Komunikate daroma išvada, kad reikia parengti rekomendaciją, kurioje būtų nustatyti būtinieji principai, kuriais remdamosi valstybės narės galėtų žvalgyti ir išgauti gamtines dujas iš skalūnų telkinių ir kurie kartu užtikrintų aplinkos ir klimato apsaugą, efektyvų išteklių naudojimą ir visuomenės informavimą;

               (6)

               tarptautiniu mastu Tarptautinė energetikos agentūra yra parengusi saugios netradicinės dujų gavybos rekomendacijas. Šiose „auksinėse taisyklėse“ raginama nustatyti nuoseklią ir tinkamą reguliavimo tvarką, atidžiai parinkti vietas, tinkamai suplanuoti projektą, atlikti požeminės rizikos apibūdinimą, nustatyti griežtas gręžinio projektavimo taisykles, skaidriai vykdyti veiklą ir stebėti susijusį poveikį, tinkamai naudoti vandenį, tvarkyti atliekas ir mažinti į orą išmetamų teršalų bei šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį;

               (7)

               angliavandenilių žvalgybai ir gavybai hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu metodu taikomi Sąjungos bendro pobūdžio ir aplinkos teisės aktai. Visų pirma, Tarybos direktyva 89/391/EEB (2), kuria nustatomos darbuotojų sveikatos ir saugos nuostatos, įvedamos priemonės, kuriomis skatinama gerinti darbuotojų sveikatą ir saugą darbe; Tarybos direktyva 92/91/EEB (3), kuria nustatomos naudingųjų iškasenų gavybos mechaniniais gręžiniais nuostatos, nustatomi būtiniausi naudingųjų iškasenų gavybos mechaniniais gręžiniais įmonių darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos reikalavimai; Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/22/EB (4) dėl leidimų žvalgyti, tirti ir išgauti angliavandenilius išdavimo ir naudojimosi jais sąlygų reikalaujama leidimus išduoti nediskriminuojant; Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/60/EB (5), kuria nustatomi vandens politikos pagrindai, reikalaujama, kad ūkio subjektas gautų leidimą imti vandenį, ir draudžiama teršalus išleisti tiesiai į požeminį vandenį; Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/42/EB (6), kuria nustatomos strateginio aplinkosauginio vertinimo nuostatos, reikalaujama įvertinti energetikos, pramonės, atliekų tvarkymo, vandentvarkos, transporto ir žemės naudojimo planų bei programų poveikį; Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/35/EB (7), kuria nustatomos atsakomybės už aplinkos apsaugą nuostatos, taikoma profesinei veiklai, apimančiai ir tokią veiklą kaip atliekų tvarkymas ir vandens ėmimas; Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/21/EB (8), kuria nustatomos kasybos atliekų tvarkymo nuostatos, reglamentuojamas antžeminių ir požeminių atliekų, susidarančių žvalgant ir išgaunant angliavandenilius hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu metodu, tvarkymas; Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/118/EB (9), kuria nustatomos požeminio vandens apsaugos nuostatos, valstybės narės įpareigojamos imtis priemonių, kad teršalai nepatektų į požeminį vandenį arba jų patektų kuo mažiau; Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1907/2006 (10) dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 528/2012 (11) dėl biocidinių produktų tiekimo rinkai ir jų naudojimo taikomi cheminėms medžiagoms ir biocidiniams produktams, kurie gali būti naudojami ardymui; Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/98/EB (12), kuria nustatomi atliekų tvarkymo pagrindai, nustatomos skysčių, kurie iškyla į paviršių po hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu ir gavybos metu, pakartotinio naudojimo sąlygos; Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 525/2013 (13) dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo stebėsenos bei ataskaitų ir Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 406/2009/EB (14) dėl valstybių narių pastangų mažinti jų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį iki 2020 m. taikomi nevaldomiems metano išmetamiesiems teršalams; Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/75/ES (15), kuria nustatomos nuostatos dėl pramoninių išmetamų teršalų, taikoma įrenginiams, kuriuose vykdoma tos direktyvos I priede išvardytų rūšių veikla; Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/92/ES (16), kuria nustatomos poveikio aplinkai vertinimo nuostatos, reikalaujama įvertinti komercinės naftos ir gamtinių dujų gavybos projektų poveikį aplinkai, jei per dieną išgaunama daugiau kaip 500 tonų naftos arba 500 000 m3 dujų, ir atlikti giluminio gręžimo projektų ir paviršinių naftos bei dujų išgavimo įrenginių patikrinimą; Tarybos direktyva 96/82/EB (17) dėl didelių, su pavojingomis medžiagomis susijusių avarijų pavojaus kontrolės, o nuo 2015 m. birželio 1 d. ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/18/ES (18) veiklos vykdytojai, eksploatuojantys įrenginius, kuriuose yra daugiau pavojingų medžiagų negu apibrėžta tų direktyvų I priede, yra įpareigoti imtis visų reikiamų priemonių, kad būtų išvengta didelių avarijų ir būtų sumažintas jų poveikis žmonių sveikatai ir aplinkai. Tai, be kita ko, taikoma cheminio ir terminio apdorojimo operacijoms ir su jomis susijusių medžiagų saugojimui vykdant naudingųjų iškasenų gavybą kasyklose ir karjeruose, taip pat sausumos požeminėms dujų saugykloms;

               (8)

               tačiau Sąjungos aplinkos teisės aktai buvo rengiami tada, kai hidraulinis ardymas dideliu skysčio kiekiu Europoje dar nenaudotas. Todėl tam tikri aplinkos aspektai, susiję su angliavandenilių žvalgyba ir gavyba taikant minėtąjį metodą, dabartiniuose Sąjungos teisės aktuose nėra išsamiai reglamentuoti. Tai visų pirma pasakytina apie strateginį planavimą, požeminės rizikos vertinimą, gręžinio vientisumą, pradinę ir operacijų stebėseną, metano išmetamųjų teršalų sugavimą ir informacijos apie kiekviename gręžinyje naudotas chemines medžiagas atskleidimą;

               (9)

               todėl reikia nustatyti būtinuosius principus, į kuriuos turėtų atsižvelgti valstybės narės, taikydamos arba pritaikydamos su hidrauliniu ardymu dideliu skysčio kiekiu susijusios veiklos taisykles. Taisyklių rinkinys visiems veiklos vykdytojams užtikrintų vienodas sąlygas, padidintų investuotojų pasitikėjimą ir pagerintų bendrosios energijos rinkos veikimą. Aiškios ir skaidrios taisyklės taip pat padėtų išsklaidyti plačiosios visuomenės abejones ir galbūt sumažintų priešinimąsi skalūnų dujų plėtrai. Tai, kad nustatomas šių taisyklių rinkinys, nereiškia, kad valstybės narės įpareigojamos vykdyti angliavandenilių žvalgybą ar gavybą hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu metodu, jei jos nusprendžia to nedaryti, lygiai kaip šios taisyklės netrukdo valstybėms narėms palikti galioti arba nustatyti išsamesnes priemones, atitinkančias nacionalines, regionines arba vietos sąlygas;

               (10)

               Sąjunga neturi angliavandenilių gavybos hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu metodu leidimų išdavimo patirties ir tik šiek tiek žvalgybos leidimų išdavimo patirties. Todėl būtina stebėti Sąjungos teisės aktų ir šios rekomendacijos taikymą valstybėse narėse. Atsižvelgiant į technikos pažangą, prireikus spręsti angliavandenilių žvalgybos ir gavybos kitais būdais nei hidraulinis ardymas dideliu skysčio kiekiu keliamos rizikos ar daromo poveikio klausimus, iškilus nenumatytoms problemoms taikant Sąjungos teisės aktus arba nusprendus angliavandenilių žvalgybą ir gavybą hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu metodu vykdyti jūroje, gali reikėti atnaujinti šią rekomendaciją arba parengti teisiškai privalomas nuostatas;

               (11)

               todėl šiuo metu ši rekomendacija, kuria nustatomi būtinieji principai, taikytini visur, kur vykdomos žvalgybos ir gavybos hidrauliniu ardymu dideliu skysčio kiekiu operacijos, yra būtina. Ji papildo galiojančius Sąjungos teisės aktus, taikomus projektams, kuriuos įgyvendinant naudojamas hidraulinis ardymas dideliu skysčio kiekiu, ir valstybės narės ją turėtų įgyvendinti per 6 mėnesius;

               (12)

               šioje rekomendacijoje paisoma Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje įtvirtintų teisių ir principų, visų pirma teisės į gyvybę, teisės į asmens neliečiamybę, saviraiškos ir informacijos laisvės, teisės užsiimti verslu, teisės į nuosavybę ir teisės į aukšto lygio sveikatos bei aplinkos apsaugą. Ši rekomendacija turi būti įgyvendinta remiantis tomis teisėmis ir principais,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   1.   TIKSLAS IR DALYKAS

               1.1.

               Šioje rekomendacijoje nustatomi būtinieji principai, kurių reikia valstybėms narėms, norinčioms užsiimti angliavandenilių žvalgyba ir gavyba hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu metodu, ir kuriais kartu užtikrinama klimato bei aplinkos apsauga, našus išteklių naudojimas ir visuomenės informavimas.

               1.2.

               Taikydamos dabartines savo nuostatas, kuriomis įgyvendinami atitinkami Sąjungos teisės aktai, arba pritaikydamos tas nuostatas prie angliavandenilių žvalgybos ir gavybos hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu metodu poreikių, valstybės narės raginamos laikytis šių principų, susijusių su planavimu, įrenginio vertinimu, leidimų išdavimu, veiklos ir aplinkosaugos rodikliais ir uždarymu, visuomenės dalyvavimu ir informacijos sklaida.

         2.   APIBRĖŽTYS

   Šioje rekomendacijoje:

               a)

               hidraulinis ardymas dideliu skysčio kiekiu – 1 000 m3 arba daugiau vandens įšvirkštimas į gręžinį kiekvienoje ardymo pakopoje arba 10 000 m3 arba daugiau vandens įšvirkštimas į gręžinį per visą ardymo procesą;

               b)

               sąvoka „įrenginys“ taip pat apima visas susijusias požemines struktūras, skirtas angliavandenilių žvalgybai ar gavybai hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu metodu.

         3.   STRATEGINIS PLANAVIMAS IR POVEIKIO APLINKAI VERTINIMAS

               3.1.

               Prieš išduodamos angliavandenilių žvalgybos ir (arba) gavybos, kurių metu gali būti naudojamas hidraulinis ardymas dideliu skysčio kiekiu, licencijas, valstybės narės atlieka strateginį aplinkosauginį vertinimą, kad būtų išvengta poveikio ir rizikos žmonių sveikatai ir aplinkai arba tas poveikis būtų valdomas ir mažinamas. Toks vertinimas atliekamas remiantis Direktyvos 2001/42/EB reikalavimais.

               3.2.

               Valstybės narės parengia aiškias taisykles dėl galimų veiklos apribojimų, pavyzdžiui, saugomose, potvynių užliejamose ar seisminėse vietovėse, taip pat nustato minimalų atstumą nuo leidžiamų operacijų vykdymo vietos iki gyvenamųjų vietovių ir vandens apsaugos teritorijų. Jos taip pat turėtų nustatyti minimalaus gylio apribojimus nuo vietos, kuri bus ardoma, iki gruntinio vandens.

               3.3.

               Valstybės narės turėtų imtis būtinų priemonių užtikrinti, kad poveikio aplinkai vertinimas būtų atliktas pagal Direktyvos 2011/92/ES reikalavimus.

               3.4.

               Susijusiai visuomenei valstybės narės turėtų iš anksto suteikti realias galimybes dalyvauti rengiant 3.1 punkte nurodytą strategiją ir 3.3 punkte nurodytą vertinimą.

         4.   ŽVALGYBOS IR GAVYBOS LEIDIMAI

   Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad leidimų išdavimo sąlygos ir tvarka pagal taikomus Sąjungos teisės aktus būtų visiškai koordinuojamos, jei:

               a)

               už reikiamą (-us) leidimą (-us) atsakinga daugiau kaip viena kompetentinga institucija;

               b)

               veiklą vykdo daugiau kaip vienas subjektas;

               c)

               konkrečiam projekto etapui reikia daugiau kaip vieno leidimo;

               d)

               pagal nacionalinės arba Sąjungos teisės aktus reikia daugiau kaip vieno leidimo.

         5.   ŽVALGYBOS IR GAVYBOS VIETOS PASIRINKIMAS

               5.1.

               Valstybės narės turėtų imtis būtinų priemonių užtikrinti, kad angliavandeniliams žvalgyti ir išgauti hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu metodu pasirinktos vietos geologiniai dariniai būtų tam tinkami. Jos turėtų užtikrinti, kad veiklos vykdytojai atliktų galimos žvalgybos ir gavybos vietos ir jos apylinkių (tiek žemės paviršiuje, tiek po žeme) apibūdinimą ir įvertintų riziką.

               5.2.

               Rizikai įvertinti turėtų būti pasitelkta pakankamai duomenų, kad būtų galima apibūdinti galimą žvalgybos ir gavybos vietą ir nustatyti visus galimus poveikio būdus. Tokiu būdu būtų galima įvertinti gręžimo skysčių, hidraulinio ardymo skysčių, gamtinių medžiagų, angliavandenilių ir dujų nuotėkio arba migracijos iš gręžinio arba eksploatuojamo darinio riziką bei seisminių įvykių sukėlimo riziką.

               5.3.

               Atliekant rizikos vertinimą:

                           a)

                           reikėtų remtis geriausiais esamais metodais ir atsižvelgti į svarbius Komisijos organizuojamų informacijos mainų tarp valstybių narių, susijusių pramonės įmonių ir aplinkosaugos nevyriausybinių organizacijų rezultatus;

                           b)

                           prognozuoti, kokie pokyčiai gali įvykti eksploatuojamame darinyje, tarp telkinio ir požeminio vandens esančiuose geologiniuose sluoksniuose arba esamuose gręžiniuose ar kitose žmogaus sukurtose struktūrose, juos veikiant dideliu slėgiu ir įšvirkščiant didelius skysčio kiekius, kaip būdinga hidrauliniam ardymui dideliu skysčio kiekiu;

                           c)

                           turi būti laikomasi minimalaus vertikalaus atstumo tarp zonos, kurią numatoma suardyti, ir požeminio vandens;

                           d)

                           kai vykdant operacijas gaunama naujų duomenų, rizikos vertinimas atnaujinamas.

               5.4.

               Vieta pasirenkama tik jei pagal 5.1, 5.2 ir 5.3 punktus atlikus rizikos vertinimą paaiškėja, kad dėl hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu tiesiogiai į požeminį vandenį nebus išmesta teršalų ir jokiai kitai veiklai aplink įrenginį nebus padaryta jokios žalos.

         6.   ESAMOS PADĖTIES TYRIMAS

               6.1.

               Prieš pradedant hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu operacijas valstybės narės turėtų užtikrinti, kad:

                           a)

                           veiklos vykdytojas nustatytų esamą įrenginio vietos ir jos apylinkių (tiek žemės paviršiuje, tiek po žeme), kurioms jo veikla galėtų padaryti poveikį, aplinkos būklę (esama padėtis);

                           b)

                           esama padėtis būtų tinkamai apibūdinta ir pranešta kompetentingai institucijai prieš operacijų pradžią.

               6.2.

               Nustatoma šių elementų esama padėtis:

                           a)

                           paviršinio ir požeminio vandens kokybės ir srauto charakteristikų;

                           b)

                           vandens kokybės geriamojo vandens ėmimo vietose;

                           c)

                           oro kokybės;

                           d)

                           dirvos būklės;

                           e)

                           ar vandenyje yra metano ir kitų lakiųjų organinių junginių;

                           f)

                           seismingumo;

                           g)

                           žemės naudojimo paskirties;

                           h)

                           biologinės įvairovės;

                           i)

                           infrastruktūros ir pastatų būklės;

                           j)

                           esamų gręžinių ir apleistų struktūrų.

         7.   ĮRENGINIO PROJEKTAVIMAS IR STATYBA

   Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad įrenginys būtų pastatytas taip, kad būtų užkirstas kelias paviršiaus nuotėkiui ir teršalų išmetimui į dirvožemį, vandenį ar orą.
   8.   GAVYBOS VIETOS INFRASTRUKTŪRA

   Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad:

               a)

               veiklos vykdytojai arba jų grupės gavybos vietą vystytų integruotai, siekdami nepadaryti poveikio ir nesukelti rizikos aplinkai ir žmonių – tiek darbuotojų, tiek plačiosios visuomenės – sveikatai bei tokį poveikį mažinti;

               b)

               prieš pradedant gavybą būtų nustatyti tinkami įrenginio pagalbinės infrastruktūros reikalavimai. Jei pagrindinė įrenginio paskirtis – išgauti alyvą hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu metodu, turėtų būti įrengta speciali gamtinių dujų surinkimo ir transportavimo infrastruktūra.

         9.   VEIKLOS REIKALAVIMAI

               9.1.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad veiklos vykdytojai taikytų geriausius esamus metodus, atsižvelgdami į svarbius Komisijos organizuojamų informacijos mainų tarp valstybių narių, susijusių pramonės įmonių ir aplinkosaugos nevyriausybinių organizacijų rezultatus, taip pat sektoriaus gerąją patirtį, siekdami išvengti su angliavandenilių žvalgybos ir gavybos projektais susijusio poveikio ir rizikos, juos valdyti ir mažinti.

               9.2.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad veiklos vykdytojai:

                           a)

                           konkrečiam projektui parengtų vandens tvarkymo planus, kuriais būtų užtikrinama, kad per visą projektą vanduo bus naudojamas efektyviai. Veiklos vykdytojai turėtų užtikrinti vandens srautų atsekamumą. Vandens tvarkymo plane turėtų būti atsižvelgta į sezoninius vandens kiekio svyravimus ir stengiamasi nenaudoti tų vandens šaltinių, kuriuose stinga vandens;

                           b)

                           parengtų transportavimo valdymo planus, kad apskritai į orą būtų išmetama kuo mažiau teršalų, tačiau visų pirma būtų daromas kuo mažesnis poveikis vietos bendruomenėms ir biologinei įvairovei;

                           c)

                           surinktų dujas vėlesniam naudojimui, degintų kuo mažiau fakelų ir vengtų išleisti dujas į orą slėgiui sumažinti. Visų pirma, veiklos vykdytojai turėtų užtikrinti, kad žvalgybos ir gavybos etape išsiskiriančios dujos būtų surenkamos tolesniam naudojimui ir kuo mažiau jų būtų išmetama į orą. Metanas ir kiti oro teršalai į orą gali būti išleidžiami tik itin išskirtinėmis veiklos sąlygomis dėl saugos priežasčių;

                           d)

                           hidraulinį ardymą dideliu skysčio kiekiu vykdytų kontroliuojamai ir tinkamai valdytų slėgį, kad suskiltų tik telkinio uolienos ir nebūtų sukelta seisminių įvykių;

                           e)

                           užtikrintų gręžinio vientisumą tinkamai jį projektuodami, statydami ir atlikdami vientisumo bandymus. Vientisumo bandymų rezultatus turėtų peržiūrėti nepriklausoma ir kvalifikuota trečioji šalis siekiant užtikrinti gręžinio eksploatacines savybes, saugą aplinkai ir žmonių sveikatai visais projekto vykdymo etapais ir po gręžinio uždarymo;

                           f)

                           parengtų rizikos valdymo planus ir priemones, būtinas poveikiui išvengti ir (arba) sumažinti, taip pat reagavimo priemones;

                           g)

                           sustabdytų operacijas ir nedelsdami imtųsi reikiamų taisomųjų veiksmų, jei gręžinys praranda vientisumą arba teršalai netyčia išmetami į požeminį vandenį;

                           h)

                           nedelsdami praneštų kompetentingai institucijai apie bet kokį incidentą ar avariją, kuri turės padarinių žmonių sveikatai arba aplinkai. Tokiame pranešime nurodomos incidento arba avarijos priežastys, padariniai ir taisomosios priemonės, kurių imtasi. Kaip atskaitos taškas naudojamas pagal 6.1 ir 6.2 punktus reikalaujamas esamos padėties tyrimas.

               9.3.

               Valstybės narės turėtų skatinti hidrauliniam ardymui dideliu skysčio kiekiu vandens išteklius naudoti atsakingai.

         10.   CHEMINIŲ MEDŽIAGŲ IR VANDENS NAUDOJIMAS HIDRAULINIAM ARDYMUI DIDELIU SKYSČIO KIEKIU

               10.1.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad:

                           a)

                           hidrauliniam ardymui dideliu skysčio kiekiu naudojamų cheminių medžiagų gamintojai, importuotojai ir tolesni naudotojai, vykdydami savo pareigas pagal Reglamentą (EB) Nr. 1907/2006, nurodytų „hidraulinis ardymas“;

                           b)

                           hidrauliniam ardymui dideliu skysčio kiekiu naudotų kuo mažiau cheminių medžiagų;

                           c)

                           renkantis, kurias chemines medžiagas naudoti, būtų apsvarstoma galimybė išvalyti po hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu į paviršių iškylantį skystį.

               10.2.

               Valstybės narės turėtų skatinti veiklos vykdytojus taikyti tokius ardymo metodus, kuriems reikia kuo mažiau vandens ir kurių atliekų srautai yra kuo mažesni, taip pat nenaudoti pavojingų cheminių medžiagų, jei tik tai techniškai įmanoma ir pagrįsta žmonių sveikatos, aplinkos ir klimato atžvilgiu.

         11.   STEBĖSENOS REIKALAVIMAI

               11.1.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad veiklos vykdytojas vykdytų reguliarią įrenginio ir jo apylinkių (tiek žemės paviršiuje, tiek po žeme), kurioms poveikį gali padaryti žvalgybos ir gavybos etapo operacijos, stebėseną, ypač prieš hidraulinį ardymą dideliu skysčio kiekiu, jo metu ir po jo.

               11.2.

               Tolesnės stebėsenos atskaitos taškas yra pagal 6.1 ir 6.2 punktus reikalaujamas esamos padėties tyrimas.

               11.3.

               Valstybės narės užtikrina, kad, be esamos padėties tyrime nustatytų aplinkosaugos parametrų, veiklos vykdytojas vykdytų šių veiklos parametrų stebėseną:

                           a)

                           tikslios kiekviename gręžinyje ardymui naudojamo skysčio sudėties;

                           b)

                           kiekviename gręžinyje ardymui naudojamo vandens kiekį;

                           c)

                           atliekant hidraulinį ardymą dideliu skysčio kiekiu naudojamo slėgio;

                           d)

                           skysčių, kurie iškyla į paviršių po hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu: iš kiekvieno gręžinio iškylančio skysčio santykinę dalį, tūrį, savybes, pakartotinai panaudoto ir (arba) išvalyto skysčio kiekius;

                           e)

                           į orą išmetamo metano, kitų lakiųjų organinių junginių ir kitų dujų, kurios tikėtinai padarys žalos žmonių sveikatai ir (arba) aplinkai, kiekį.

               11.4.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad veiklos vykdytojai vykdytų hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu poveikio gręžinių ir kitų žmogaus pastatytų struktūrų, esančių apylinkėse tiek žemės paviršiuje, tiek po žeme, kurias gali paveikti atliekamos operacijos, vientisumui stebėseną.

               11.5.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad stebėsenos rezultatai būtų pranešami kompetentingoms institucijoms.

         12.   ATSAKOMYBĖ UŽ ŽALĄ APLINKAI IR FINANSINĖ GARANTIJA

               12.1.

               Valstybės narės atsakomybės už žalą aplinkai nuostatas taiko visai įrenginio vietoje vykdomai veiklai, įskaitant ir tą, kuriai Direktyva 2004/35/EB šiuo metu netaikoma.

               12.2.

               Valstybės narės užtikrina, kad prieš pradėdamas hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu operacijas, veiklos vykdytojas pateiktų finansinę garantiją arba lygiavertį draudimą, apimantį leidime nustatytas sąlygas ir galimą atsakomybę už žalą aplinkai.

         13.   ADMINISTRACINIAI GEBĖJIMAI

               13.1.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad kompetentingos institucijos turėtų pakankamai žmogiškųjų, techninių ir finansinių išteklių savo pareigoms vykdyti.

               13.2.

               Valstybės narės turėtų stengtis, kad nekiltų interesų konfliktas tarp kompetentingų institucijų atliekamos reguliavimo funkcijos ir jų funkcijos, susijusios su išteklių ekonomine plėtra.

         14.   UŽDARYMO ĮPAREIGOJIMAI

   Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad po kiekvieno įrenginio uždarymo būtų atliekamas tyrimas siekiant įrenginio vietos ir jos apylinkių (tiek žemės paviršiuje, tiek po žeme), kurios galėjo būti paveiktos vykdant operacijas, aplinkos būklę palyginti su būkle prieš operacijų pradžią, kuri nustatyta atliekant esamos padėties tyrimą.
   15.   INFORMACIJOS SKLAIDA

   Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad:

               a)

               veiklos vykdytojas viešai skelbtų informaciją apie hidrauliniam ardymui dideliu skysčio kiekiu ketinamas naudoti ir apie galiausiai jam panaudotas chemines medžiagas bei vandens kiekius. Teikiant tokią informaciją nurodomi visų cheminių medžiagų pavadinimai ir CAS (Cheminių medžiagų santrumpų tarnybos) numeriai, pateikiami saugos duomenų lapai, jei yra, ir nurodoma didžiausia medžiagos koncentracija hidraulinio ardymo skystyje;

               b)

               kompetentingos institucijos per 6 mėnesius nuo šios rekomendacijos paskelbimo ir po to ne rečiau kaip kas 12 mėnesių viešoje internetinėje svetainėje turėtų skelbti šią informaciją:

                           i)

                           užbaigtų gręžinių skaičių ir suplanuotų projektų, kuriuose numatoma naudoti hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu technologiją, skaičių;

                           ii)

                           išduotų leidimų skaičių, susijusių veiklos vykdytojų pavadinimus ir leidimų sąlygas;

                           iii)

                           pagal 6.1 ir 6.2 punktus atlikto esamos padėties tyrimo ir pagal 11.1, 11.2 ir 11.3 punkto b–e papunkčius atliktos stebėsenos rezultatus;

               c)

               be to, kompetentingos institucijos nedelsdamos informuoja visuomenę apie:

                           i)

                           incidentus ir avarijas, nurodytus 9.2 punkto f papunktyje;

                           ii)

                           patikrinimų rezultatus, reikalavimų neatitikimus ir sankcijas.

         16.   PERŽIŪRA

               16.1.

               Valstybės narės, nusprendusios žvalgyti ir išgauti angliavandenilius naudodamos hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu technologiją, raginamos nuo 2014 m. liepos 28 d. laikytis šioje rekomendacijoje išdėstytų būtinųjų principų ir kasmet (pirmą kartą – iki 2014 m. gruodžio mėn.) informuoti Komisiją apie priemones, kurių jos imasi laikydamosi šios rekomendacijos.

               16.2.

               Komisija atidžiai stebės, kaip laikomasi rekomendacijos, ir lygins padėtį valstybėse narėse viešai prieinamoje rezultatų suvestinėje.

               16.3.

               Praėjus 18 mėnesių po rekomendacijos paskelbimo Komisija peržiūrės jos veiksmingumą.

               16.4.

               Atliekant peržiūrą bus įvertintas rekomendacijos taikymas, apsvarstyti informacijos apie geriausias esamas technologijas mainai ir atitinkamų GPGB informacinių dokumentų taikymas, taip pat ar reikia atnaujinti kurias nors rekomendacijos nuostatas. Komisija nuspręs, ar būtina pateikti teisėkūros procedūra priimamo akto, kurio nuostatos būtų teisiškai įpareigojančios, pasiūlymą dėl angliavandenilių žvalgybos ir gavybos hidraulinio ardymo dideliu skysčio kiekiu metodu.

      Priimta Briuselyje 2014 m. sausio 22 d.

            Komisijos vardu

         Janez POTOČNIK

            Komisijos narys

      (1)  COM(2014) 23.

      (2)  1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyva 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo (OL L 183, 1989 6 29, p. 1).

      (3)  1992 m. lapkričio 3 d. Tarybos direktyva 92/91/EEB dėl darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos gerinimo būtiniausių reikalavimų, taikomų naudingųjų iškasenų gavybos mechaniniais gręžiniais įmonėse (vienuoliktoji atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje) (OL L 348, 1992 11 28, p. 9).

      (4)  1994 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/22/EB dėl leidimų žvalgyti, tirti ir išgauti angliavandenilius išdavimo ir naudojimosi jais sąlygų (OL L 164, 1994 6 30, p. 3).

      (5)  2000 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/60/EB, nustatanti Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus (OL L 327, 2000 12 22, p. 1).

      (6)  2001 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/42/EB dėl tam tikrų planų ir programų pasekmių aplinkai vertinimo (OL L 197, 2001 7 21, p. 30).

      (7)  2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/35/EB dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą siekiant išvengti žalos aplinkai ir ją ištaisyti (atlyginti) (OL L 143, 2004 4 30, p. 56).

      (8)  2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/21/EB dėl kasybos pramonės atliekų tvarkymo ir iš dalies keičianti Direktyvą 2004/35/EB (OL L 102, 2006 4 11, p. 15).

      (9)  2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/118/EB dėl požeminio vandens apsaugos nuo taršos ir jo būklės blogėjimo (OL L 372, 2006 12 27, p. 19).

      (10)  2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiantis Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiantis Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB ir 2000/21/EB (OL L 396, 2006 12 30, p. 1).

      (11)  2012 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 528/2012 dėl biocidinių produktų tiekimo rinkai ir jų naudojimo (OL L 167, 2012 6 27, p. 1).

      (12)  2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/98/EB dėl atliekų, kuria panaikinamos tam tikros direktyvos (OL L 312, 2008 11 22, p. 3).

      (13)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 525/2013 dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo stebėsenos bei ataskaitų ir kitos su klimato kaita susijusios nacionalinio bei Sąjungos lygmens informacijos teikimo mechanizmo ir kuriuo panaikinamas Sprendimas Nr. 280/2004/EB (OL L 165, 2013 6 18, p. 13).

      (14)  2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 406/2009/EB dėl valstybių narių pastangų mažinti jų šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas, Bendrijai siekiant įvykdyti įsipareigojimus iki 2020 m. sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas (OL L 140, 2009 6 5, p. 136).

      (15)  2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/75/ES dėl pramoninių išmetamų teršalų (taršos integruotos prevencijos ir kontrolės) (OL L 334, 2010 12 17, p. 17).

      (16)  2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/92/ES dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo (OL L 26, 2012 1 28, p. 1).

      (17)  1996 m. gruodžio 9 d. Tarybos direktyva 96/82/EB dėl didelių, su pavojingomis medžiagomis susijusių avarijų pavojaus kontrolės (OL L 10, 1997 1 14, p. 13).

      (18)  2012 m. liepos 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/18/ES dėl didelių, su pavojingomis cheminėmis medžiagomis susijusių avarijų pavojaus kontrolės, iš dalies keičianti ir vėliau panaikinanti Tarybos direktyvą 96/82/EB (OL L 197, 2012 7 24, p. 1).


title: 2017 m. liepos 11 d. Tarybos rekomendacija, dėl 2017 m. Kipro nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Kipro stabilumo programos

text:
               9.8.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 261/53

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2017 m. liepos 11 d.
   dėl 2017 m. Kipro nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Kipro stabilumo programos
   (2017/C 261/12)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2016 m. lapkričio 16 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2017 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2017 m. kovo 9–10 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2016 m. lapkričio 16 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Kipras nurodytas kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos; tą rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2017 m. kovo 9–10 d.2017 m. kovo 21 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl euro zonos ekonominės politikos (toliau – euro zonai skirta rekomendacija) (3);

               (2)

               kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Kipras turėtų užtikrinti, kad euro zonai skirta rekomendacija būtų visiškai ir laiku įgyvendinta, kaip nurodyta toliau išdėstytose 1–5 rekomendacijose;

               (3)

               2017 m. vasario 22 d. paskelbta 2017 m. Kipro ataskaita. Joje įvertinta Kipro pažanga, padaryta įgyvendinant 2016 m. liepos 12 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, veiksmai, kurių Kipras ėmėsi atsižvelgdamas į ankstesniais metais priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, ir Kipro pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“. Į ją įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai, kurie taip pat buvo paskelbti 2017 m. vasario 22 d. Komisijos analizė leido padaryti išvadą, kad Kipre yra susidarę perviršiniai makroekonominiai disbalansai. Visų pirma labai svarbu, kad šalis mažintų daug susidariusių disbalansų privačiojo sektoriaus, valstybės ir išorės įsiskolinimo forma ir didelį neveiksnių paskolų lygį;

               (4)

               Kipras pateikė 2017 m. stabilumo programą 2017 m. balandžio 27 d., o 2017 m. nacionalinę reformų programą – 2017 m. balandžio 28 d. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu; Kipro nacionalinė reformų programa apima tiek trumpojo, tiek vidutinio laikotarpio įsipareigojimus. Programoje visų pirma nustatytos priemonės, kuriomis siekiama mažinti privačiojo sektoriaus įsiskolinimą, gerinti verslo aplinką, sudaryti palankesnes sąlygas gauti finansavimą ir pertvarkyti sveikatos priežiūros sektorių, taip pat įsipareigojama reformuoti viešąjį sektorių ir teisingumo sistemą. Nacionalinė reformų programa taip pat apima 2017 m. šalies ataskaitoje ir euro zonai skirtoje rekomendacijoje nurodytus uždavinius, įskaitant būtinybę suteikti naują postūmį investicijoms ir užtikrinti viešųjų finansų tvarumą. Jeigu šios priemonės bus visapusiškai įgyvendintos iki nurodytų terminų, jos padės išspręsti Kipro makroekonominių disbalansų problemą ir įgyvendinti šaliai skirtas rekomendacijas. Remdamasi Kipro politikos įsipareigojimų vertinimu, Komisija patvirtina savo ankstesnį vertinimą, kad šiuo etapu nėra pagrindo imtis tolesnių veiksmų pagal makroekonominio disbalanso procedūrą, numatytą Reglamente (ES) Nr. 1174/2011 ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1174/2011 (4). Politikos reformų darbotvarkės įgyvendinimas bus atidžiai stebimas vykdant specialią stebėseną;

               (5)

               į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

               (6)

               šiuo metu Kiprui taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir skolos taisyklė. 2017 m. stabilumo programoje Vyriausybė 2016–2020 m. laikotarpiu planuoja nominaliojo biudžeto perteklių (nominalusis balansas programavimo laikotarpiu sieks apie 0,4 % BVP). Planuojama, kad vidutinės trukmės biudžeto tikslas – struktūriniu požiūriu subalansuotas biudžetas – bus pasiektas 2017 m. Numatoma, kad per ateinančius metus perskaičiuotas (6) struktūrinis balansas nuolat tols nuo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, o tai neatitinka Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimų. Planuojama, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis su BVP 2016 m. pasieks 107,8 %, 2018 m. sumažės iki 99,7 %, o iki 2020 m. – dar iki 88,8 %. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos tos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Rizika, susijusi su Stabilumo programoje pateiktomis makroekonominės prielaidomis, kelia pablogėjimo grėsmę, visų pirma dėl didelio susikaupusių neveiksnių paskolų skaičiaus ir galimo išorės aplinkos pablogėjimo;

               (7)

               2016 m. liepos 12 d., po perviršinio deficito padėties ištaisymo, Taryba rekomendavo Kiprui 2016 ir 2017 m. siekti vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Remiantis Komisijos 2017 m. pavasario prognoze, 2017 m. Kipras laikosi šio reikalavimo, kaip nustatyta atlikus bendrą įvertinimą. 2018 m. Kiprui rekomenduojama toliau laikytis vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Remiantis Komisijos 2017 m. pavasario prognoze, tai atitinka didžiausią grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų (7) nominalųjį augimą, sudarantį 0,3 % ir atitinkantį 0,2 % BVP struktūrinį koregavimą. Jeigu politika nesikeis, atlikus bendrą įvertinimą nustatyta, kad esama rizikos, jog 2018 m. Kipras kiek nukryps nuo to reikalavimo. Prognozuojama, kad 2017 ir 2018 m. Kipras laikysis skolos taisyklės. Apskritai Taryba mano, kad Kipras turi būti pasirengęs imtis papildomų priemonių siekdamas užtikrinti, kad 2018 m. būtų laikomasi reikalavimų;

               (8)

               valstybės skola mažėja, tačiau išlieka rizika jos tvarumui. Numatoma, kad dėl pastaruoju metu taikomų fiskalinių priemonių ir vėluojančio pagrindinių struktūrinių reformų įgyvendinimo gali pablogėti struktūrinis balansas ir kilti rizika, kad sumažės augimą skatinančių viešųjų investicijų mastas;

               (9)

               Kipro viešojo sektoriaus darbo užmokesčio išlaidos (kaip BVP procentinė dalis) yra vienos didžiausių euro zonoje ir šio sektoriaus veikla vis dar pasižymi neveiksmingumu. Siekiant spręsti šią problemą, pagal makroekonominio koregavimo programą buvo parengtos ir su socialiniais partneriais suderintos įvairios reformos. Be kita ko, numatyta įdiegti privalomą nuolatinį mechanizmą, kuris ribotų viešojo sektoriaus darbuotojų darbo užmokesčio augimą, taip pat įgyvendinti visapusišką viešojo administravimo sektoriaus reformą. Tačiau, išskyrus neseniai priimtą reformų įstatymą dėl viešojo sektoriaus darbuotojų judumo, iškilo sunkumų siekiant patvirtinti šias teisėkūros reformas, ypač po to, kai 2016 m. gruodžio mėn. Atstovų Rūmai nubalsavo prieš. Kol nepatvirtinta, kad mechanizmas, ribojantis viešojo sektoriaus darbuotojų darbo užmokesčio augimą, yra privalomas, jis įgyvendinamas pagal kolektyvines sutartis ir taikomas iki 2018 m.;

               (10)

               pradėtos vykdyti tam tikros reformos, kuriomis siekiama kovoti su korupcija. Tarp naujausių pokyčių galima paminėti reformas, kurių tikslas – didinti vietos lygmeniu vykdomų viešųjų pirkimų profesionalumą, taip pat 2015 m. gruodžio mėn. priimtą politinių partijų finansavimo įstatymą. 2016 m. priimta konstitucijos pataisa, kuria remiantis leidžiama atskleisti informaciją apie valstybės tarnautojų turtą. Tačiau Kovos su korupcija koordinavimo tarnybai nepakanka darbuotojų, taip pat vis dar nepašalinti valstybės tarnautojų drausminės tvarkos trūkumai;

               (11)

               Kipras vykdo priemones savo teisminei sistemai stiprinti, tačiau vis dar susiduria su dideliais sunkumais, susijusiais su jos veiksmingumu. Dėl neveiksmingų teismų procedūrų ir ribotų pajėgumų gerokai vėluojama nagrinėti bylas. Tai savo ruožtu blogina verslo aplinką ir ypač trukdo veikti naujosioms nuosavybės teisės netekimo ir nemokumo sistemoms. Nemokumo sistema buvo įdiegta siekiant padėti sumažinti neveiksnias privačiojo sektoriaus skolas ir skatinti bankus bei skolininkus susitarti dėl restruktūrizavimo sprendimų. Vis dėlto šių priemonių veiksmingumą silpnina keletas veiksnių, be kita ko, pirmiau minėti teismų sistemos trūkumai, menki administraciniai gebėjimai ir žemas skolininkų informuotumo apie procedūras lygis. Nuosavybės teisės dokumentų išdavimo ir nuosavybės teisės perdavimo srityje tebėra susikaupęs didelis neatlikto darbo krūvis, darbus vėluojama atlikti. Dėl to nukenčia skolos mažinimo veiklos rezultatai ir apsunkinamas būsto rinkos atsigavimas;

               (12)

               nors neveiksnių skolų lygis mažėja, jis tebėra labai didelis, o tai trukdo tinkamam bankininkystės sektoriaus veikimui ir daro poveikį kredito pasiūlai realiajai ekonomikai. Bankai nepakankamu mastu vykdo su Kipro centriniu banku sutartus paskolų restruktūrizavimo tikslus – tai liudija, kad būtina išplėsti tikslų nustatymo sistemą ir padaryti ją veiksmingesnę bei privalomą, visų pirma nustatyti tokius neveiksnių skolų mažinimo tikslus, kurie būtų plataus užmojo ir derėtų su bankų taikomomis neveiksnių skolų mažinimo strategijomis. Pakartotinio įsipareigojimų nevykdymo lygis tebėra aukštas ir reiškia, kad paskolų restruktūrizavimo sprendimai gali turėti trūkumų. Su rizika susijusių atidėjinių lygis išaugo, tačiau vis dar yra žemesnis už euro zonos vidurkį, o tai atskleidžia būtinybę užtikrinti patikimą įkaito vertinimą, kuriuo remiantis būtų formuojami tinkami su rizika susiję atidėjiniai. Tai, kad nėra antrinės paskolų rinkos ir paskolų pakeitimo vertybiniais popieriais sistemos, riboja galimybes sparčiau mažinti finansinį įskolinimą ir iš bankų balansų perkelti neveiksnias paskolas, todėl būtina imtis papildomų reglamentavimo ir teisėkūros veiksmų, kad būtų parengtos reikiamos priemonės, kurios palengvintų bankų balansų valdymą. Be to, draudimo ir pensijų fondų priežiūros valdymo ir administraciniai gebėjimai tebėra menki, dėl to kyla rizika finansiniam stabilumui;

               (13)

               Kipro ekonomika toliau atsigauna. Vis dėlto potencialus augimas išlieka nedidelis – jį varžo pasyvus struktūrinių reformų įgyvendinimas, investavimo kliūtys ir verslo aplinkos trūkumai. Augimo veiksmų plane numatytų augimą skatinančių iniciatyvų įgyvendinimas vyksta palyginti lėtai. Vis dar rengiamas pasiūlymas dėl teisės akto, susijusio su strateginių investicijų pritraukimu ir palankesnių investavimo sąlygų sukūrimu. Vyriausybė deda pastangas sudaryti geresnes sąlygas gauti finansavimą vidutinėms ir mažosioms įmonėms. Siekiant išspręsti šį neatidėliotiną klausimą, pradėtos įgyvendinti kelios naujos tikslinės iniciatyvos, nurodytos nacionalinėje reformų programoje. Tačiau daugumos tų naujų iniciatyvų dėl geresnių finansavimo sąlygų įgyvendinimas yra pasiekęs tik pradinį etapą. Pastangos vykdyti privatizaciją siekiant pritraukti produktyvumą didinančių užsienio investicijų susiduria su politiniu pasipriešinimu ir su jomis susijusi pažanga yra lėta. Svarbia konkurencingumo varomąja jėga galėtų būti ir energetikos sektoriaus reforma, tačiau ją vėluojama įgyvendinti. Visų pirma tai pasakytina apie Kipro elektros energijos administracijos išskaidymą ir naujos elektros energijos rinkos sukūrimą, kurie įmanomi tik užtikrinus faktinę perdavimo sistemos operatoriaus nepriklausomybę;

               (14)

               nedarbo lygis mažėja, tačiau išlieka aukštas, ypač kalbant apie jaunimą ir ilgalaikius bedarbius. Vis dar neįgyvendinti planai padidinti valstybės užimtumo tarnybų patarėjų skaičių ir pagerinti jų specializaciją. Be to, tie patarėjai tikriausiai bus įdarbinami pagal laikinąsias sutartis, todėl problema struktūriniu požiūriu nebūtų sprendžiama. Dėl šių priežasčių vis dar nepakanka pajėgumų patenkinti darbo ieškančių asmenų, ypač tų, kurie patiria daugiau sunkumų integruotis į darbo rinką, poreikius, taip pat pajėgumų imtis informavimo priemonių, kurios padėtų skatinti jų aktyvumą. Aktyvių darbo rinkos programų ir pajamų rėmimo sistemų poveikis išlieka nedidelis dėl nepakankamo kokybės vertinimo ir nepakankamų tolesnių veiksmų priemonių;

               (15)

               Kipro išlaidos švietimui ir toliau viršija Sąjungos vidurkį. Vis dėlto mokymosi rezultatai yra prasti ir, palyginti su praėjusiais metais, netgi pablogėjo. Remiantis Tarptautinio moksleivių vertinimo programos 2015 m. rezultatais, pagal pagrindinių matematikos, gamtos mokslų ir skaitymo gebėjimų lygį Kiprui tenka viena žemiausių vietų Sąjungoje. Pirmieji žingsniai teigiamų pokyčių linkme jau žengti – neseniai imtasi taisomųjų veiksmų, kaip antai įdiegta geresnė mokytojų skyrimo sistema, modernizuotos mokyklos mokymo programos, tačiau padėtis dar labiau pagerėtų, jei būtų imtasi tolesnių veiksmų numatytoms reformoms, be kita ko, mokytojų vertinimo reformai, įgyvendinti;

               (16)

               daugeliu atveju tebėra spręstinas įgūdžių pasiūlos ir paklausos neatitikties darbo rinkoje klausimas, kuris turi įtakos ilgalaikio tvaraus augimo perspektyvoms. Palyginti nedaug asmenų baigia vidurinį profesinį išsilavinimą ir mokymą, o aukštasis išsilavinimas darbo rinkoje nėra toks aktualus, todėl galiausiai nemažai tretinį išsilavinimą turinčių asmenų dirba darbą, kuriam toks išsilavinimas nebūtinas;

               (17)

               Kipro sveikatos priežiūros sektorius ir toliau neužtikrina visuotinės sveikatos apsaugos, jam būdingi įvairaus masto trūkumai. Dėl šių priežasčių galimybės gauti tinkamą ir veiksmingą priežiūrą yra ribotos. Siekiant pagerinti sveikatos priežiūros sektoriaus pajėgumą ir ekonominį veiksmingumą, būtina priimti teisės aktus dėl nacionalinės sveikatos priežiūros sistemos sukūrimo ir didesnio savarankiškumo suteikimo valstybinėms ligoninėms, tačiau šie teisės aktai vis dar nepriimti parlamente;

               (18)

               atsižvelgdama į 2017 m. Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Kipro ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2017 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2017 m. stabilumo programą, 2017 m. nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Kipras ėmėsi atsižvelgdamas į ankstesniais metais jam skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Kipro politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes Sąjungos lygmens priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą;

               (19)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2017 m. stabilumo programą, o jos nuomonė (8) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (20)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo 2017 m. nacionalinę reformų programą ir 2017 m. stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose,

         REKOMENDUOJA Kiprui 2017–2018 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Vykdyti savo fiskalinę politiką pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimus, o tai reiškia, kad 2018 m. reikia toliau laikytis savo vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Panaudoti nenumatytas papildomas pajamas, kad būtų greičiau mažinamas valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis. Ne vėliau kaip 2017 m. pabaigoje patvirtinti pagrindines teisėkūros reformas, kuriomis būtų siekiama didinti viešojo sektoriaus veiklos, visų pirma susijusios su viešojo administravimo veikimu, valstybei priklausančių subjektų ir vietos valdžios institucijų valdymu, efektyvumą.

               2.

               Didinti teismų sistemos efektyvumą – modernizuoti civilinį procesą, įdiegti tinkamas informacines sistemas ir didinti teismų specializaciją. Imtis papildomų priemonių kliūtims, trukdančioms iki galo įdiegti nemokumo ir nuosavybės teisės netekimo sistemas, šalinti, taip pat užtikrinti, kad veiktų patikimos ir sklandžios nuosavybės teisių dokumentų išdavimo ir nekilnojamojo turto teisių perdavimo sistemos.

               3.

               Sparčiau mažinti neveiksnias paskolas – bankams nustatyti susijusius kiekybinius ir per nustatytą laiką įgyvendintinus tikslus, užtikrinti tikslų įkaito vertinimą atidėjinių formavimo tikslais. Sudaryti sąlygas veikti veiksmingai antrinei neveiksnių paskolų rinkai. Integruoti ir griežtinti draudimo bendrovių ir pensijų fondų priežiūrą.

               4.

               Paspartinti augimo veiksmų plano įgyvendinimą, ypač skatinti strategines investicijas ir geresnes sąlygas gauti finansavimą, taip pat ne vėliau kaip 2017 m. pabaigoje atnaujinti privatizavimo plano įgyvendinimą. Imtis ryžtingų priemonių siekiant atlikti nuosavybės atskyrimą Kipro elektros energijos administracijos atveju ir visų pirma ne vėliau kaip 2017 m. pabaigoje pradėti vykdyti funkcinį ir apskaitos atskyrimą.

               5.

               Sparčiau vykdyti reformas, kuriomis siekiama didinti valstybės užimtumo tarnybų gebėjimus, taip pat gerinti aktyvios darbo rinkos politikos įgyvendinimo kokybę. Užbaigti švietimo sistemos, be kita ko, mokytojų vertinimo, reformą, kad ši sistema geriau atitiktų darbo rinkos poreikius ir duotų geresnių rezultatų. Ne vėliau kaip 2017 m. pabaigoje priimti teisės aktus dėl ligoninių reformos ir visuotinės sveikatos priežiūros aprėpties.

      Priimta Briuselyje 2017 m. liepos 11 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         T. TÕNISTE

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  OL C 92, 2017 3 24, p. 1.

      (4)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1174/2011 dėl vykdymo užtikrinimo priemonių, skirtų perviršiniams makroekonominiams disbalansams naikinti euro zonoje (OL L 306, 2011 11 23, p. 8).

      (5)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

      (6)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones, Komisijos tarnybų perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

      (7)  Grynąsias valdžios sektoriaus išlaidas sudaro bendrosios valdžios sektoriaus išlaidos, atėmus išlaidas palūkanoms, su Sąjungos programomis, kurios visiškai finansuojamos iš gautų Sąjungos lėšų, susijusias išlaidas ir išlaidas, atsirandančias dėl nediskrecinių su bedarbio pašalpomis susijusių pokyčių. Valstybės finansuojamas bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas subalansuojamas per 4 metų laikotarpį. Įskaičiuojamos diskrecinės su pajamomis susijusios priemonės arba įstatymais nustatytas pajamų padidėjimas. Vienkartinės priemonės, susijusios tiek su pajamomis, tiek su išlaidomis, neįskaičiuojamos.

      (8)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: 2008 m. vasario 12 d. Tarybos rekomendacija dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (šeštojo EPF) 2006 finansinių metų operacijas

text:
               15.2.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 41/21

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2008 m. vasario 12 d.
   dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (šeštojo EPF) 2006 finansinių metų operacijas
   (2008/115/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į Trečiąją AKR-EEB konvenciją, pasirašytą 1984 m. gruodžio 8 d. Lomė (1),
   atsižvelgdama į Vidaus susitarimą 86/126/EEB dėl Bendrijos pagalbos finansavimo ir administravimo (2), ypač į jo 29 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į 1986 m. lapkričio 11 d. Finansinį reglamentą 86/548/EEB, taikomą šeštajam Europos plėtros fondui (šeštasis EPF) (3), ypač į jo 66–73 straipsnius,
   išnagrinėjusi su šeštojo EPF operacijomis susijusius 2006 m. gruodžio 31 d. pajamų ir išlaidų ataskaitas bei balansą, taip pat Audito Rūmų ataskaitą dėl 2006 finansinių metų su Komisijos atsakymais (4),
   kadangi

               (1)

               Pagal Vidaus susitarimo 29 straipsnio 3 dalį patvirtinimą, kad Komisija šeštojo EPF finansinio valdymo užduotis įvykdė, teikia Europos Parlamentas, remdamasis Tarybos rekomendacija,

               (2)

               Komisija šeštojo EPF 2006 finansinių metų operacijas įvykdė iš esmės tinkamai,

         REKOMENDUOJA Europos Parlamentui patvirtinti, kad Komisija įvykdė šeštojo EPF 2006 finansinių metų operacijas.

      Priimta Briuselyje, 2008 m. vasario 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         A. BAJUK

      (1)  OL L 86, 1986 3 31, p. 3.

      (2)  OL L 86, 1986 3 31, p. 210. Susitarimas su pakeitimais, padarytais Sprendimu 86/281/EEB (OL L 178, 1986 7 2, p. 13).

      (3)  OL L 325, 1986 11 20, p. 42.

      (4)  OL C 259, 2007 10 31, p. 1.


title: 2017 m. liepos 11 d. Tarybos rekomendacija, dėl 2017 m. Latvijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Latvijos stabilumo programos

text:
               9.8.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 261/58

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2017 m. liepos 11 d.
   dėl 2017 m. Latvijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Latvijos stabilumo programos
   (2017/C 261/13)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2016 m. lapkričio 16 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2017 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2017 m. kovo 9–10 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2016 m. lapkričio 16 d. Komisija, remdamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1176/2011 (2), priėmė įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Latvija nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos; 2017 m. kovo 9–10 d. tą rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino. 2017 m. kovo 21 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl euro zonos ekonominės politikos (toliau – euro zonai skirta rekomendacija) (3);

               (2)

               kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Latvija turėtų užtikrinti, kad euro zonai skirta rekomendacija būtų visiškai ir laiku įgyvendinta, kaip nurodyta toliau išdėstytose 1–2 rekomendacijose;

               (3)

               2017 m. vasario 22 d. paskelbta 2017 m. Latvijos ataskaita. Joje įvertinta Latvijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2016 m. liepos 12 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, veiksmai, kurių Latvija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, ir Latvijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

               (4)

               2017 m. balandžio 20 d. Latvija pateikė 2017 m. nacionalinę reformų programą ir 2017 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (5)

               į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

               (6)

               šiuo metu Latvijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. 2017 m. stabilumo programoje Vyriausybė numato nominaliojo balanso pablogėjimą nuo subalansuotos padėties 2016 m. iki 0,8 % BVP deficito ir 1,6 % BVP deficito atitinkamai 2017 ir 2018 m. dėl reikšmingos mokesčių reformos, o 2020 m. deficitas pagerėtų iki 0,5 % BVP. 2017 m. stabilumo programoje apskaičiuota, kad struktūrinis balansas pablogės nuo 0,2 % BVP 2016 m. iki -1,7 % BVP 2018 m., o 2020 m. sieks -0,8 % BVP. Šis planas atitinka vidutinės trukmės biudžeto tikslą – 1 % BVP struktūrinį deficitą – ir leistą nuokrypį dėl pensijų reformos ir pagal sveikatos priežiūros sektoriaus struktūrinės reformos išlygą. Perskaičiuotas (5) struktūrinis balansas turėtų padidėti nuo -1,9 % BVP 2017 m. iki -2,3 % BVP 2018 m., o tada 2020 m. sumažėti iki -0,2 % BVP. 2017 m. stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis su BVP 2017 m. išliks maždaug 40 % BVP. Programoje pateiktos BVP augimo projekcijos iš esmės atitinka Komisijos 2017 m. prognozę, tačiau 2018 m. jos yra akivaizdžiai palankios;

               (7)

               2016 m. liepos 12 d. Taryba rekomendavo Latvijai užtikrinti, kad nuokrypis nuo vidutinės trukmės biudžeto tikslo 2017 m. neviršytų leidžiamos ribos, siejamos su sistemine pensijų reforma ir esmine struktūrine sveikatos priežiūros sektoriaus reforma. Atsižvelgiant į šias leidžiamas ribas, struktūrinis balansas 2017 m. galėtų pablogėti daugiausia 1,0 % BVP. Remiantis Komisijos 2017 m. pavasario prognoze, numatoma, kad 2017 m. Latvija turėtų laikytis to reikalavimo. 2018 m. Latvija turėtų pasiekti savo vidutinės trukmės biudžeto tikslą, atsižvelgiant į su sisteminės pensijų reformos įgyvendinimu siejamas ribas, kurias leista taikyti 2016 m., ir su struktūrine reforma siejamas ribas, kurias leista taikyti 2017 m., nes laikini nuokrypiai perkeliami į kitą trejų metų laikotarpį. Remiantis Komisijos 2017 m. pavasario prognoze, tai atitinka didžiausią grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų (6) nominalųjį augimą, sudarantį 6,0 % BVP 2018 m. ir atitinkantį 0,3 % BVP struktūrinio balanso pablogėjimą. Jeigu politika nesikeis, esama rizikos, kad Latvija gerokai nukryps nuo to reikalavimo. Apskritai Taryba mano, 2018 m. reikės papildomų priemonių siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi Stabilumo ir augimo pakto nuostatų.

               (8)

               Latvijoje yra didelė pajamų nelygybė. Turtingiausių 20 % namų ūkių ir 20 % skurdžiausių namų ūkių pajamų santykis 2015 m. buvo vienas didžiausių Sąjungoje – 6,5, tačiau šis skaičius 2016 m. šiek tiek sumažėjo. Pajamų, skaičiuojamų prieš mokesčius bei socialinius pervedimus ir po jų, nelygybės skirtumas yra vienas iš mažiausių Sąjungoje. Latvijos mokesčių sistema ne tokia progresinė, kaip kitų ES valstybių narių, o tai lemia didelę nelygybę ir dirbančiųjų skurdą. Mažai uždirbančių asmenų mokesčių pleištas tebėra vienas didžiausių Sąjungoje, o mokesčių, kurie mažiau kenkia augimui, pajamų potencialas išnaudojamas nepakankamai. Dėl mažos mokestinių pajamų dalies, tenkančios BVP, ribojami ištekliai, reikalingi viešosioms paslaugoms tvariai teikti. Nepaisant tam tikros pažangos kovojant su mokesčių slėpimu, mokestinių prievolių vykdymas tebėra rimta problema. 2017 m. stabilumo programoje nurodyta, kad pradedama vykdyti mokesčių reforma. Jos itin svarbūs tikslai, be kita ko, yra sumažinti gyventojų pajamų mokesčio tarifą nuo 23 % iki 20 %, taikomą pajamoms iki 45 000 eurų per metus, padidinti pagal pajamas diferencijuojamą pagrindinę išmoką, įvesti 0 % įmonių pelno mokestį už reinvestuotą pelną ir suvienodinti kapitalo mokesčio tarifą, kad jis visiems būtų 20 %. Reforma reaguojama į šiai šaliai skirtą rekomendaciją sumažinti mažas pajamas gaunančių asmenų mokesčių pleištą. Tačiau pagal mokesčių reformą tik pereinama prie mažiau augimui kenkiančių mokesčių ir pasiekiamas nustatytas politinis tikslas padidinti mokestinių pajamų dalį, tenkančią BVP;

               (9)

               pagrindinių socialinės apsaugos sistemų trūkumai lemia didelį, be kita ko, ir neįgaliųjų ir vyresnio amžiaus žmonių, skurdą ir nelygybę. Neįgaliųjų skurdo lygis yra vienas didžiausių Europoje. Nuo 2009 m. nepadidinus socialinės paramos išmokų ir pensijų adekvatumo nesuteikiama veiksminga apsauga nuo skurdo ir socialinės atskirties. Minimalių pajamų lygio reforma, apie kurią buvo paskelbta 2014 m., taip ir nepradėta įgyvendinti, o tai daro neigiamą poveikį skurdžiausiems namų ūkiams. Tačiau dabar rengiami minimalių pajamų rėmimo vidutiniu laikotarpiu planai;

               (10)

               mažėjant darbo jėgos, užimtumo augimas buvo vangus, o nedarbo lygis mažėjo labai lėtai. Užimtumo galimybių yra daugiau ekonominės veiklos centruose ir jų daugiau turi aukštos kvalifikacijos darbuotojai, o nedarbo lygis didesnis tarp žemos kvalifikacijos ir kaimo vietovėse gyvenančių asmenų. Todėl spręsti šias problemas padės darbo jėgos kvalifikacijos kėlimas. Vis dėlto, nors profesinis mokymas tapo patrauklesnis, mokymo programų reforma, pagal kurią švietimas derinamas su dabartiniais gebėjimų poreikiais, nedaug pasistūmėjo į priekį. Įdiegta mokymosi darbo vietoje reglamentavimo sistema ir užtikrinamas aktyvus socialinių partnerių ir bendrovių dalyvavimas ją įgyvendinant. Be to, įgyvendinant aktyvias darbo rinkos priemones dalyvauja mažiau bedarbių negu daugelyje kitų Sąjungos valstybių narių, bet imtasi priemonių šiai padėčiai pagerinti ir jas verta įgyvendinti. Dalyvavimo mokymosi visą gyvenimą programose lygis tebėra mažas;

               (11)

               nors Latvijos valdžios institucijos sėkmingai pradėjo įgyvendinti atitinkamas sveikatos priežiūros sistemos reformas, dideli mokėjimai savo lėšomis, ilgos eilės, nedidelis viešųjų išlaidų lygis ir neveiksmingas paslaugų paskirstymas riboja sveikatos priežiūros prieinamumą. Taikant kvotomis pagrįstą viešųjų išlaidų kontrolę vėluojama suteikti gydymą ir pacientai turi ilgai laukti arba už paslaugas mokėti patys, todėl dalies gyventojų sveikatos priežiūros poreikiai lieka nepatenkinti. Imtasi pirmųjų veiksmų kokybės užtikrinimo sistemai reformuoti ir reikėtų toliau daryti pažangą, siekiant pagerinti su pacientais ir gyventojais susijusius rezultatus. Padaryta tam tikra pažanga didinant sveikatos priežiūros sistemos veiksmingumą, tačiau reikia toliau racionalizuoti ligoninių sektorių, suteikti daugiau galimybių gauti ambulatorinę bei pirminę priežiūrą ir veiksmingiau susieti iš biudžeto skiriamą sumą su paslaugos kokybe ir sąnaudomis;

               (12)

               Latvijos valdžios institucijos paprastai visada taiko viešųjų pirkimų procedūras pirkimams sveikatos priežiūros sektoriuje, tačiau dar didesnį veiksmingumą būtų galima pasiekti reguliariai naudojant e. viešuosius pirkimus bei centralizuotus pirkimus ir taip užtikrinant, kad viešosios išlaidos būtų skaidresnės ir veiksmingesnės;

               (13)

               reguliavimo kokybės trūkumai ir neefektyvus bei neveiksmingas viešasis administravimas daro neigiamą poveikį verslo aplinkai. 2016 m. Vyriausybė pristatė plačių užmojų planą, kaip pertvarkyti viešąjį sektorių, kad jis taptų taupesnis ir profesionalesnis, ir pagerinti veiksmingumą mažinant darbuotojų skaičių, centralizuotai vykdant paramos funkcijas, didinant rezultatais pagrįstus mokėjimus ir skaidrumą. Šis planas susijęs tik su centrine administracija, nors galima gerokai padidinti ir savivaldybių veiklos veiksmingumą;

               (14)

               korupcija toliau kenkia Latvijos verslo aplinkai, o interesų konfliktų prevencijos sistema tebėra nelanksti, formali ir nepakankamai tikrinama. Nors nemokumo sistemos reforma jau beveik užbaigta, reikia atidžiai stebėti, ar ji įgyvendinama veiksmingai, kad būtų sprendžiamos nedidelio restruktūrizavimo bylų skaičiaus ir žemo turto susigrąžinimo lygio problemos;

               (15)

               per pastaruosius trejus metus pradėtos plataus masto aukštojo mokslo ir viešųjų mokslinių tyrimų reformos, kurių tikslas – konsoliduoti mokslo tiriamąsias institucijas ir pagerinti jų rezultatų kokybę bei aktualumą. Tačiau Latvijos viešojo mokslinių tyrimų finansavimo valdymas ir organizacinė struktūra tebėra neveiksmingi, nes finansavimo funkcijas atlieka daug institucijų. Neveiksmingas viešųjų mokslinių tyrimų finansavimas lemia labai prastus mokslinės veiklos rezultatus, kvalifikuotų žmogiškųjų išteklių trūkumą tiek viešajame, tiek privačiajame sektoriuose ir žemą viešojo ir privačiojo sektorių bendradarbiavimo lygį. Latvijos įmonių MTTP intensyvumas tebėra vienas žemiausių Sąjungoje;

               (16)

               atsižvelgdama į 2017 m. Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Latvijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2017 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2017 m. stabilumo programą, 2017 m. nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Latvija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Latvijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi Sąjungos taisyklių ir gairių, nes bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą būtina stiprinti Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

               (17)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2017 m. stabilumo programą, o jos nuomonė (7) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

         REKOMENDUOJA Latvijai 2017–2018 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Vykdyti fiskalinę politiką pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimus, tai reiškia, kad 2018 m. reikia toliau laikytis vidutinės trukmės biudžeto tikslo, atsižvelgiant į su sisteminės pensijų reformos įgyvendinimu siejamą ribą ir į leistą laikiną nuokrypį, atitinkantį su struktūrinių reformų įgyvendinimu siejamą ribą. Mažinti mažas pajamas gaunantiems asmenims taikomus mokesčius, juos perkeliant į kitus šaltinius, kurių apmokestinimas mažiau kenkia augimui, ir gerinant mokestinių prievolių vykdymą.

               2.

               Didinti socialinės apsaugos sistemos adekvatumą ir kelti darbo jėgos kvalifikaciją spartinant profesinio mokymo programų reformą. Didinti sveikatos priežiūros prieinamumą ir jos išlaidų efektyvumą mažinant mokėjimus savo lėšomis ir ilgą laukimo laiką.

               3.

               Didinti viešojo sektoriaus veiksmingumą ir atskaitomybę visų pirma paprastinant administracines procedūras ir griežtinant interesų konfliktų prevencijos tvarką, įskaitant tą, kuri taikoma bankroto administratoriams.

      Priimta Briuselyje 2017 m. liepos 11 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         T. TÕNISTE

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

      (3)  OL C 92, 2017 3 24, p. 1.

      (4)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

      (5)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones, Komisijos tarnybų perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

      (6)  Grynąsias valdžios sektoriaus išlaidas sudaro bendrosios valdžios sektoriaus išlaidos, atėmus išlaidas palūkanoms, su Sąjungos programomis, kurios visiškai finansuojamos iš gautų Sąjungos lėšų, susijusias išlaidas ir išlaidas, atsirandančias dėl nediskrecinių su bedarbio pašalpomis susijusių pokyčių. Valstybės finansuojamas bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas subalansuojamas per 4 metų laikotarpį. Įskaičiuojamos diskrecinės su pajamomis susijusios priemonės arba įstatymais nustatytas pajamų padidėjimas. Vienkartinės priemonės, susijusios tiek su pajamomis, tiek su išlaidomis, neįskaičiuojamos;

      (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: 2012 m. liepos 10 d. Tarybos rekomendacija dėl Suomijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Suomijos stabilumo programos

text:
               24.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 219/28

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2012 m. liepos 10 d.
   dėl Suomijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Suomijos stabilumo programos
   2012/C 219/08
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skiriančią toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant savo nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2011 m. liepos 12 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl Suomijos 2011 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl atnaujintos 2011–2014 m. Suomijos stabilumo programos;

               (4)

               2011 m. lapkričio 23 d. Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas antras ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“. 2012 m. vasario 14 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo sistemos ataskaitą, kurioje nustatė, kad Suomija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (5)

               2011 m. gruodžio 1 d. Taryba priėmė išvadas, kuriose ragina Socialinės apsaugos komitetą, bendradarbiaujant su Užimtumo komitetu ir kitais komitetais, pateikti savo nuomonę dėl veiksmų, rekomenduojamų pagal strategijos „Europa 2020“ politikos ciklą. Ši nuomonė yra Užimtumo komiteto nuomonės dalis;

               (6)

               vykdant Europos semestro veiklą, Europos Parlamentas buvo tinkamai įtrauktas remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1466/97 ir 2012 m. vasario 15 d. priėmė rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2012 m. metinėje augimo apžvalgoje bei rezoliuciją dėl dalyvavimo rengiant 2012 m. metinę augimo apžvalgą;

               (7)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti diferencijuotam, ekonomikos augimą skatinančiam fiskaliniam konsolidavimui, įprastų skolinimo ekonomikai sąlygų atkūrimui, ekonomikos augimo ir konkurencingumo skatinimui, nedarbo problemos sprendimui, krizės sukeltų socialinių pasekmių šalinimui ir viešojo administravimo modernizavimui;

               (8)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į jų stabilumo arba konvergencijos programas ir į jų nacionalines reformų programas;

               (9)

               2012 m. balandžio 19 d. Suomija pateikė savo 2012–2015 m. stabilumo programą ir savo 2012 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu. Atlikdama nuodugnią apžvalgą pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį Komisija taip pat įvertino, ar Suomijoje esama makroekonominio disbalanso. Nuodugnioje apžvalgoje Komisija padarė išvadą, kad Suomijoje susidaręs disbalansas, nors ir neperviršinis;

               (10)

               remdamasi stabilumo programos vertinimu pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalį, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos toje programoje pateiktos biudžeto projekcijos, 2012–2013 m. yra tikėtinas, o toje programoje numatytas BVP augimas atitinka 2012 m. Komisijos tarnybų pavasario prognozę. 2014 ir 2015 m. projekcijos taip pat realios: jose numatytas daug mažesnis nei prieš krizę ir mažesnis nei 2010–2011 ekonomikos atsigavimo metais BVP augimas.
               Pagrindinis stabilumo programos biudžeto uždavinys – ribojant išlaidas ir didinant pajamas sumažinti centrinės valdžios sektoriaus biudžeto deficitą. Centrinės valdžios sektoriaus biudžetas yra pagrindinis valdžios sektoriaus deficito šaltinis, todėl pagerinus jo padėtį būtų subalansuotas valdžios sektoriaus biudžetas. Vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslas – 0,5 % BVP perteklius – struktūriniu požiūriu deramai atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Remiantis (perskaičiuotu) struktūriniu biudžeto balansu (5), 2011 m. Suomija pasiekė vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslą, tačiau 2012–2015 m. turėtų nuo jo šiek tiek nukrypti. Valdžios sektoriaus išlaidų augimas, atsižvelgiant į diskrecines pajamų priemones, visais metais, išskyrus 2015-uosius, atitinka Stabilumo ir augimo pakte nustatytą išlaidų kriterijų. Stabilumo programos tikslas – ne vėliau kaip 2015 m. subalansuoti valdžios sektoriaus biudžetą, o nuo 2016 m. pasiekti perteklių. Skolos santykis yra gerokai mažesnis nei 60 % BVP ir Stabilumo programoje numatyta, kad aukščiausią lygį – beveik 52 % BVP – jis pasieks 2014 m., o vėliau ims mažėti. Suomijos viešųjų finansų tvarumo atotrūkis vis dar regimas, visų pirma dėl sparčiai blogėjančio priklausomybės dėl amžiaus santykio, susijusio su gyventojų senėjimu. Reikia nuolat stebėti viešųjų finansų tvarumo atotrūkį ir atitinkamai pritaikyti priemones. Suomijos fiskalinė sistema yra grindžiama daugiametėmis viršutinėmis išlaidų ribomis, tačiau jos kol kas nėra taikomos savivaldybių sektoriui;

               (11)

               viešųjų paslaugų našumas per pastarąjį dešimtmetį smuko. Siekdamos išspręsti šią problemą Suomijos valdžios institucijos jau įgyvendino keletą reformų, tačiau jos buvo įgyvendinamos lėtai, ypač vietos valdžios lygiu. Be to, rengiama nacionalinės savivaldybių reformos ir centrinės valdžios našumo programa. Padidinti našumą ir sutaupyti sąnaudų būtų galima skatinant didesnę konkurenciją apsaugotuose privačiame ir viešajame paslaugų sektoriuose, toliau liberalizuojant produktų ir darbo rinką;

               (12)

               praėjusiais metais Vyriausybė ėmė taikyti naujas priemones jaunimo ir ilgalaikiam nedarbui sumažinti. Tarp šių priemonių – bandomoji programa siekiant sumažinti ilgalaikį nedarbą ir teikiamos socialinės garantijos jaunimui. Priimtos priemonės yra plataus užmojo ir prasmingos, tačiau dabar jas reikia įgyvendinti, aiškiai siekiant pagerinti įgūdžius ir tikslinių grupių padėtį darbo rinkoje. Atsižvelgiant į demografinius pokyčius, vyresnio amžiaus žmonių užimtumo didinimas svarbus užtikrinant viešųjų finansų tvarumą ir darbo jėgos pasiūlą ateityje. Tikėtina gyvenimo trukmė ilgėjo greičiau nei manyta vykdant 2005 m. pensijų reformą, taigi šiuo metu teisės aktais nustatyto pensinio amžiaus riba ilgainiui gali tapti per žema. Savo stabilumo programoje Vyriausybė įsipareigojo ne vėliau kaip 2025 m. faktinį pensinį amžių padidinti iki 62,4 metų. 2012 m. kovo mėn. socialiniai partneriai susitarė dėl keleto profesinės karjeros ilginimo priemonių. Vyriausybė įsipareigojo ne vėliau kaip 2017 m. sausio 1 d. įgyvendinti pensijų reformą. Dabar daugiausia dėmesio reikia skirti trumpalaikių priemonių, dėl kurių buvo susitarta, įgyvendinimui;

               (13)

               Suomijos paslaugų sektorių vis dar riboja reguliavimo kliūtys, o rinkos koncentracija labai dažna ne tik mažmeninės prekybos, bet ir gamybos sektoriuose. Suomijos mažmeninės prekybos maisto produktais rinkoje esama daugiausia rinkos koncentracijos atvejų, o maisto kainos – vienos iš aukščiausių Europoje. Pagal konkurencijos teisę skiriamos baudos Suomijoje tradiciškai nedidelės, todėl kyla klausimų dėl jų atgrasomojo poveikio. Konkurencijos srityje įvyko tam tikrų pokyčių, kaip antai, priimtas naujas konkurencijos aktas ir naujas žemėtvarkos ir statybos įstatymas. Be to, Vyriausybė įsipareigojo pradėti įgyvendinti naują konkurencijos skatinimo programą. Ši programa turėtų būti pristatyta nedelsiant, kad būtų galima toliau stiprinti konkurencijos sistemą produktų ir paslaugų rinkose;

               (14)

               našumas Suomijoje nedidėja, o eksportuojančių Suomijos įmonių rinkos dalis užsienio rinkose per pastaruosius metus sumažėjo. Išskyrus gamybos sektorių, kitur vieneto darbo sąnaudos padidėjo. Atrodo, kad augimas kai kuriose šiuo metu vyraujančiose pramonės šakose, visų pirma elektronikos ir popieriaus, pasiekė aukščiausią lygį, o gamybos dalis BVP apskritai mažėja. Tarpinius ir investicinius produktus Suomija daugiausia eksportuoja į brandžios ir lėtai augančios ekonomikos šalis, besivystančiose šalyse jos produktų gana nedaug. Suomijos ekonomika (bendrovės ir eksporto rinkos) turi tapti labiau diversifikuota, kad ateityje atsirastų daug stiprių eksportuotojų. Nepaisant praeityje puikių Suomijos mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros bei inovacijų rezultatų, novatoriškų ir sparčiai augančių įmonių skaičius nedidėja, ir Suomijai kyla pavojus prarasti savo kaip ES inovacijų lyderės poziciją. Todėl reikia remti inovacijų diegimą, sudaryti sąlygas, kad mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros rezultatai virstų paklausiais produktais, ir skatinti skverbimąsi į sparčiai augančias eksporto rinkas. Be to, artimiausiu metu būtinai reikės panaudoti ir skleisti plataus masto praktinę informacinių ir ryšių technologijų (IRT) patirtį ir kitose Suomijos pramonės šakose, įskaitant viešąjį sektorių. Kalbant apie darbo užmokesčio augimą, trišaliu 2011 m. susitarimu dėl darbo užmokesčio suteikta galimybė 2012 m. ir 2013 m. šiek tiek didinti darbo užmokestį, o tai turėtų pagerinti santykinę Suomijos padėtį, lyginant su pagrindiniais jos prekybos partneriais;

               (15)

               Suomija prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Šie įsipareigojimai, taip pat 2011 m. prisiimti ir įgyvendinami įsipareigojimai, yra susiję su konkurencingumo ir užimtumo gerinimu, viešųjų finansų tvarumo didinimu, finansinio stabilumo stiprinimu ir mokesčių koordinavimo užtikrinimu. Komisija įvertino, kaip įgyvendinami pagal paktą „euro plius“ prisiimti įsipareigojimai. Į šio vertinimo rezultatus buvo atsižvelgta rengiant toliau išdėstytas rekomendacijas;

               (16)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Suomijos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą ir pateikė nuodugnią apžvalgą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Suomijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos pagal Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–5 rekomendacijose;

               (17)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą ir savo nuomonę (6) visų pirma pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (18)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį visų pirma pateikiamos toliau išdėstytoje 5 rekomendacijoje,

         REKOMENDUOJA Suomijai 2012–2013 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               2012 m. ir vėliau išsaugoti patikimą fiskalinę būklę, ištaisant bet kokį nukrypimą nuo vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslo, kuriuo užtikrinamas ilgalaikis viešųjų finansų tvarumas. Šiuo tikslu 2013 m. ir vėliau stiprinti ir griežtai įgyvendinti biudžeto strategiją, paremtą pakankamai konkrečiomis priemonėmis, tarp kurių – išlaidų kriterijaus laikymasis. Toliau atlikti metinius su visuomenės senėjimu susijusio tvarumo atotrūkio vertinimus ir atsižvelgiant į ilgalaikius tikslus bei poreikius patikslinti viešąsias pajamas ir išlaidas. Vietos valdžios sektorių labiau įtraukti į daugiametę fiskalinę sistemą, be kita ko, pasitelkiant išlaidų kontrolės priemones.

               2.

               Imtis papildomų priemonių siekiant didinti našumą ir mažinti sąnaudas teikiant viešąsias paslaugas, įskaitant struktūrinius pokyčius ir veiksmingumą didinančias teritorinės administracijos reformas, kad būtų sprendžiami ir su gyventojų senėjimu susiję uždaviniai.

               3.

               Įgyvendinti esamas priemones, skirtas pagerinti jaunimo ir ilgalaikių bedarbių padėtį darbo rinkoje, ypatingą dėmesį skiriant įgūdžių ugdymui. Imtis papildomų priemonių, kuriomis būtų didinamas vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumas, kaip antai, mažinti ankstyvo pasitraukimo iš darbo rinkos galimybes. Imtis priemonių, kad faktinis pensinis amžius būtų padidintas atsižvelgiant į ilgesnę tikėtiną gyvenimo trukmę.

               4.

               Toliau stiprinti konkurenciją produktų ir paslaugų rinkose, visų pirma mažmeninės prekybos sektoriuje, užtikrinant veiksmingą naujo konkurencijos akto ir naujos sveiką konkurenciją skatinančios programos įgyvendinimą. Toliau įgyvendinti priemones veiksmingesniam savivaldybių paslaugų teikimui užtikrinti, be kita ko, atitinkamais atvejais didinant paslaugų, dėl kurių skelbiami konkurencingi konkursai, dalį, ir užtikrinti privačių ir valstybinių įmonių konkurencijos neutralumą. Imtis tolesnių priemonių siekiant užtikrinti, kad konkurencijos įstatyme nustatytos baudos turėtų pakankamą atgrasomąjį poveikį.

               5.

               Siekiant didinti našumo augimą ir išorės konkurencingumą, toliau diversifikuoti verslo struktūrą, visų pirma, greičiau pradedant taikyti numatytas inovacinio pagrindo plėtojimo priemones ir toliau derinant darbo užmokestį su našumo pokyčiais, visapusiškai atsižvelgiant į socialinių partnerių vaidmenį ir laikantis nacionalinės praktikos.

      Priimta Briuselyje 2012 m. liepos 10 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         V. SHIARLY

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos 2012 metais pagal 2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimą 2012/238/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 119, 2012 5 4, p. 47).

      (4)  OL C 216, 2011 7 22, p. 3.

      (5)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas (atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones), Komisijos tarnybų perskaičiuotas remiantis programoje pateikta informacija ir taikant bendrai sutartą metodiką.

      (6)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.