Svarbus teisinis pranešimas

|

52005SC0144

Rekomendacija Tarybos nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2004–2008 m. Prancūzijos stabilumo programos  /* SEK/2005/0144 galutinis */

	Briuselis, 2.2.2005SEK(2005) 144 galutinisRekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2004–2008 m. Prancūzijos stabilumo programos(pateikta Komisijos)  AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASTarybos reglamentas (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[1] nustato, kad dalyvaujančios valstybės narės, t. y. tos, kurios įsivedė bendrą valiutą, Tarybai ir Komisijai iki 1999 m. kovo 1 d. turėjo pateikti stabilumo programas. Pagal šio reglamento 5 straipsnį Taryba, remdamasi Komisijos ir pagal Sutarties 114 straipsnį įsteigto Komiteto (Ekonomikos ir finansų komitetas) įvertinimais, turėjo patikrinti kiekvieną stabilumo programą. Patikrinusi programą bei atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją ir pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Taryba pareiškė nuomonę. Pagal reglamentą valstybės narės kasmet pateikia stabilumo programų atnaujintus variantus, kuriuos taip pat patikrina Taryba, laikydamasi tos pačios tvarkos.Atsižvelgdama į valstybės biudžeto deficitą, didesnį už 3 % BVP 2002m., Taryba nusprendė, kad 2003 m. birželio 3 d. Prancūzijoje yra perviršinis deficitas, ir rekomendavo jį ištaisyti ne vėliau kaip iki 2004 m. 2004 m. gruodžio 14 d. priimtame Komunikate Tarybai dėl „Vokietijos ir Prancūzijos situacijos, susijusios su jų įsipareigojimais pagal perviršinio deficito procedūrą, Teisingumo Teismui pateikus sprendimą“[2] Komisija priėjo prie išvados, kad 2005 m. turėtų būti tinkamas terminas ištaisyti perviršinį deficitą. Remdamasi 2005 m. biudžete išdėstytomis priemonėmis ir Komisijos tarnybų 2004 m. rudens prognozėmis, Komisija komunikate konstatavo, kad Prancūzijos valdžios institucijų priimtos priemonės iš esmės tinka ištaisyti perviršinį deficitą iki 2005 m. ir pagal perviršinio deficito procedūrą šiuo metu nereikia imtis jokių priemonių. Tačiau ji atkreipė dėmesį į tai, kad jei vėlesniame etape iškiltų problemų įgyvendinant numatytas korekcines priemones, ji turėtų rekomenduoti, kad Taryba sustiprintų biudžeto priežiūrą ir imtųsi reikiamų veiksmų pagal EB sutarties bei Stabilumo ir augimo pakto nuostatas.Pirmoji Prancūzijos stabilumo programa, apimanti 1999–2007 m. laikotarpį, buvo pateikta 1999 m. sausio 18 d. ir Tarybos įvertinta 1999 m. kovo 15 d. Atnaujinti variantai buvo pateikti kiekvienais metais, o naujausias – 2004 m. gruodžio 7 d. Komisijos tarnybos atliko techninį šio varianto įvertinimą, atsižvelgdamos į savo 2004 m. rudens ekonominių prognozių rezultatus, Elgesio kodeksą[3], bendrai sutartą potencialios gamybos apimties ir pagal ciklą pakoreguoto balanso apskaičiavimo metodiką, 2003–2005 m. laikotarpio bendrųjų ekonominės politikos gairių rekomendacijas ir principus, nustatytus 2002 m. lapkričio 27 d. Komisijos komunikate Tarybai ir Europos Parlamentui dėl biudžeto politikos koordinavimo stiprinimo, patvirtintame Tarybos[4]. Teikiamas toks vertinimas:-  2004 m. atnaujinta Prancūzijos stabilumo programa buvo pateikta Komisijai 2004 m. gruodžio 7 d. Programa apima 2004–2008 m. laikotarpį ir atitinka „Stabilumo ir konvergencijos programų turinio ir formos elgesio kodekso“ reikalavimus duomenų pateikimui. Tačiau joje nėra privalomų bendro užimtumo augimo projekcijų pagal nacionalinės apskaitos apibrėžimą – ji pateikia užimtumo augimo projekcijas tik privačiame sektoriuje. Joje nepateikiami ir neprivalomi duomenys, kurie būtų pravertę programos įvertinimui.-  2004–2008 m. laikotarpiu programoje numatomas realaus BVP augimas sieks 2,5 % per metus. Pagal Komisijos apskaičiavimus, programos skaičiams taikant bendrai sutartą metodiką, realaus BVP augimas būtų šiek tiek didesnis už potencialų. Tačiau gamybos atotrūkis liks neigiamas iki 2008 m. Komisijos tarnybų projekcijos 2004–2006 m. laikotarpiui, kuriose numatomas realaus BVP augimas 2004 m. siekia 2,4 % ir 2,2 % – 2005 ir 2006 m., yra šiek tiek mažiau palankios už programos prognozes. Apskritai, nors ir palankios, programos makroekonominės projekcijos yra patikimos.-  Programos tikslas – 2005 m. sumažinti valdžios sektoriaus deficitą iki mažiau kaip 3 % BVP ir užtikrinti jo mažėjimą kitais metais. Deficito mažėjimo nuo 3,6 % BVP 2004 m. iki 2,9 % BVP 2005 m. visų pirma būtų galima pasiekti vienkartinėmis pajamomis, kurios siektų 0,4 % BVP[5]. Prognozuojama, kad vėlesniais metais deficitas sumažės 0,6–0,7 procentinio punkto BVP per metus iki 0,9 % BVP 2008 m. Palyginti su ankstesniu, dabartinis variantas iš esmės patvirtina planuojamą koregavimą šiek tiek palankesniame makroekonominiame scenarijuje. Pirminis balansas pagerės nuo 0,7 % BVP deficito 2004 m. iki 2,2 % BVP pertekliaus 2008 m. Pagal Komisijos apskaičiavimus, pagrįstus atnaujinto varianto projekcijomis ir bendrai sutarta metodika, pagal ciklą pakoreguotas balansas taip pat pagerės 0,6–0,7 procentinio punkto per metus nuo 2005 m. ir 2008 m. pasieks – 0,7 % BVP. Vidutinės trukmės biudžeto strategija, kaip ir ankstesniuose variantuose, yra pagrįsta daugiamečių tikslų nustatymu, didinant valstybės realias išlaidas ir mažinant išlaidų ir BVP santykį. Numatoma, kad pajamų ir BVP santykis išliks daugiau ar mažiau stabilus.-  Sprendžiant pagal turimą informaciją, Prancūzijos valdžios institucijų įgyvendintų priemonių turėtų pakakti, kad deficitas būtų sumažintas iki 3 % BVP 2005 m. Tačiau biudžeto būklė išlieka pažeidžiama, ir bet koks nepalankus makroekonominis ar biudžeto būklės pokytis gali sutrukdyti ištaisyti perviršinį deficitą 2005 m. Po 2005 m. numatomas biudžeto koregavimas yra svarbus, ir tai yra suprantama, atsižvelgiant į biudžeto būklės rimtumą. Tačiau projekcijos gali būti rizikingos ir kai kuriais atvejais nepakankamai pagrįstos. Visų pirma 2006 m. prognozuojamo deficito sumažinimas atrodo neįmanomas dabartinės politikos sąlygomis. Programoje numatytas deficito sumažėjimas nuo 2,9 % BVP 2005 m. iki 2,2 % BVP 2006 m., nors, kaip paskelbta, mokesčius sumažinus 0,2 % BVP, nebus vienkartinių pajamų. Programoje nepateikiama pakankamai informacijos apie priemones, skirtas kompensuoti tokius pokyčius. Laikantis prielaidos, kad ekonominė politika nepakis, Komisijos tarnybų 2004 m. rudens prognozė numato valdžios sektoriaus deficito padidėjimą nuo 3,0 % iki 3,3 % BVP 2006 m. Tai reiškia, kad pagal dabartinio augimo prielaidas, norint pasiekti programoje nustatytą tikslą, reikėtų imtis priemonių, skirtų sumažinti deficitą 1 procentiniu punktu BVP 2006 m. Be to, 2006–2008 m. laikotarpiui nustatytas valdžios sektoriaus išlaidų tikslas – realus 1,2 % padidėjimas per metus – reiškia žymų lėtėjimą, palyginti su pastarojo meto tendencijomis, ir tikėtina, kad jį bus sunku pasiekti dabartinės politikos sąlygomis. 2003 ir 2004 m. įgyvendinus struktūrines (pensijų ir sveikatos priežiūros) reformas akivaizdžiai buvo žengtas žingsnis teisinga linkme, bet to nepakanka norint užtikrinti numatytą išlaidų lėtėjimą. Taip pat nerimą kelia išlaidų tikslų patikimumas, nes buvo gerokai prasilenkta su ankstesniuose planuose užsibrėžtais tikslais. Atsižvelgiant į šį rizikos įvertinimą, prognozuojamas koregavimas, nors ir žymus, neužtikrina pakankamo patikimumo, kad nebūtų pažeista 3 % BVP riba esant normaliems makroekonominiams svyravimams iki 2007 m. Be to, nepakanka užtikrinti, kad Stabilumo ir augimo pakto vidutinės trukmės beveik subalansuoto biudžeto tikslas bus pasiektas per programos laikotarpį.-  Prognozuojama, kad skolos ir BVP santykis, per 2001–2004 m. laikotarpį pakilęs 8 procentiniais punktais iki 64,8 %, liks virš 60 % BVP visą programos laikotarpį (62 % 2008 m.). Laipsniškas mažėjimas prasidės tik 2006 m., kurį sukels nominalaus BVP augimas ir poslinkis link pirminio pertekliaus. Prognozuojamas skolos vystymasis yra toks pat neužtikrintas kaip ir deficito santykis.-  Atnaujintame variante apžvelgiamos struktūrinės reformos, kurias neseniai pradėjo vykdyti Prancūzijos valdžios institucijos. Visų pirma programoje išsamiai pristatoma sveikatos draudimo sistemos reforma, įgyvendinta 2004 m. vasarą, kurios tikslas – sveikatos draudimo sistemą suderinti su biudžeto balansu 2007 m. (nuo 0,8 % BVP deficito 2004 m.) ir tuo pačiu išlaikyti sveikatos priežiūros kokybę. Reforma, kurios kitas tikslas – gerinti bendrą sistemos valdymą, buvo įsteigtas nepriklausomas įspėjamasis komitetas, kurio užduotis būtų, nustačius nukrypimą nuo oficialiojo tikslo, formuluoti rekomendacijas. Po sveikatos draudimo reformos buvo vykdoma pagrindinė 2003 m. priimtos pensijų sistemos reforma, kuri suteikė nemažai finansinių paskatų išlikti aktyviems iki įstatymų numatyto pensinio amžiaus ir vėliau. Galiausiai programoje pabrėžiama, kad naujasis valstybės sektoriaus biudžeto programinis dokumentas ( Loi Organique relative aux Lois de Finances ) turėtų užtikrinti tolesnę pažangą didinant viešųjų išlaidų programų kokybę ir veiksmingumą bei lengvinant biudžeto tikslų įgyvendinimą. Nors šių reformų tikriausiai nepakanka įgyvendinti atnaujintame variante nustatytus išlaidų tikslus ir užtikrinti ilgalaikį valdžios sektoriaus finansų tvarumą, einama teisinga linkme.-  Yra rimtas pavojus ilgalaikiam valstybės finansų stabilumui, nes numatomos labai didelės biudžeto išlaidos senėjančiai visuomenei, nepaisant pagrindinių struktūrinių reformų pensijų ir sveikatos priežiūros sistemų srityse įgyvendinimo atitinkamai 2003 ir 2004 m. Todėl nevykdant tolesnių reformų, ateityje reikėtų papildomo konsolidavimo.-  Apskritai ekonominės politikos sritys, nustatytos atnaujintame variante, iš dalies atitinka šaliai skirtas bendrąsias ekonominės politikos gaires valstybės finansų srityje. Prancūzija įgyvendino pagrindines struktūrines reformas, pirmiausia pensijų ir sveikatos priežiūros sistemų srityse, dėl kurių bus gerokai lengviau kovoti su senėjančios visuomenės pasekmėmis. Tačiau pagal ciklą pakoreguoto deficito sumažėjimas 2004 m. bus žymiai mažesnis už rekomenduotiną, tad Prancūzija nesiėmė priemonių, kurios paspartintų pagal ciklą pakoreguoto deficito mažėjimą, pagerėjus ekonominio augimo sąlygoms. Be to, 2004 m. variante prognozuojamo vidutinės trukmės koregavimo, nors ir nemažo, nepakaks užtikrinti beveik subalansuotą biudžeto būklę per atnaujinto varianto laikotarpį, ir dėl jo kyla abejonių.-  Atsižvelgiant į pirmiau pateiktą įvertinimą, Prancūzijai derėtų: i) imtis reikiamų veiksmų užtikrinant perviršinio deficito ištaisymą 2005 m.; ii) užtikrinti, kad biudžeto konsolidavimas būtų vykdomas ir po 2005 m. siekiant beveik subalansuoto biudžeto būklės 2008 m.; iii) tęsti struktūrines reformas ir kontroliuoti išlaidas, kad būtų užtikrintas programoje nustatytų daugiamečių išlaidų tikslų įgyvendinimas.* * *Remdamasi šiuo įvertinimu, Komisija priėmė pridedamą rekomendaciją Tarybos nuomonei dėl atnaujintos Prancūzijos stabilumo programos, kurią pateikia Tarybai.RekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2004–2008 m. Prancūzijos stabilumo programosEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[6], ypač jo 5 straipsnio 3 dalį,atsižvelgdama i Komisijos rekomendaciją,pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,PAREIŠKĖ TOKIĄ NUOMONĘ:1.  [2005 m. vasario 17 d.] Taryba išnagrinėjo atnaujintą Prancūzijos stabilumo programą, kuri apima 2004–2008 m. laikotarpį. Iš esmės programa atitinka pataisyto „Stabilumo ir konvergencijos programų turinio ir formos elgesio kodekso“ reikalavimus duomenų pateikimui. Tačiau ji nepateikia bendro užimtumo augimo, kaip apibrėžta nacionalinėse sąskaitose, privalomų projekcijų ir kai kurių neprivalomų rodiklių. Todėl Prancūzijos prašoma visiškai atitikti reikalavimus duomenų pateikimui.2.  Makroekonominis scenarijus, kuriuo pagrįsta programa, numato, kad realaus BVP augimas 2004–2008 m. sieks 2,5 %, tik šiek tiek daugiau už potencialų augimą. Remiantis turima informacija, šis scenarijus atspindi nors ir labai palankias, bet patikimas augimo prielaidas. Programoje pateiktos infliacijos projekcijos taip pat atrodo realistiškos.3.  2003 m. birželio 3 d. Taryba nusprendė, kad Prancūzijoje buvo perviršinis deficitas, ir pateikė rekomendaciją jį ištaisyti ne vėliau kaip iki 2004 m. 2004 m. gruodžio 14 d. priimtame Komunikate Tarybai dėl „Vokietijos ir Prancūzijos situacijos, susijusios su jų įsipareigojimais pagal perviršinio deficito procedūrą, Teisingumo Teismui pateikus sprendimą“[7] Komisija priėjo prie išvados, kad 2005 m. turėtų būti tinkamas terminas ištaisyti perviršinį biudžeto deficitą, nes 2003 m. lapkričio mėn. Tarybos išvados turėjo teisinių padarinių, kol tų išvadų nepanaikino Teismas. Pagrindinis programos biudžeto strategijos tikslas yra 2005 m. sumažinti deficitą iki mažiau kaip 3 % BVP. Kitas programos tikslas – užtikrinti valdžios sektoriaus deficito mažėjimą vėlesniais metais. Prognozuojama, kad nuo 2005 m. deficitas nuosekliai mažės 0,6–0,7 procentinio punkto BVP per metus iki 0,9 % BVP 2008 m. Palyginti su ankstesne programa, šis variantas iš esmės patvirtina planuojamą koregavimą truputį palankesniame makroekonominiame scenarijuje. Pagal Komisijos apskaičiavimus, pagrįstus atnaujinto varianto projekcijomis ir bendrai sutarta metodika, pagal ciklą pakoreguotas balansas taip pat pagerės apie 0,6–0,7 procentinio punkto per metus nuo 2005 m. ir 2008 m. pasieks – 0,7 % BVP. Kaip ir ankstesniuose variantuose, vidutinės trukmės biudžeto strategija pagrįsta daugiamečių tikslų nustatymu, didinant valstybės realias išlaidas ir mažinant išlaidų ir BVP santykį. Prognozuojama, kad pajamų ir BVP santykis išliks daugiau ar mažiau stabilus, ir tai sukels lygiagretų deficito mažėjimą.4.  Remiantis turima informacija, Prancūzijos valdžios institucijų imtųsi priemonių turėtų pakakti, kad deficitas būtų sumažintas iki 3 % BVP 2005 m. Tačiau biudžeto būklė Prancūzijoje išlieka pažeidžiama. Perviršiniam deficitui ištaisyti reikia veiksmingai įgyvendinti visas numatytas priemones ir papildomas priemones, numatytas neigiamų pokyčių atveju. Be to, kadangi prognozuojamą deficito sumažėjimą 2005 m. daugiausiai lems vienkartinis mokėjimas, kuris sieks 0,5 % BVP, 2005 m. numatomas biudžeto koregavimas yra gana kuklus. Po 2005 m. biudžetas gali būti vykdomas ir blogiau, nei numatyta programoje. Visų pirma 2006 m. numatytam deficito tikslui iškyla pavojus dabartinės politikos sąlygomis, todėl, kad paskelbus apie mokesčių sumažinimą tais metais, nebus pagrindinių vienkartinių pajamų. Be to, 2006–2008 m. laikotarpiui nustatytą išlaidų tikslą pasiekti bus sunku dabartinės politikos sąlygomis, net jei pastaraisiais metais įgyvendinus struktūrines reformas buvo žengtas akivaizdus žingsnis teisinga linkme. Nerimą kelia išlaidų tikslų patikimumas, nes buvo gerokai prasilenkta su ankstesniuose variantuose užsibrėžtais tikslais.5.  Atsižvelgiant į rizikos įvertinimą, atrodo, kad programoje nepakanka suplanuotų biudžetinių priemonių užtikrinti pakankamą patikimumą, kad nebūtų pažeista 3 % deficito riba esant normaliems makroekonominiams svyravimams iki 2007 m. Taip pat nepakanka užtikrinti, kad Stabilumo ir augimo pakto vidutinės trukmės beveik subalansuoto biudžeto tikslas bus pasiektas per programos laikotarpį.6.  Apskaičiuota, kad skolos santykis 2004 m. pasieks 64,8 %, daugiau už Sutartyje nustatytą pamatinę 60 % BVP vertę. Programoje numatoma, kad skolos santykis nuo 2006 m. mažės ir 2008 m. pasieks 62 % BVP. Skolos santykio vystymasis yra toks pat neužtikrintas kaip ir deficito tikslai.7.  Prancūzijos ilgalaikiam valstybės finansų stabilumui iškyla tam tikras pavojus, nes numatomos labai didelės biudžeto išlaidos senėjančiai visuomenei, nepaisant pagrindinių struktūrinių reformų pensijų ir sveikatos priežiūros sistemų srityse įgyvendinimo atitinkamai 2003 ir 2004 m. Todėl nevykdant tolesnių reformų, ateityje reikėtų papildomo biudžeto konsolidavimo, kuris užtikrintų valstybės finansų tvarumą.8.  Ekonominės politikos sritys, nustatytos 2004 m. variante, iš dalies atitinka bendrosiose ekonominės politikos gairėse pateiktas rekomendacijas, ypač turinčias poveikį biudžetui. Prancūzija įgyvendino svarbias struktūrines reformas, pirmiausia sveikatos priežiūros ir pensijos sistemų srityse, dėl kurių bus gerokai lengviau kovoti su senėjančios visuomenės pasekmėmis. Tačiau pagal ciklą pakoreguoto deficito sumažėjimas 2004 m. bus žymiai mažesnis už rekomenduotiną, ir, be to, Prancūzija nesiėmė priemonių, kurios paspartintų pagal ciklą pakoreguoto deficito mažėjimą ekonominio augimo sąlygoms tapus palankesnėms. Be to, 2004 m. variante planuojamas vidutinės trukmės koregavimas, nors ir nemažas, kelia abejonių ir nesudarys sąlygų beveik subalansuotai biudžeto būklei per programos laikotarpį.* * *Atsižvelgdama į pirmiau pateiktą vertinimą, Taryba laikosi nuomonės, kad Prancūzija turėtų:i) imtis reikalingų veiksmų, kad būtų užtikrintas perviršinio deficito ištaisymas 2005 m.;ii) siekiant priartinti biudžetą prie pusiausvyros 2008 m., užtikrinti, kad biudžeto konsolidavimas būtų vykdomas ir po 2005 m.;iii) tęsti struktūrines reformas ir kontroliuoti išlaidas, kad būtų užtikrintas programoje nustatytų daugiamečių išlaidų tikslų įgyvendinimas.Lentelė: Pagrindinių makroekonominių ir biudžeto prognozių palyginimas2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Realus BVP (pokytis, %) | 2004 m. gruodžio mėn. SP | 2,5 | 2,5 | 2,5 | 2,5 | 2,5 |2004 m. spalio mėn. KOM | 2,4 | 2,2 | 2,2 | – | – |2004 m. gruodžio mėn. SP | 1,7 | 2,5 | 2,5 | 2,5 | – |SVKI infliacija (%) | 2004 m. gruodžio mėn. SP | 2,2 | 1,8 | 1,5 | 1,5 | 1,5 |2004 m. spalio mėn. KOM | 2,3 | 2,0 | 1,8 | – | – |2003 m. gruodžio mėn. SP | 1,5 | 1,5 | 1,5 | 1,5 | – |Valdžios sektoriaus balansas (BVP %) | 2004 m. gruodžio mėn. SP | – 3,6 | – 2,9 | – 2,2 | – 1,6 | – 0,9 |2004 m. spalio mėn. KOM | – 3,7 | – 3,0 | – 3,3 | – | – |2003 m. gruodžio mėn. SP | – 3,55 | – 2,9 | – 2,2 | – 1,5 | – |Pirminis balansas (BVP %) | 2004 m. gruodžio mėn. SP | – 0,7 | 0,1 | 0,8 | 1,5 | 2,2 |2004 m. spalio mėn. KOM | – 0,7 | – 0,1 | – 0,4 | – | – |2003 m. gruodžio mėn. SP | – 0,6 | 0,1 | 0,9 | 1,6 | – |Pagal ciklą pakoreguotas balansas (BVP %) | 2004 m. gruodžio mėn. SP1 2004 m. spalio mėn. KOM 2003 m. gruodžio mėn. SP1 | – 3,4 – 3,5 – 3,2 | – 2,7 – 2,8 – 2,6 | – 2,0 – 3,1 – 1,9 | – 1,4 – – 1,3 | – 0,7 – – |Bendroji valstybės skola (BVP %) | 2004 m. gruodžio mėn. SP | 64,8 | 65,0 | 64,6 | 63,6 | 62,0 |2004 m. spalio mėn. KOM | 64,9 | 65,5 | 66,3 | – | – |2003 m. gruodžio mėn. SP | 62,8 | 63,2 | 62,8 | 61,8 | – |Pastaba: 1Komisijos tarnybos apskaičiavimai remiantis programoje pateikta informacija. Šaltiniai: Stabilumo programa; Komisijos tarnybų 2004 metų rudens ekonominė prognozė; Komisijos apskaičiavimai. |[1] OL L 209, 1997.8.2. Visus šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti tinklalapyje: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] 2004 m.12.14 d. dokumentas KOM(2004) 813.[3] Ekonomikos ir finansų komiteto pakeista nuomonė dėl stabilumo ir konvergencijos programų turinio ir formos, kurią ECOFIN taryba patvirtino 2001.7.10.[4] KOM(2002) 668, 2002.11.27.[5] 2004 m. rugsėjo mėn. pateikus 2005 m. biudžeto projektą šis vienkartinis mokėjimas buvo pakeistas į 0,5 % BVP. Nors ši pataisa buvo įtraukta į Komisijos tarnybų rudens prognozę, programos projekcijos vis dar paremtos pirminiu skaičiavimu, t. y. 0,4 % BVP.[6] OL L 209, 1997.8.2, p. 1. Šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti tinklalapyje: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[7] 2004 m.12.14 d. dokumentas KOM(2004) 813.


title: 2011 m. liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl Italijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Italijos stabilumo programos

text:
               21.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 215/4

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2011 m. liepos 12 d.
   dėl Italijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Italijos stabilumo programos
   2011/C 215/02
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas.

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką.

               (3)

               2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas naujas ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.

               (4)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo 7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis ir jas įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas ir į nacionalines reformų programas.

               (5)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas.

               (6)

               2011 m. gegužės 6 d. Italija pateikė 2011 m. atnaujintą 2011–2014 m. stabilumo programą ir 2011 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu.

               (7)

               Struktūriniai trūkumai Italijos ekonomiką paveikė dar gerokai prieš dabartinę pasaulinę ekonomikos ir finansų krizę. Daugiausiai dėl vangaus produktyvumo augimo 2001–2007 m. vidutinis realiojo BVP augimas buvo apytiksliai 1 %, t. y. tik pusė euro zonos vidurkio. Kadangi visi šie pokyčiai darė poveikį visai šaliai, dideli ekonominiai regionų skirtumai nesumažėjo. Nors ekonomika išvengė didelio privačiojo sektoriaus vidinio disbalanso, pasaulinė krizė ją stipriai paveikė. Dėl didelio eksporto ir vėlesnio investicijų nuosmukio labai sumažėjo realusis BVP: nuo 2008 m. antrojo ketvirčio iki 2009 m. antrojo ketvirčio jis susitraukė beveik 7 %. Bendroji valdžios sektoriaus skola per ankstesnį dešimtmetį nuolat mažėjo, o 2010 m. pabaigoje padidėjo iki 119 % – tai taip pat rodo staigų BVP sumažėjimą. Užimtumas smuko kiek mažiau, nes buvo įgyvendinama vyriausybės remiama darbo valandų skaičiaus mažinimo sistema, taigi, 2008–2009 m. nedarbo lygis tik šiek tiek padidėjo. Atsigavus eksportui, 2009 m. antrąjį pusmetį ėmė atsigauti ir ekonomika, tačiau labai lėtu tempu. Darbo rinkos padėtis 2010 m. išliko trapi – metų pabaigoje nedarbo lygis stabilizavosi ties maždaug 8,5 % riba. Atsižvelgdama į labai didelį valdžios sektoriaus skolos santykį, Italija per krizę laikėsi atsargios fiskalinės politikos ir nesiėmė plataus užmojo fiskalinių paskatų, taigi 2009–2010 m. valdžios sektoriaus deficitas išliko mažesnis negu euro zonos vidurkis.

               (8)

               Remdamasi atnaujintos stabilumo programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiama programa, yra tikėtinas. Programoje planuojama iki 2012 m. valdžios sektoriaus deficitą sumažinti tiek, kad jis neviršytų 3 % BVP pamatinės vertės, papildomai ribojant išlaidas ir surenkant papildomų pajamų dėl geresnio mokestinių prievolių vykdymo. Panaikinus perviršinį deficitą, programoje planuojama pasiekti vidutinės trukmės tikslą – biudžeto būklę struktūriškai subalansuoti iki programos laikotarpio pabaigos (2014 m.), vykdant įsipareigojimą toliau riboti pirmines išlaidas. Programoje prognozuojama, kad valdžios sektoriaus skolos santykis 2011 m. bus didžiausias ir, padidėjus pirminiam pertekliui, vis didesniu tempu mažės. 2010–2012 m. numatoma vidutinė metinė fiskalinių priemonių vertė yra didesnė negu Tarybos pagal perviršinio deficito procedūrą rekomenduota 0,5 % BVP vertė, o numatytas koregavimo tempas po 2012 m. – daug didesnis, negu numatyta Stabilumo ir augimo pakto nuostatose. Norint pasiekti minėtus deficito ir skolos tikslus, reikės griežtai vykdyti biudžetą, taip pat reikės išsamesnės informacijos apie planuojamas 2013–2014 m. konsolidavimo priemones, kad padidėtų pasitikėjimas programa.

               (9)

               Atsižvelgiant į labai didelę valdžios sektoriaus skolą – maždaug 120 % BVP 2011 m. – Italija pagrindiniu prioritetu turi laikyti tvarų ir patikimą konsolidavimą bei struktūrinių priemonių augimui skatinti priėmimą. Remiantis Komisijos vėliausiu vertinimu, rizika, susijusi su viešųjų finansų ilgalaikiu fiskaliniu tvarumu, yra vidutinė. Ar bus pasiekti stabilumo programoje nustatyti valdžios sektoriaus deficito tikslai iki 2012 m., taip pat iki 2012 m. panaikintas perviršinis deficitas, priklauso nuo to, ar bus visiškai įgyvendinamos jau patvirtintos priemonės. Reikės imtis papildomų veiksmų, jeigu, pavyzdžiui, pajamos dėl geresnio mokestinių prievolių vykdymo bus mažesnės, negu numatyta biudžete, arba jeigu iškils sunkumų, kaip planuota, apriboti kapitalo išlaidas. Naujoje trimetėje biudžeto sistemoje 2013–2014 m. numatyta, kad iki 2011 m. spalio mėn. bus priimtos konkrečios priemonės, kuriomis grindžiamos konsolidavimo priemonės. Nors biudžeto sistema pastaraisiais metais itin sustiprėjo, privalomų viršutinių išlaidų ribų nustatymas ir tolesnis biudžeto vykdymo stebėsenos gerinimas visuose valdžios subsektoriuose skatintų biudžetinę drausmę ir didintų vidutinės trukmės biudžeto strategijos patikimumą.

               (10)

               Nepaisant santykinai didelio darbo vietų kūrimo prieš krizę, ryškėja kai kurie Italijos darbo rinkos struktūriniai trūkumai. Darbuotojai su nuolatinėmis darbo sutartimis yra labiau apsaugoti negu darbuotojai su netipiškomis darbo sutartimis. Pirmuoju atveju, darbuotojų atleidimą reglamentuoja griežtos taisyklės ir sunkios procedūros. Antruoju atveju, reikėtų atkreipti dėmesį į besiverčiančių laisva praktika dinamiką, kuri galėtų slėpti pavaldžius darbo santykius. Nežiūrint naujų ir ad hoc priemonių, kurių buvo imtasi krizės metu tam, kad būtų pratęsta pajamų parama ir nedarbo apsauga, dabartinė nedarbo išmokų sistema išlieka fragmentinė. Jaunesnių negu 25 m. amžiaus darbuotojų nedarbas 2010 m. pasiekė 27,8 %, nors nebuvo vienodai pasiskirstęs visoje šalyje: jaunimo nedarbas pietiniuose regionuose dvigubai didesnis negu šiauriniuose. Turėtų būti labiau stiprinamas gamybinės praktikos ir profesinio mokymo vaidmuo. Nors būtų labai naudinga ir reikalinga, dabar visoje šalyje nėra vienos įgūdžių sertifikavimo ir profesinio bei kito mokymo standartų pripažinimo sistemos, bet yra daug regioninių režimų, todėl tai visoje Italijoje nepalengvina darbo judumo ir įdarbinimo. Vis dar reikėtų stiprinti įdarbinimo tarnybų veiksmingumą, ypač regionuose, kuriuose didelis nedarbas. Galiausiai svarbiu reiškiniu Italijoje išlieka nelegalus darbas.

               (11)

               Atsižvelgiant į tai, kad nuo dešimtojo dešimtmečio pabaigos Italijos konkurencingumas nuolat mažėjo, svarbu suderinti darbo užmokesčio pokyčius su produktyvumo pokyčiais; čia svarbų vaidmenį gali atlikti įmonių lygmens derybos, nes jos gali padėti spręsti regioninių darbo rinkos skirtumų problemą. 2009 m. derybų dėl darbo užmokesčio sistemos reforma, be kita ko, numatė išimčių galimybę (t. y. nukrypimą nuo nacionaliniu lygmeniu sutarto sektoriaus darbo užmokesčio), bet jomis dar nėra plačiai naudojamasi iki dabar.

               (12)

               Moterų užimtumas nuo vyrų užimtumo atsilieka vidutiniškai 20 procentinių punktų su aiškiu skirtumu įvairiuose regionuose. 2009 m. tiek dėl santykinai žemo užimtumo, tiek dėl didesnio nedarbo pietiniuose regionuose dirbo vos vienas trečdalis 20–64 m. amžiaus moterų. Italijos santykinai didelis darbo jėgos apmokestinimas mažina (ypač antrojo dirbančio asmens šeimoje atveju) paskatas didinti darbo pasiūlą, tai neigiamai veikia įmonių darbo paklausą. Siekiant padidinti moterų užimtumą, nacionalinėje reformų programoje prisimenamas 2010 m. priimtas planas, kuriuo koordinuojamos visų valdžios lygių pastangos padėti suderinti profesinę veiklą ir šeiminį gyvenimą. Vyriausybė neseniai patvirtino mokesčių paskatą įmonėms, kurios įdarbina palankių sąlygų neturinčius darbuotojus, taip pat tuos, kurie dirba sektoriuje arba yra tokios profesijos, kur lyčių pusiausvyra ypač maža, ir regionuose, kuriuose didelis nedarbas. Programoje taip pat skelbiama mokesčių sistemos reforma, siekiant laipsniškai mokesčių naštą perkelti nuo darbo į vartojimą – tai galėtų padėti padidinti užimtumą.

               (13)

               Palyginti su ES standartais, verslo sąnaudos Italijoje, ypač pietiniuose regionuose, išlieka aukštos, nepaisant neseniai priimtų priemonių, kuriomis gerinama verslo aplinka, o viešojo administravimo sistema labiau orientuojama į veiklos rezultatus ir didesnę atskaitomybę. Vis dar daug šalintinų reguliavimo ir administracinių kliūčių produktų ir paslaugų, ypač laisvųjų profesijų, rinkose. 2009 m. kaip teisėkūros priemonė parengtas metinis konkurencijos įstatymas, kuriuo stiprinama konkurencinė aplinka ir vartotojų apsauga, tačiau jis dar nepriimtas. Dar vienas Italijos verslo aplinkos trūkumas – ilgos sutarčių vykdymo užtikrinimo procedūros. Italijoje palyginti vis dar mažai galimybių iš nebankinių šaltinių finansuoti įmonių, ypač mažų ir vidutinių įmonių, augimą. Ypač nedidelis vaidmuo tenka nuosavo kapitalo finansavimui ir rizikos kapitalui, nepaisant jų teikiamų galimybių remti įmonių augimą, plėtrą į naujas pasaulines rinkas ir tobulinti įmonių valdymą.

               (14)

               Per pastarąjį dešimtmetį išlaidos moksliniams tyrimams ir plėtrai (MTP) padidėjo tik nežymiai. Dėl to MTP intensyvumas išlieka žemas, maždaug 1,27 % BVP – t. y. daug mažesnis negu ES vidurkis (1,90 %). Šis atotrūkis susidaro daugiausia dėl žemo pramonės mokslinių tyrimų lygio, kadangi įmonių MTP intensyvumas yra 0,64 % BVP, palyginti su ES-27 vidurkiu – 1,23 %. Rizikos kapitalo intensyvumas taip pat išlieka labai žemas. Nacionalinėje reformų programoje pateiktos kelios priemonės, įskaitant terminuotas mokesčių lengvatas įmonėms, investuojančioms į universitetų arba viešojo sektoriaus įmonių vykdomus mokslinių tyrimų projektus. MTP intensyvumo tikslą – 1,53 % BVP – sąlygoja 2006–2008 m. laikotarpio metinio vidutinio augimo projekcija ir juo atsižvelgiama į šalies fiskalinio stabilumo apribojimus. Jis bus peržiūrimas 2014 m.

               (15)

               Italija yra trečia didžiausia ES sanglaudos politikos lėšų gavėja – 2007–2013 m. ji gavo beveik 8 % viso ES sanglaudos politikos biudžeto lėšų. Įpusėjus programavimo laikotarpiui, faktiškai panaudota tik 16,8 % ES lėšų – daug mažiau nei pietiniuose konvergencijos regionuose.

               (16)

               Italija prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Nacionalinėje reformų programoje minimos kelios neseniai priimtos priemonės ir plačiai išdėstomi kai kurie būsimų reformų planai, kuriais ketinama spręsti viešųjų finansų tvarumo ir finansinio stabilumo klausimus, skatinti konkurencingumą ir didinti užimtumą pagal pakto „Euro plius“ principus. Naujas didelis įsipareigojimas, specialiai prisiimtas atsižvelgiant į paktą, yra vyriausybės ketinimas pakeisti konstituciją, kad būtų sustiprinta biudžetinė drausmė. Šie aspektai buvo įvertinti ir į juos atsižvelgta rengiant rekomendacijas.

               (17)

               Komisija įvertino Italijos stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat įsipareigojimus pagal paktą „Euro plius“. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Italijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų. Į tai atsižvelgdama, Komisija mano, kad Italijos 2011–2014 m. konsolidavimo planas yra patikimas iki 2012 m., tačiau jį reikėtų pagrįsti konkrečiomis priemonėmis 2013–2014 m., kad labai didelė valdžios sektoriaus skola nuolat mažėtų. Nacionalinėje reformų programoje apibūdinamos įvairios iniciatyvos pagal visus strategijos „Europa 2020“ aspektus, tačiau reikia papildomų priemonių dėl krizės padidėjusiems ilgalaikiams struktūriniams trūkumams šalinti. Stiprinant Italijos augimo ir darbo vietų kūrimo potencialą ir remiant pastangas, kad pietiniai regionai prisivytų kitus, 2011–2012 m. reikia imtis papildomų priemonių: pagerinti darbo rinkos veikimą, atverti paslaugų ir produktų rinkas, užtikrinti didesnę konkurenciją, pagerinti verslo aplinką, stiprinti mokslinių tyrimų ir inovacijų politiką ir remti greitesnį bei geresnį ES sanglaudos lėšų naudojimą.

               (18)

               Atsižvelgdama į šį vertinimą, taip pat į 2010 m. birželio 2 d. Tarybos rekomendaciją pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 7 dalį, Taryba išnagrinėjo 2011 m. atnaujintą Italijos stabilumo programą ir jos nuomonė (3) visų pirma išdėstyta toliau pateikiamoje 1 rekomendacijoje. Atsižvelgdama į 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos išvadas, Taryba išnagrinėjo Italijos nacionalinę reformų programą,

         REKOMENDUOJA Italijai 2011–2012 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Įgyvendinti planuojamą fiskalinį konsolidavimą 2011 ir 2012 m., siekiant užtikrinti, kad perviršinis deficitas būtų panaikintas pagal Tarybos rekomendacijas pagal perviršinio deficito procedūrą, tokiu būdu sumažinant didelį viešojo sektoriaus skolos santykį. Remiantis naujausiais priimtais teisės aktais, visapusiškai panaudoti bet kokius geresnius, nei tikėtasi, ekonomikos ar biudžeto vykdymo rezultatus greitesniam skolos ir deficito mažinimui ir būti pasirengus užkirsti kelią biudžeto vykdymo nuokrypiams. Iki 2011 m. spalio mėn. pagrįsti 2013–2014 m. tikslus ir planuotą vidutinės trukmės tikslą iki 2014 m. konkrečiomis priemonėmis, kaip numatyta naujoje daugiametėje biudžeto sistemoje. Toliau stiprinti sistemą nustatant privalomas viršutines išlaidų ribas ir tobulinant stebėseną visuose valdžios subsektoriuose.

               2.

               Stiprinti kovos su darbo rinkos segmentacija priemones, taip pat peržiūrint atrinktus užimtumo apsaugos teisės aktų aspektus, įskaitant atleidimo taisykles ir procedūras bei peržiūrinti esamą suskaidytą bedarbio pašalpų sistemą, atsižvelgiant į biudžetinius apribojimus. Paspartinti kovą su nelegaliu darbu. Be to, imtis priemonių, kuriomis būtų skatinamas aktyvesnis moterų dalyvavimas darbo rinkoje: didinti galimybes pasinaudoti priežiūros įstaigomis visoje šalies teritorijoje ir, nedarant poveikio biudžetui, teikti finansines paskatas papildomas šeimos pajamas uždirbančiam asmeniui imtis darbo.

               3.

               Remiantis 2009 m. susitarimu, kuriuo reformuojama kolektyvinių derybų dėl darbo užmokesčio sistema, ir konsultacijomis su socialiniais partneriais pagal nacionalinę tvarką, imtis tolesnių veiksmų, kad darbo užmokesčio didėjimas būtų labiau suderintas su produktyvumo pokyčiais bei vietos ir įmonių sąlygomis, įskaitant sąlygas, kurios leistų įmonių lygmens deryboms vykti šia linkme.

               4.

               Išplėsti procesą, sudarant sąlygas, kad paslaugų, visų pirma laisvųjų profesijų, sektorius būtų atvertas didesnei konkurencijai. 2011 m. priimti metinį konkurencijos įstatymą, atsižvelgiant į antimonopolinės institucijos pateiktas rekomendacijas. Sumažinti sutarčių vykdymo užtikrinimo procedūrų trukmę. Toliau stiprinti veiksmus, kuriais būtų remiamos galimybės MVĮ pasinaudoti kapitalo rinkomis – šalinti reguliavimo kliūtis ir mažinti sąnaudas.

               5.

               Gerinti privačiojo sektoriaus investicijų į mokslinius tyrimus ir inovacijas sistemą, išplečiant esamas fiskalines paskatas, gerinat rizikos kapitalo sąlygas ir remiant novatoriškų viešųjų pirkimų sistemas.

               6.

               Gerinant administracinius gebėjimus ir politinį valdymą, imtis priemonių, siekiant sparčiau, panaudojant efektyviai išlaidas, panaudoti augimą skatinančias lėšas, kurioms naudojamos bendro finansavimo sanglaudos politikos lėšos, kad sumažėtų tebesantys regionų skirtumai. Laikytis nacionaliniame strateginių krypčių plane prisiimtų įsipareigojimų dėl išteklių sumų ir išlaidų kokybės.

      Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  2011 m. gegužės 19 d. Tarybos sprendimu 2011/308/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 138, 2011 5 26, p. 56) taikytina 2011 m.

      (3)  Numatyta Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalyje.


title: 2010 m. vasario 16 d. Tarybos rekomendacija dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (septintojo EPF) 2008 finansinių metų operacijas

text:
               20.2.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 45/14

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2010 m. vasario 16 d.
   dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (septintojo EPF) 2008 finansinių metų operacijas
   (2010/101/ES)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į Ketvirtąją AKR-EEB konvenciją, pasirašytą 1989 m. gruodžio 15 d. Lomė (1), ir iš dalies pakeistą 1995 m. lapkričio 4 d. Mauricijuje pasirašytu susitarimu (2),
   atsižvelgdama į Vidinį susitarimą dėl Bendrijos pagalbos, teikiamos pagal Ketvirtąją AKR-EB konvenciją, finansavimo ir administravimo (3) (toliau – Vidinis susitarimas), be kita ko įsteigiantį septintąjį Europos plėtros fondą (septintasis EPF), ypač į jo 32 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į 1991 m. liepos 29 d. Finansinį reglamentą, taikomą plėtros finansavimui skirtam bendradarbiavimui pagal Ketvirtąją AKR-EEB konvenciją (4), ypač į jo 69–77 straipsnius,
   išnagrinėjusi su septintojo EPF operacijomis susijusius 2008 m. gruodžio 31 d. pajamų ir išlaidų ataskaitą bei balansą, taip pat Audito Rūmų ataskaitą dėl 2008 finansinių metų su Komisijos atsakymais (5),
   kadangi:

               (1)

               Pagal Vidinio susitarimo 32 straipsnio 3 dalį patvirtinimą, kad Komisija septintojo EPF finansinio valdymo užduotis įvykdė, teikia Europos Parlamentas, remdamasis Tarybos rekomendacija.

               (2)

               Komisija septintojo EPF 2008 finansinių metų operacijas įvykdė iš esmės tinkamai,

         REKOMENDUOJA Europos Parlamentui patvirtinti, kad Komisija įvykdė septintojo EPF 2008 finansinių metų operacijas.

      Priimta Briuselyje 2010 m. vasario 16 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         E. SALGADO

      (1)  OL L 229, 1991 8 17, p. 3.

      (2)  OL L 156, 1998 5 29, p. 3.

      (3)  OL L 229, 1991 8 17, p. 288.

      (4)  OL L 266, 1991 9 21, p. 1.

      (5)  OL C 269, 2009 11 10, p. 257.


title: 2017 m. birželio 23 d. Komisijos rekomendacija (ES) 2017/1140 dėl asmens duomenų, kuriais, dėl didelių tarpvalstybinio pobūdžio grėsmių sveikatai siekiant koordinuoti sąlytį turėjusių asmenų išaiškinimo veiksmus, gali būti keičiamasi naudojantis skubaus įspėjimo ir reagavimo sistema (SĮRS), sukurta pagal Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 1082/2013/ES (pranešta dokumentu Nr. C(2017) 4197) (Tekstas svarbus EEE. )

text:
               27.6.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 164/65

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2017/1140
   2017 m. birželio 23 d.
   dėl asmens duomenų, kuriais, dėl didelių tarpvalstybinio pobūdžio grėsmių sveikatai siekiant koordinuoti sąlytį turėjusių asmenų išaiškinimo veiksmus, gali būti keičiamasi naudojantis skubaus įspėjimo ir reagavimo sistema (SĮRS), sukurta pagal Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 1082/2013/ES

         (pranešta dokumentu Nr. C(2017) 4197)

   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu Nr. 2119/98/EB (1), kaip nuolatinis Komisijos ir valstybių narių kompetentingų visuomenės sveikatos institucijų ryšių tinklas, skirtas tam tikrų užkrečiamųjų ligų prevencijai ir kontrolei užtikrinti, buvo sukurta skubaus įspėjimo ir reagavimo sistema (toliau – SĮRS). SĮRS veikimo tvarka nustatyta Komisijos sprendimu 2000/57/EB (2);

               (2)

               Sprendimas Nr. 2119/98/EB buvo panaikintas ir pakeistas Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu Nr. 1082/2013/ES (3). Naujuoju sprendimu SĮRS buvo iš naujo įteisinta. Be to, juo, siekiant aprėpti kitų rūšių biologines grėsmes ir kitų kategorijų dideles tarpvalstybinio pobūdžio grėsmes sveikatai, įskaitant chemines, ekologines ar nenustatytos kilmės grėsmes, buvo išplėsta nuolatinio ryšių tinklo veiklos sritis. Šiuo sprendimu taip pat nustatytos epidemiologinės priežiūros, stebėsenos, skubaus įspėjimo apie dideles tarpvalstybinio pobūdžio grėsmes sveikatai ir kovos su jomis taisyklės;

               (3)

               Sprendimas 2000/57/EB buvo panaikintas ir pakeistas Komisijos įgyvendinimo sprendimu (ES) 2017/253 (4);

               (4)

               pagal Sprendimo Nr. 1082/2013/ES 9 straipsnio 3 dalies i punktą į pranešimus apie dideles tarpvalstybinio pobūdžio grėsmes sveikatai, teikiamus naudojantis SĮRS, reikėtų įtraukti duomenis, reikalingus norint nustatyti užsikrėtusius asmenis ir asmenis, kuriems gresia pavojus užsikrėsti (sąlytį turėjusių asmenų išaiškinimo duomenis). Remiantis to sprendimo 16 straipsnio 9 dalies b punktu ir siekiant užtikrinti veiksmingą ir vienodą tokių pranešimų teikimą, tikslinga rekomenduoti parengti pavyzdinį asmens duomenų, kuriuos galėtų pateikti SĮRS kompetentingos institucijos, sąrašą;

               (5)

               naudojantis SĮRS asmens duomenimis turėtų būti keičiamasi laikantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB (5) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 45/2001 (6) reikalavimų. Nors paprastai Direktyva 95/46/EB ir Reglamentu (EB) Nr. 45/2001 draudžiama tvarkyti specialių kategorijų asmens duomenis, įskaitant su asmens sveikata susijusius duomenis, pagal Direktyvos 95/46/EB 8 straipsnio 2 dalies c punktą ir Reglamento (EB) Nr. 45/2001 10 straipsnio 2 dalies c punktą tokius duomenis vis dėlto leidžiama tvarkyti, jeigu tai yra būtina, kad būtų apsaugoti gyvybiniai duomenų subjekto interesai, taip pat atitinkamai pagal tų teisės aktų 8 straipsnio 4 dalį ir 10 straipsnio 4 dalį juos leidžiama tvarkyti siekiant apsaugoti svarbius visuomenės interesus, jeigu taikomos Sąjungos ar valstybių narių teisės aktais nustatytos tinkamos apsaugos priemonės;

               (6)

               naudojantis SĮRS, turėtų būti keičiamasi tik pirmiau nurodytiems tikslams, kaip nustatoma kiekvienu atskiru atveju, reikalingais asmens duomenimis, ir šia rekomendacija neturėtų būti suteikiama teisė keistis visų rūšių asmens duomenimis, su kuriais ji yra susijusi;

               (7)

               vadovaujantis Reglamento (EB) Nr. 45/2001 28 straipsnio 2 dalimi buvo konsultuojamasi su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu, ir jis 2015 m. rugpjūčio 24 d. pateikė nuomonę (C 2015-0629),

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Šios rekomendacijos priede pateikiamas pavyzdinis asmens duomenų, kuriais gali būti keičiamasi siekiant koordinuoti sąlytį turėjusių asmenų išaiškinimo veiksmus, sąrašas.

               2.

               Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2017 m. birželio 23 d.

            Komisijos vardu

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Komisijos narys

      (1)  1998 m. rugsėjo 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 2119/98/EB dėl užkrečiamųjų ligų epidemiologinės priežiūros ir kontrolės tinklo Bendrijoje sukūrimo (OL L 268, 1998 10 3, p. 1).

      (2)  1999 m. gruodžio 22 d. Komisijos sprendimas 2000/57/EB dėl užkrečiamųjų ligų prevencijai ir kontrolei pagal Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 2119/98/EB nustatytos skubaus įspėjimo ir reagavimo sistemos (OL L 21, 2000 1 26, p. 32).

      (3)  2013 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 1082/2013/ES dėl didelių tarpvalstybinio pobūdžio grėsmių sveikatai, kuriuo panaikinamas Sprendimas Nr. 2119/98/EB (OL L 293, 2013 11 5, p. 1).

      (4)  2017 m. vasario 13 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimas (ES) 2017/253, kuriuo nustatomos įspėjamųjų pranešimų, teikiamų naudojantis skubaus įspėjimo ir reagavimo sistema, sukurta dėl didelių tarpvalstybinio pobūdžio grėsmių sveikatai ir keitimosi informacija, konsultacijų ir tokių grėsmių šalinimo veiksmų koordinavimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 1082/2013/ES, procedūros (OL L 37, 2017 2 14, p. 23).

      (5)  1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 281, 1995 11 23, p. 31).

      (6)  2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 8, 2001 1 12, p. 1).

      PRIEDAS

         Asmens duomenų, kuriais gali būti keičiamasi siekiant koordinuoti sąlytį turėjusių asmenų išaiškinimo veiksmus, pavyzdinis sąrašas

      1.   ASMENS DUOMENYS

                  —

                  Vardas ir pavardė

                  —

                  Pilietybė, gimimo data, lytis

                  —

                  Gyvenamoji šalis

                  —

                  Asmens dokumento tipas, numeris ir jį išdavusios institucijos pavadinimas

                  —

                  Dabartinis namų / gyvenamosios vietos adresas (gatvė ir namo numeris, miestas, šalis, pašto kodas)

                  —

                  Telefono (mobiliojo, namų, darbo) numeriai

                  —

                  El. paštas (privatus, tarnybinis)

            2.   INFORMACIJA APIE KELIONĘ

                  —

                  Su transportu susiję duomenys (pvz., skrydžio numeris, skrydžio data ir trukmė, laivo pavadinimas, transporto priemonės registracijos numeris)

                  —

                  Keleivio vieta (-os)

                  —

                  Kajutės, kabinos numeris (-iai)

            3.   KONTAKTINĖ INFORMACIJA

                  —

                  Aplankytų asmenų vardai ir pavardės, nakvynės vietos

                  —

                  Nakvynės datos ir adresai (gatvė ir namo numeris, miestas, šalis, pašto kodas)

                  —

                  Telefono (mobiliojo, namų, darbo) numeriai

                  —

                  El. paštas (privatus, tarnybinis)

            4.   INFORMACIJA APIE DRAUGE KELIAUJANČIUS ASMENIS

                  —

                  Vardas ir pavardė

                  —

                  Pilietybė

                  —

                  Gyvenamoji šalis

                  —

                  Asmens dokumento tipas, numeris ir jį išdavusios institucijos pavadinimas

                  —

                  Dabartinis namų adresas (gatvė ir namo numeris, miestas, šalis, pašto kodas)

                  —

                  Telefono (mobiliojo, namų, darbo) numeriai

                  —

                  El. paštas (privatus, tarnybinis)

            5.   ASMENS, Į KURĮ TURI BŪTI KREIPIAMASI NELAIMĖS ATVEJU, KONTAKTINIAI DUOMENYS

                  —

                  Asmens, į kurį turi būti kreipiamasi, vardas ir pavardė

                  —

                  Adresas (gatvė ir namo numeris, miestas, šalis, pašto kodas)

                  —

                  Telefono (mobiliojo, namų, darbo) numeriai

                  —

                  El. paštas (privatus, tarnybinis)