Svarbus teisinis pranešimas

|

52007SC0137

Rekomendacija Tarybos nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2009 m. Liuksemburgo stabilumo programos  /* SEK/2007/0137 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 7.2.2007SEC(2007) 137 galutinisRekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2009 m. Liuksemburgo stabilumo programos(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASBendrosios aplinkybės1998 m. liepos 1 d. įsigaliojusio Stabilumo ir augimo pakto pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir smarkiam tvariam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas. 2005 m. Pakto reforma ne tik patvirtinamas jo naudingumas įtvirtinant fiskalinę drausmę, bet taip pat siekiama stiprinti efektyvumą, ekonominius pagrindus ir užtikrinti valstybės finansų ilgalaikį tvarumą.Tarybos reglamente (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[1], kuris yra Stabilumo ir augimo pakto dalis, nustatyta, kad valstybės narės turi pateikti Tarybai ir Komisijai stabilumo arba konvergencijos programas ir kasmetinius atnaujintus programų variantus (bendrą valiutą įvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) stabilumo programas, o bendros valiutos neįvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) konvergencijos programas). Pirmoji Liuksemburgo stabilumo programa pateikta 1999 m. vasario mėn. Remdamasi reglamentu, atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją ir pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Taryba 1999 m. kovo 15 d. pateikė nuomonę dėl programos. Pagal tą pačią procedūrą atnaujintas stabilumo ir konvergencijos programas vertina Komisija ir nagrinėja minėtasis komitetas; jas taip pat gali nagrinėti Taryba.Atnaujintos programos vertinimo aplinkybėsKomisija išnagrinėjo naujausią 2006 m. lapkričio 24 d. pateiktą atnaujintą Liuksemburgo stabilumo programą ir priėmė rekomendaciją dėl Tarybos nuomonės apie ją (žr. apibrauktą tekstą, kuriame pateikti pagrindiniai vertinimo aspektai).Siekiant apibūdinti aplinkybes, kurioms esant vertinama atnaujintoje stabilumo programoje pateikta biudžeto strategija, tolesniuose punktuose pateikiama apibendrinta informacija:1.  ekonominės veiklos ir biudžeto rezultatai per pastaruosius dešimt metų,2.  naujausias valstybės padėties vertinimas pagal prevencinę Stabilumo ir augimo pakto funkciją (Tarybos nuomonės dėl ankstesnės atnaujintos stabilumo programos santrauka) ir3.  Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos vertinimas.Naujausi ekonominės veiklos ir biudžeto rezultataiLiuksemburgo rezultatai makroekonominiu požiūriu – tiek gamybos apimties, tiek užimtumo augimo – per pastaruosius 25 metus yra įspūdingi. Nors Liuksemburge pastaraisiais metais susidarydavo nedidelis deficitas, valstybės finansų būklė išlieka iš esmės patikima, valstybės skola – labai maža, o viešojo sektoriaus atsargos – labai didelės. Tačiau nepaisant to, kad darbo vietų sukuriama daug, darbo rinkos būklė ne tokia palanki, kaip atrodo iš pirmo žvilgsnio. Nors vis dar nedidelis, nedarbas didėja nuo 2002 m., o šalies gyventojai įtemptai konkuruoja su ne rezidentais. Be to, vyresnių gyventojų užimtumo lygis, nors ir padidėjo pastaraisiais metais, išlieka vienas iš žemiausių ES. Šių nedirbančiųjų ir dar pensininkų naštą valstybės finansams iki šiol gana lengvai sušvelnindavo didelės pajamos, bet vis dėlto jos nereikėtų sumenkinti. Be to, prognozuojama, kad per ateinančius dešimtmečius labai padidės su senėjančia visuomene susijusios išlaidos – tai kelia susirūpinimą dėl ilgalaikio valstybės finansų tvarumo.Tarybos nuomonėje dėl ankstesnės programos pateiktas įvertinimas2006 m. vasario 14 d. Taryba priėmė nuomonę dėl ankstesnės atnaujintos stabilumo programos, apimančios 2005–2008 metus . Taryba laikėsi nuomonės, kad „nors programoje pateikta bendra deficito mažinimo strategija apribojant išlaidas yra pagirtina, [...] Liuksemburgo valdžios institucijos turėtų dėti pastangas, kad biudžetas būtų patikslintas 2006 m., bei nustatyti ir įgyvendinti reikiamas 2007 ir 2008 m. priemones, pagerinti ilgalaikį tvarumą, visų pirma suvaržyti viešųjų išlaidų didinimą, vykdant pensijų sistemos reformą“.Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos įvertinimas2006 m. spalio 27 d. Liuksemburgas pateikė nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitą, numatytą atnaujintoje Lisabonos strategijoje ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui. Liuksemburgo nacionalinėje reformų programoje yra nurodyti šie pagrindiniai uždaviniai: aukštos kokybės švietimo ir mokymo sistema, į Europos ir tarptautines aplinkybes integruota ekonomika, patraukli ekonominė aplinka, stabili makroekonominė struktūra ir tvaraus vystymosi principų laikymasis.Komisijos atliktas šios programos įvertinimas (priimtas kaip 2006 m. gruodžio mėn. metinės pažangos ataskaitos[2] dalis) parodė, kad Liuksemburgas daro labai didelę pažangą įgyvendindamas nacionalinę reformų programą ir priemones, dėl kurių susitarta 2006 m. pavasario Europos Vadovų Taryboje, tačiau būtų galima tikėtis dar didesnės pažangos šalinant 2005 m. nurodytus trūkumus. Priimtos makroekonominės priemonės leidžia prognozuoti fiskalinį konsolidavimą ir mažesnę infliaciją. Mikroekonomikos lygiu šiuo metu įgyvendinama keletas perspektyvių priemonių. Tačiau reikia daugiau pastangų siekiant įgyvendinti metinės pažangos stebėsenos ir vertinimo sistemą, taip pat reikia nustatyti keletą priemonių, pvz., skirti paramą verslą pradedančioms įmonėms bei mažosioms ir vidutinėms įmonėms. Nepaisant teikiančių vilčių reformų užimtumo srityje, nepranešta apie naujas iniciatyvas vyresnių darbuotojų užimtumo lygiui pakelti, o pagrindinės švietimo sistemos tobulinimo reformos dar neįgyvendintos.Pagrindiniai vertinimo aspektai Kaip reikalaujama Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalyje (stabilumo programų atveju) ir 9 straipsnio 1 dalyje (konvergencijos programų atveju), vertinimas apima šiuos aspektus: ar ekonominės prielaidos, kuriomis yra grindžiama programa, yra patikimos; valstybės narės pateiktas vidutinės trukmės biudžeto tikslas ir tai, ar koregavimo planas siekiant to tikslo yra tinkamas; ar priemonės, kurių imtasi ir (arba) kurios pasiūlytos siekiant laikytis koregavimo plano, yra pakankamos, kad per visą ciklą būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; vertinant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą – ar daugiau koregavimo pastangų dedama ekonomikos pakilimo laikotarpiais, o esant ekonomikos nuosmukiui jų gali būti dedama mažiau. Euro zonos ir VKM II valstybių narių atveju – ar valstybė narė užtikrina metinį pagal ciklą pakoreguoto balanso gerėjimą, neskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių, t. y. 0,5 % BVP, kad būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; nustatant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą (jo dar nepasiekusioms valstybėms narėms) arba leidžiant laikinai nukrypti nuo vidutinės trukmės tikslo (jį pasiekusioms valstybėms narėms) – kaip įgyvendinamos svarbiausios struktūrinės reformos, turinčios tiesioginį ilgalaikį išlaidų mažinimo poveikį (įskaitant potencialaus augimo skatinimą) ir todėl darančios išmatuojamą poveikį ilgalaikiam valstybės finansų tvarumui (su sąlyga, kad būtų išlaikyta pakankamai patikima riba 3 % BVP pamatinės vertės atžvilgiu ir kad programos laikotarpiu biudžeto būklė vėl priartėtų prie vidutinės trukmės tikslo), ypatingą dėmesį skiriant pensijų reformoms, kuriomis įvedama kelių pakopų sistema, kurioje yra viena privalomojo pensijų kaupimo pakopa; ar valstybės narės ekonominės politikos kryptys atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires. Programoje pateiktų makroekonominių prielaidų patikimumas įvertintas atsižvelgus į Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozę ir pasinaudojus bendrai sutarta potencialios gamybos apimties ir pagal ciklą pakoreguoto balanso apskaičiavimo metodika. Programos atitikties bendrosioms ekonominės politikos gairėms įvertinime atsižvelgiama į bendrąsias ekonominės politikos gaires valstybės finansų srityje, kurios įtrauktos į integruotas 2005–2008 m. gaires. Vertinime taip pat nagrinėjami šie klausimai: skolos santykio pokyčiai ir ilgalaikio valstybės finansų tvarumo perspektyvos, kuriems reikėtų skirti pakankamą dėmesį vykdant biudžeto būklės priežiūrą, kaip pažymėta 2005 m. kovo 20 d. Tarybos pranešime „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo tobulinimas“. 2006 m. spalio 12 d. Komisijos komunikate nustatytas ilgalaikio tvarumo vertinimo metodas[3]; valstybių narių pagal Lisabonos strategiją ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui pateiktų nacionalinių reformų programų integracijos laipsnis. 2005 m. birželio 7 d. ECOFIN tarybos apibendrinamosiose pastabose Europos Vadovų Tarybai dėl bendrosios ekonominės politikos gairių 2005–2008 m. laikotarpiu nurodyta, kad nacionalinės reformų programos turėtų būti suderintos su stabilumo ir konvergencijos programomis; atitiktis elgesio kodeksui[4], kuriame, inter alia, reikalaujama, kad stabilumo ir konvergencijos programų struktūra ir visos duomenų lentelės būtų vienodos. |-  RekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2009 m. Liuksemburgo stabilumo programosEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[5], ypač į jo 5 straipsnio 3 dalį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją,pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,PAREIŠKĖ TOKIĄ NUOMONĘ:4.  [2007 m. vasario 27 d.] Taryba išnagrinėjo atnaujintą Liuksemburgo stabilumo programą, apimančią 2006–2009 m.5.  Makroekonominiame scenarijuje, kuriuo pagrįsta programa, numatoma, kad realiojo BVP augimas pradės lėtėti nuo 5,5 % 2006 m. iki vidutiniškai 4,3 % per likusį programos laikotarpį. Remiantis dabar turima informacija, šis scenarijus pagrįstas patikimomis augimo prielaidomis. Programoje pateiktos infliacijos prognozės taip pat atrodo tikroviškos.6.  Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozėje numatyta, kad 2006 m. valdžios sektoriaus deficitas bus 1,0 % BVP, palyginti su ankstesnėje atnaujintoje stabilumo programoje nustatytu siektinu 1,8 % BVP deficitu. Iš dalies tai galima paaiškinti tuo, kad 2005 m. galutinis deficitas sumažintas nuo ankstesnėje programoje numatyto 2,3 % BVP iki 1,0 % pagal naujausius duomenis. Galutinis 2006 m. rezultatas taip pat gali būti geresnis, nei numatyta naujoje programoje (1,5 % BVP), nes mokestinės pajamos gali būti nuvertintos.7.  Pagrindinis programoje pateikiamos vidutinės trukmės biudžeto strategijos tikslas – grįžti prie subalansuoto biudžeto per programos laikotarpį. Jį numatoma pasiekti laipsniškai gerinant valdžios sektoriaus balansą nuo numatomo deficito (1,5 % BVP) iki nedidelio pertekliaus 2009 m. (0,1 % BVP). Pirminio balanso sumažėjimas sutaptų su nominalaus deficito sumažėjimu. Koregavimo pagrindas – išlaidų santykio sumažinimas 3,8 procentinio punkto BVP, kuris daugiau nei kompensuotų 2,1 procentinio punkto BVP pajamų santykio sumažėjimą. Ši strategija panaši į 2005 m. programoje pateiktą strategiją, kurioje, atsižvelgiant į iš esmės panašias makroekonomines perspektyvas, prognozuojama, kad deficitas bus didžiausias 2005 m., o ne 2006 m., ir biudžetas taps iš esmės subalansuotas 2008 m., o ne 2009 m.8.  Planuojama, kad pagal bendrai sutartą metodiką apskaičiuotas struktūrinis balansas (t. y. pagal ciklą pakoreguotas balansas, neskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių) pagerės nuo maždaug 1¼ % BVP deficito 2006 m. iki maždaug 1 % pertekliaus programos laikotarpio pabaigoje. Kaip ir ankstesnėje atnaujintoje stabilumo programoje, programoje pateiktas biudžeto būklės vidutinės trukmės tikslas yra 0,8 % BVP struktūrinis deficitas. Programos tikslas yra pasiekti vidutinės trukmės tikslą per 2007 m. – metais anksčiau nei ankstesnėje atnaujintoje programoje. Kadangi vidutinės trukmės tikslas yra (šiek tiek) didesnis už mažiausią vertę (maždaug 1 % BVP deficitas), pasiekus šį tikslą turėtų atsirasti pakankamai patikima riba, neleidžianti susidaryti perviršiniam deficitui. Vidutinės trukmės tikslas atitinka Stabilumo ir augimo pakte bei elgesio kodekse euro zonos ir VKM II valstybėms narėms nustatytas ribas ir tinkamai atspindi skolos santykį ir vidutinį ilgalaikį potencialų gamybos apimties augimą.9.  Biudžeto rezultatai galėtų būti geresni, nei numatoma programoje. Visų pirma mokesčių prognozės yra gana atsargios, ypač 2007 m. Iš tiesų, Liuksemburgo biudžeto rezultatai labai dažnai pastaraisiais metais būna geresni nei prognozuojama, daugiausia dėl žymiai didesnių nei prognozuota pajamų.10.  Įvertinus šiuos pavojus, programoje pateiktos biudžeto kryptys yra pakankamos, kad vidutinės trukmės tikslas būtų pasiektas 2007 m., kaip numatyta programoje. Be to, jų užteks, jog nuo 2007 m. susidarytų pakankama patikimumo riba, kad nebūtų viršyta 3 % BVP deficito pamatinė vertė esant įprastiniams makroekonominiams svyravimams. Programoje numatytas koregavimo tempas siekiant vidutinės trukmės tikslo visiškai atitinka Stabilumo ir augimo paktą, pagal kurį metinis struktūrinio balanso pagerėjimas euro zonos ir VKM II valstybėse narėse turėtų atitikti 0,5 % BVP vertę, o koregavimo pastangų turėtų būti dedama daugiau ekonomikos pakilimo laikotarpiu ir mažiau – nuosmukio laikotarpiu. Pasiekus vidutinės trukmės tikslą, programoje numatytos fiskalinės politikos kryptys taip pat visiškai atitiktų Paktą.11.  Apytikriu apskaičiavimu bendroji valstybės skola 2006 m. bus pasiekusi 7,5 %, t. y. daug mažiau nei Sutartyje nustatyta 60 % BVP pamatinė vertė. Programoje prognozuojama, kad programos laikotarpio pabaigoje skolos santykis šiek tiek pakils iki 8,5 % BVP.12.  Ilgalaikis senėjančios visuomenės poveikis Liuksemburgo biudžetui yra vienas iš didžiausių ES, daugiausia tai nulemia nuo 2004–2050 m. labai padidėjančios pensijų išlaidos (7½ procentinio punkto BVP padidėjimas) ir visos su senėjančia visuomene susijusios valstybės išlaidos (8¼ punkto padidėjimas) – ES jos atitinkamai vidutiniškai padidėja 2¼ ir 3½ procentinio punkto BVP. Dabar bendroji skola yra labai maža, o socialinės apsaugos sistemoje yra sukaupta daug lėšų. Nors dabartinis šių lėšų dydis (apytiksliais apskaičiavimais maždaug 25 % BVP) smarkiai prisideda prie valstybės finansų tvarumo, vis dėlto jo nepakaks labai didelio su senėjančia visuomene susijusių išlaidų didėjimo poveikio skolos santykiui ilguoju laikotarpiu kompensuoti. Todėl būtina keisti pensijų sistemą tam, kad būtų suvaržomas būsimas valstybės išlaidų didėjimas ir sumažinami pavojai ilgalaikiam valstybės finansų tvarumui, kartu išlaikant tvirtą biudžeto būklę, kaip priemonę sumažinti senėjančios visuomenės išlaidų dalį. Apskritai Liuksemburgas susiduria su vidutine rizika valstybės finansų tvarumui.13.  Stabilumo programoje nurodytas 2006 m. spalio mėn. pateiktos nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitos bendro poveikio kokybinis įvertinimas, susijęs su fiskalinės politikos strategija vidutinės trukmės laikotarpiu. Be to, joje pateikti kai kurie tiesioginių biudžeto išlaidų arba sutaupytų lėšų, atsirandančių dėl nacionalinėje reformų programoje numatytų pagrindinių reformų, duomenys, ir jos biudžeto prognozėse atsižvelgiama į nacionalinėje reformų programoje nurodytų veiksmų poveikį valstybės finansams. Stabilumo programoje numatytos priemonės valstybės finansų srityje dera su priemonėmis, numatytomis nacionalinėje reformų programoje. Visų pirma vyriausybės ketinimas, patvirtintas programoje, išlaikyti dideles valstybės investicijas atspindi nacionalinėje reformų programoje prioritetiniais nurodytus veiksmus: mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros didinimą, tvaraus išteklių naudojimo skatinimą ir susisiekimo geležinkeliais su kaimyninėmis šalimis gerinimą.14.  Programoje apibrėžta biudžeto strategija iš dalies atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires, įtrauktas į integruotas 2005–2008 m. gaires. Pažymėtina, kad iki šiol nevykdomos reikšmingos pensijų reformos.15.  Kiek tai susiję su duomenų pateikimo reikalavimais, nustatytais elgesio kodekse dėl stabilumo ir konvergencijos programų, programoje yra spragų pateikiant privalomus ir neprivalomus duomenis[6]. Be to, joje nesilaikoma kai kurių svarbių elgesio kodekse pateiktos struktūros modelio punktų[7].Galima daryti bendrą išvadą, kad, esant stipraus augimo prognozėms, pagal programą daroma sparti pažanga siekiant vidutinės trukmės tikslo, kuris turėtų būti pasiektas 2007 m., ir vėlesniu laikotarpiu numatoma toliau mažinti deficitą. Tačiau išlaidų ribojimo priemonės, dėl kurių paskutiniu metu priimtas sprendimas, yra tik laikinos (t. y. iki 2009 m.).Atsižvelgiant į pirmiau išdėstytą vertinimą ir prognozuojamą su senėjančia visuomene susijusių išlaidų didėjimą, Liuksemburgas raginamas didinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą ir tuo tikslu įgyvendinti struktūrines reformų priemones (ypač pensijų srityje).Pagrindinių makroekonominių ir biudžeto prognozių palyginimas2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Realusis BVP (pokytis, %) | 2006 m. lapkričio mėn. SP | 4,0 | 5,5 | 4,0 | 5,0 | 4,0 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 4,0 | 5,5 | 4,5 | 4,2 | nėra duomenų |2005 m. lapkričio mėn. SP | 4,0 | 4,4 | 4,9 | 4,9 | nėra duomenų |SVKI infliacija (%) | 2006 m. lapkričio mėn. SP | 3,8 | 2,9 | 1,4 | 2,0 | 2,0 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 3,8 | 3,2 | 2,2 | 1,8 | nėra duomenų |2005 m. lapkričio mėn. SP | 3,7 | 2,6 | 2,0 | 1,8 | nėra duomenų |Gamybos apimties atotrūkis (potencialusis BVP, %) | 2006 m. lapkričio mėn. SP1 | -1,6 | -0,3 | -0,8 | -0,5 | -1,6 |2006 m. lapkričio mėn. KOM5 | -2,2 | -0,9 | -0,7 | -0,9 | nėra duomenų |2005 m. lapkričio mėn. SP1 | -1,7 | -1,3 | -0,7 | -0,6 | nėra duomenų |Valdžios sektoriaus balansas (BVP, %) | 2006 m. lapkričio mėn. SP | -1,0 | -1,5 | -0,9 | -0,4 | 0,1 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | -1,0 | -1,0 | -0,5 | -0,3 | nėra duomenų |2005 m. lapkričio mėn. SP | -2,3 | -1,8 | -1,0 | -0,2 | nėra duomenų |Pirminis balansas (BVP, %) | 2006 m. lapkričio mėn. SP | -0,8 | -1,3 | -0,8 | -0,2 | 0,3 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | -0,8 | -0,8 | -0,3 | -0,1 | nėra duomenų |2005 m. lapkričio mėn. SP | -2,1 | -1,7 | -0,7 | 0,1 | nėra duomenų |Pagal ciklą pakoreguotas balansas (BVP, %) | 2006 m. lapkričio mėn. SP1 | -0,2 | -1,3 | -0,5 | -0,1 | 0,9 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 0,0 | -1,1 | -0,2 | 0,1 | nėra duomenų |2005 m. lapkričio mėn. SP1 | -1,5 | -1,2 | -0,6 | 0,1 | nėra duomenų |Struktūrinis balansas2 (BVP, %) | 2006 m. lapkričio mėn. SP3 | -0,2 | -1,3 | -0,5 | -0,1 | 0,9 |2006 m. lapkričio mėn. KOM4 | 0,0 | -1,1 | -0,2 | 0,1 | nėra duomenų |2005 m. lapkričio mėn. SP | -1,5 | -1,2 | -0,6 | 0,1 | nėra duomenų |Bendroji valstybės skola (BVP, %) | 2006 m. lapkričio mėn. SP | 6,1 | 7,5 | 8,2 | 8,5 | 8,5 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 6,0 | 7,4 | 7,3 | 7,1 | nėra duomenų |2005 m. lapkričio mėn. SP | 6,4 | 9,6 | 9,9 | 10,2 | nėra duomenų |Pastabos: 1 Komisijos tarnybų apskaičiavimai pagal programoje pateiktą informaciją. 2 Pagal ciklą pakoreguotas balansas (kaip ir pirmesnėse eilutėse), neįskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių. 3 Programoje nenurodyta vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių. 4 Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozėje nenurodyta vienkartinių ar kitų laikinųjų priemonių. 5 Remiantis apskaičiuotu potencialiu augimu 2005–2008 m. laikotarpiu atitinkamai 4,1 %, 4,1 %, 4,4 % ir 4,7 %. Šaltinis: Stabilumo programa (SP); Komisijos tarnybų 2006 m. rudens ekonominė prognozė (KOM); Komisijos tarnybų apskaičiavimai. |[1] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Visus šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šiame tinklalapyjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Komisijos komunikatas pavasario Europos Vadovų Tarybai „Atnaujintos Lisabonos strategijos ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui įgyvendinimas. Rezultatų pateikimo metai“, 2006 12 12, COM(2006) 816.[3] Komisijos komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas ES“, 2006 10 12, COM(2006) 574 ir 2006 m. Europos Komisijos Ekonomikos ir finansų reikalų generalinio direktorato dokumentas „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas Europos Sąjungoje“, leidinys European Economy , Nr. 4/2006.[4] „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo sąlygos bei stabilumo ir konvergencijos programų formos ir turinio gairės“, kurias 2005 m. spalio 11 d. patvirtino ECOFIN taryba.[5] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šiame tinklalapyjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm .[6] Nėra būtent balanso įvairiuose sektoriuose duomenų, išskyrus valdžios sektorių.[7] Nėra valstybės finansų institucinių požymių skirsnio.


				|

		52011SC0817

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Spainand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Spain, 2011-2014

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Ispanijos 2011 m.
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone
dėl atnaujintos 2011–2014 m. Ispanijos stabilumo programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1], ypač į jo 5 straipsnio
3 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[2],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui įgyvendinti
naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“,
grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir daugiausia
dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų,
kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo
potencialas.
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba
priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir
Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.),
o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių
narių užimtumo politikos gairių[3], kurios kartu
sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių
narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonomikos ir
užimtumo politiką.
(3)
2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino
pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas naujas
ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei integruoto
politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.

(4)
2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų
Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų
prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo 7 d.
Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji
pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų
ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo
rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji
paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus
įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis ir jas
įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas ir į
nacionalines reformų programas.
(5)
2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų
Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro
plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų
galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos programas ir
nacionalines reformų programas.
(6)
2011 m. balandžio 29 d. Ispanija
pateikė 2011 m. atnaujintą 2011–2014 m. stabilumo
programą ir 2011 m. nacionalinę reformų programą.
Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos
vertintos vienu metu.
(7)
Ispanijos ekonomika labai nukentėjo nuo
krizės ir 2008–2009 m. buvo labai koreguojama. Nuo 2008 m.
pradžios iki 2010 m. pabaigos realusis BVP sumažėjo 4,3 %, o
užimtumas – daugiau negu 10 %. Todėl 2010 m. pabaigoje nedarbas
išaugo iki 20,1 % – didžiausio lygio ES. Nuosmukis Ispanijoje stipriausiai
smogė jauniems (41,6 % nedarbo lygis) ir mažiau išsilavinusiems darbuotojams
(26,4 % nedarbo lygis). Valstybės garantuojamos skolos kaina išaugo,
o bankų sistema, visų pirma taupomieji bankai, labai nukentėjo
nuo sprogusio būsto kainų burbulo ir labai susitraukusio statybų
sektoriaus. Dar reikės laiko per pakilimo laikotarpį sukeltam
dideliam makroekonominiam disbalansui ištaisyti. Siekdama išspręsti šias
problemas Ispanijos Vyriausybė pradėjo įgyvendinti reformų
darbotvarkėje numatytus uždavinius: fiskalinį konsolidavimą, taupomųjų
bankų restruktūrizavimą ir darbo bei produktų rinkos
reformas.
(8)
Remdamasi atnaujintos stabilumo programos vertinimu
pagal Tarybos reglamentą (EB) 1466/97, Taryba mano, kad
makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos biudžeto projekcijos stabilumo
programoje, yra labai palankus 2011 ir 2012 m. Programoje planuojama iki 2013 m.
biudžeto deficitą sumažinti iki mažesnės vertės negu 3 %
pamatinė vertė, atsižvelgiant į 2009 m. balandžio mėn.
Tarybos rekomendacijas, o deficitą 2014 m. toliau mažinti iki 2,1 %
BVP. Programoje nenumatoma, kad vidutinės trukmės tikslas, t. y.
subalansuoti biudžetą, bus pasiektas programos laikotarpiu. Šis koregavimo
planas apskritai tinkamas. Metinis vidutinis struktūrinio balanso
pagerėjimas 2010–2013 m. vidutiniškai yra 1,5 % BVP ir atitinka
Tarybos rekomendaciją, o 2014 m. dar 0,3 % BVP. Numatoma, kad
skolos ir BVP santykis padidės nuo 60,1 % BVP 2010 m. iki beveik
69 % programos laikotarpio pabaigoje. Konsolidavimo planui kyla
pavojų, susijusių su pagrindinėmis makroekonominėmis
prielaidomis ir biudžeto tikslų įgyvendinimu regionuose. Regionams
tenka didelė bendrų viešųjų išlaidų dalis, o dauguma
jų viršijo savo 2010 m. fiskalinius tikslus. Tačiau Ispanijos
Vyriausybė įsipareigojo imtis papildomų priemonių, jeigu
atsiras biudžeto nuokrypių.
(9)
Kad 2011 m. ir 2012 m. būtų
pasiekta numatyta fiskalinė konsolidacija, reikia griežtai taikyti
deficito ir skolos kontrolės mechanizmus, kuriuos įgyvendina
regioninė valdžia. Norint pasiekti biudžeto tikslus, jeigu 2011 ir 2012 m.
makroekonominė ir biudžeto raida būtų prastesnė, nei
tikėtasi, reikės papildomų priemonių, kurių
Vyriausybė įsipareigojo imtis. 2013 m. nustatytos tam tikros
priemonės, kurios padės įgyvendinti biudžeto tikslus.
(10)
Ispanijos vidurinės trukmės biudžeto
sistema buvo labai svarbi remiant daugiametį fiskalinį planavimą
ir apskritai įgyvendinama gerai. Tačiau ši sistema per krizę
buvo išbandyta ir paaiškėjo, kad reikia toliau stiprinti fiskalinį
stabilumą ir fiskalinės politikos prevencinį aspektą. Jie
bus sustiprinti įvedus išlaidų taisyklę, pagrįstą
vidutinės trukmės nominaliojo BVP augimu. Ispanijos valdžios
institucijų į stabilumo programą įrašyta taisyklė
savaime taptų privaloma centrinei valdžiai ir vietos valdžiai.
Vyriausybė taip pat planuoja pasiekti bendrą sutarimą
Fiskalinės ir finansų politikos taryboje dėl taisyklės
taikymo autonominėse bendruomenėse.
(11)
Panašu, kad ilgalaikis visuomenės
senėjimo poveikis Ispanijos valstybės biudžetui didesnis nei
vidutiniškai ES. Taip visų pirma yra dėl to, kad per ateinančius
dešimtmečius prognozuojamas didelis išlaidų pensijoms, kaip BVP
dalies, padidėjimas. Ilguoju laikotarpiu dėl visuomenės
senėjimo labai padidės į pensiją išeinančių
asmenų ir dirbančių asmenų santykis. Jeigu nebus vykdoma
reforma, apskaičiuota, kad išlaidos pensijoms padidės daug daugiau
negu ES vidurkis ir kils pavojus viešųjų finansų tvarumui.
Vyriausybės pensijų reformos pasiūlymas, dėl kurio
susitarta su socialiniais parteriais, padės pagerinti fiskalinį
tvarumą ir didinti paskatas dalyvauti darbo rinkoje. Tačiau vis dar
reikia, kad reformą patvirtintų parlamentas, taigi, ji vis dar gali
būti pakeista.
(12)
Siekdama sustiprinti bankų sistemą
Ispanija ėmėsi svarbių priemonių: teikdama nemažą
paramą iš viešųjų lėšų ir imdamasi taupomųjų
bankų restruktūrizavimo priemonių, stiprino bankų
mokumą ir didino jų balansų skaidrumą. Tačiau
dabartine reforma neišsprendžiamos visos vietos valdžios institucijų
vaidmens valdant taupomuosius bankus sukeltos problemos. Taupomųjų
bankų konsolidavimas vadinamaisiais šaltais susijungimais kelia tam tikrą
netikrumą, ar reorganizavimas bus veiksmingas ir ar bankų dydis
mažės. Vyriausybė įsipareigojo restruktūrizavimą
užbaigti iki 2011 m. rugsėjo mėn. pabaigos.
(13)
Vykdomą Ispanijos darbo rinkos reformą
reikia papildyti esamos sunkiai valdomos kolektyvinių derybų sistemos
pertvarkymu. Kadangi dominuoja provincijos ir pramonės lygmenų
susitarimai, nelieka daug galimybių derėtis įmonių
lygmeniu. Savaiminis kolektyvinių susitarimų pratęsimas,
neatnaujintų sutarčių galiojimas ir ex post infliacijos
indeksavimo straipsnių naudojimas prisideda prie darbo užmokesčio
nepaslankumo, todėl nėra darbo užmokesčio lankstumo, kurio
reikia ekonomikos koregavimui paspartinti ir konkurencingumui atkurti.
Vyriausybė paprašė socialinių partnerių pritarti kolektyvinių
derybų dėl darbo užmokesčio sistemos reformai 2011 m.
pavasarį ir vėliau ėmėsi teisėkūros
priemonių.
(14)
Esant labai dideliam nedarbui, 2010 m.
rugsėjo mėn. priėmusi įstatymą Ispanija padėjo
darbo rinkos reformą. Įstatymu siekiama sumažinti darbo rinkos
dvilypumą ir jaunimo nedarbą, padidinti pažeidžiamų grupių asmenų
įdarbinamumą ir lankstumą įmonių lygmeniu. Siekiant
šių tikslų, 2011 m. vasario mėn. priimta aktyvios darbo
rinkos politikos reforma, į kurią įtrauktos priemonės,
kuriomis norima sustiprinti įdarbinimo tarnybų patariamąjį
ir rekomenduojamąjį vaidmenį ir jų veiklos derinimą
nacionaliniu ir regioniniu lygmenimis. Dabar dar per anksti vertinti, ar
reformos pakanka, kad segmentacija ir jaunimo bei ilgalaikis nedarbas
sumažėtų, nes kai kurios priemonės dar neįgyvendinamos.
Vyriausybė įsipareigojo imtis papildomų priemonių iki 2011 m.
spalio mėn.
(15)
Ispanijoje nuo praėjusio amžiaus dešimtojo
dešimtmečio pabaigos vienetui tenkančios darbo sąnaudos labai
didėjo, taigi, prarastas kainų ir sąnaudų konkurencingumas.
Dėl didesnio darbo užmokesčio augimo kartu su mažesniu negu euro
zonoje produktyvumo augimu Ispanijoje nuolatos didėjo infliacija.
Santykinai didelių socialinio draudimo įmokų sumažinimas
nedarant poveikio biudžetui, kad sumažėtų su darbo užmokesčiu
nesusijusios darbo sąnaudos, labai padėtų padidinti
konkurencingumą. Pavyzdžiui, energijos mokesčiai, ypač kuro
mokesčiai, išlieka santykinai nedideli Ispanijoje ir tai galėtų
būti vienas iš būdų negautoms pajamoms kompensuoti.
(16)
Didelė mokyklos nebaigusių asmenų
dalis Ispanijoje (31,2 % 2009 m.) kelia didelį
susirūpinimą, nes mažėja kvalifikuotos darbo jėgos, daromas
neigiamas poveikis tokių asmenų perspektyvoms susirasti darbą ir
mažėja potencialus augimas. Į 2011 m. vasario 15 d.
priimtą Tvarios ekonomikos įstatymą įtraukta
priemonių, kuriomis švietimu ir profesiniu mokymu siekiama padidinti
žmogiškojo kapitalo kokybę ir kiekybę. Tačiau naujų
priemonių veiksmingumas siekiant kovoti su mokyklos nebaigimu ir
patobulinti profesinį mokymąsi neapibrėžtas ir gali
pasitvirtinti, kad jas sunku įgyvendinti visais valdžios lygmenimis.
(17)
Ispanija padarė pažangą gerindama
konkurencijos produktų ir paslaugų rinkose sąlygas – taip
spręsdama vieną iš lėto produktyvumo augimo
priežasčių. Nors Ispanijoje Paslaugų direktyvos perkėlimo
į nacionalinę teisę pažanga didelė, reikia toliau atverti
laisvųjų profesijų rinką. Į Tvarios ekonomikos
įstatymą įtraukta daugybė priemonių, kuriomis siekiama
pagerinti verslo aplinką, sustiprinti konkurenciją ir skatinti
aplinkos tvarumą. Tačiau priemones įgyvendinti visais valdžios
lygmenimis gali būti sunku. Konkrečiai reikia neleisti, kad iš dalies
sutaptų administracinių lygmenų funkcijos, teisės aktai
būtų dailinami įvairiais lygmenimis ir teisėkūra iš
esmės skirtųsi įvairiuose regionuose.
(18)
Ispanija prisiėmė tam tikrų
įsipareigojimų pagal paktą „Euro plus“[4].
Kiek tai susiję su fiskaliniais klausimais, Ispanija įsipareigoja
nustatyti išlaidų taisyklę, siekdama padidinti fiskalinį
stabilumą, taigi, ir viešųjų finansų tvarumą. Kad
sustiprintų finansinį tvarumą, Ispanija įsipareigojo iki
rugsėjo 30 d. užbaigti finansų sektoriaus
restruktūrizavimą. Svarbios užimtumo priemonės: aktyvios darbo
rinkos politikos įgyvendinimo aktai ir profesinio mokymo srities
nuostatos, taip pat neformalaus užimtumo klausimo sprendimas. Konkurencingumo
priemonės: kolektyvinių derybų sistemos ir reglamentuojamų
profesijų reforma, konkurencingumo patariamojo komiteto sukūrimas ir
bankroto įstatymo reforma. Minėtieji įsipareigojimai susiję
su visomis keturiomis pakto sritimis. Jais tęsiama vykdoma reformų
darbotvarkė, kuri papildoma tvirtu tam tikrų reformų
įgyvendinimo tvarkaraščiu ir užtikrinimu, kad bus įgyvendintos
visos jau vykdomos reformos. Šie įsipareigojimai buvo įvertinti ir
į juos atsižvelgta rengiant rekomendacijas.
(19)
Komisija įvertino stabilumo programą ir
nacionalinę reformų programą, taip pat įsipareigojimus
pagal paktą „Euro plius“[5]. Komisija įvertino
ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei
Ispanijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir
gairių, nes būtina stiprinti bendrą Europos Sąjungos
ekonomikos valdymą ES priemonėmis prisidedant prie būsimų
nacionalinių sprendimų. Atsižvelgdama į tai, Komisija mano, kad
Ispanijos Vyriausybė nustatė fiskalinio konsolidavimo planus, kurie
suderinami su reikiamais tikslais, bet išlieka tam tikra neigiama rizika.
Viešųjų išlaidų augimą reikėtų išlaikyti
mažesnį negu vidutinės trukmės BVP augimo norma ir priimti
pensijų reformą. Papildomomis priemonėmis 2011–2012 m.
turėtų būti užtikrinamas finansų sistemos stabilumas
(baigiant taupomųjų bankų restruktūrizavimą ir
konsolidavimą) ir stiprinami augimo vidaus šaltiniai, siekiant
įveikti dabartinį nedarbo didėjimą, visų pirma vykdant
kolektyvinių derybų reformą ir toliau įgyvendinant vykdomas
darbo rinkos reformas, glaudžiai stebint ir vertinant jų
veiksmingumą. Paslaugų sektorius, amatai ir profesijos
turėtų būti atverti didesnei konkurencijai ir turėtų
būti mažinama įmonių administracinė našta.
(20)
Atsižvelgdama į šį vertinimą, taip
pat į 2010 m. birželio 2 d. Tarybos rekomendaciją pagal
Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 7 dalį,
Taryba išnagrinėjo 2011 m. atnaujintą Ispanijos stabilumo
programą ir nuomonę[6] pateikė visų
pirma rekomendacijos 1 punkte. Atsižvelgdama į 2011 m. kovo 25 d.
Europos Vadovų Tarybos išvadas, Taryba išnagrinėjo Ispanijos
nacionalinę reformų programą,
REKOMENDUOJA Ispanijai 2011–2012 m.
imtis šių veiksmų:
(1)
Įgyvendinti biudžeto strategiją 2011 ir 2012 m.,
užtikrinant, kad būtų pasiekti deficito tikslai visais valdžios
lygmenimis, taip pat griežtai taikant esamus deficito ir skolos kontrolės
mechanizmus regioninei valdžiai; imtis papildomų priemonių, jeigu
biudžeto ir ekonomikos raida nebus tokia, kokios tikimasi; pasinaudoti visomis galimybėmis,
taip pat geresnėmis ekonomikos sąlygomis, deficitui sparčiau
mažinti; nustatyti konkrečių priemonių, kuriomis būtų
visapusiškai pagrįsti 2013 ir 2014 m. tikslai. Viešųjų
išlaidų augimą išlaikyti mažesnį negu vidutinės
trukmės BVP augimas, Biudžeto stabilumo įstatyme nustatant visiems
valdžios lygmenims taikomą išlaidų taisyklę, kaip numatyta.
(2)
Priimti pasiūlytą pensijų
reformą, kad būtų pailgintas pensinis amžius ir dirbo metų
skaičius, į kurį atsižvelgiama apskaičiuojant pensijas,
kaip planuota; reguliariai peržiūrėti pensijų parametrus pagal
gyvenimo trukmės pokyčius, kaip planuota, ir rengti papildomas
priemones faktiniam senatvės pensijos amžiui ilginti, įskaitant
vyresnio amžiaus darbuotojų mokymąsi visą gyvenimą.
(3)
Stiprinti vykdomą taupomųjų
bankų sektoriaus restruktūrizavimą, šalinant likusius jų
valdymo struktūros trūkumus.
(4)
Analizuoti, kokiu mastu sumažinti socialinių
įmokų dydį, kad būtų sumažintos su darbo
užmokesčiu nesusijusios darbo sąnaudos nedarant poveikio biudžetui,
pavyzdžiui, keičiant PVM ir energijos apmokestinimo struktūrą ir
tarifus. Po konsultacijų su socialiniais partneriais pagal
nacionalinę tvarką priimti ir įgyvendinti kolektyvinių
derybų dėl darbo užmokesčio ir darbo užmokesčio indeksavimo
sistemos reformą, siekiant užtikrinti, kad darbo užmokesčio augimas
geriau parodytų produktyvumo pokyčius, taip pat vietos ir
įmonių lygmens sąlygas.
(5)
Iki 2011 m. pabaigos įvertinti 2010 m.
rugsėjo mėn. darbo rinkos reformų ir 2011 m. vasario
mėn. aktyvios darbo rinkos politikos reformų poveikį kartu,
jeigu reikia, teikiant papildomų reformų pasiūlymus mažinti
darbo rinkos susiskaidymą ir padidinti jaunimo užimtumo galimybes;
užtikrinti atidų nacionalinėje reformų programoje nustatytų
priemonių veiksmingumo stebėjimą, kad sumažėtų
mokyklos nebaigusių asmenų skaičius, taip pat imantis
prevencinės politikos, ir palengvėtų perėjimas į
profesinį rengimą ir mokymą.
(6)
Toliau atverti laisvųjų profesijų
rinką ir priimti planuojamus teisės aktus, kad būtų
pertvarkyta reglamentavimo sistema ir panaikinti esami konkurencijos,
veiksmingumo ir inovacijų apribojimai; visais valdžios lygmenimis
įgyvendinti Tvarios ekonomikos įstatymą, visų pirma
priemones, kuriomis siekiama pagerinti verslo aplinką ir padidinti
konkurenciją produktų ir paslaugų rinkose; pagerinti
regioninės ir nacionalinės administracijų bendradarbiavimą,
kad būtų sumažinta administracinė našta įmonėms.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL C …, …, p. ...
[3]               2011 m. gegužės 19 d. Tarybos sprendimu 2011/308/ES
taikytina 2011 m.
[4]               Daugiau informacijos apie įsipareigojimus,
prisiimtus pagal paktą „Euro plius“, galima rasti dokumente SEC(2011) 718.
[5]               SEC(2011) 718.
[6]               Numatyta Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio
3 dalyje.


title: 2011 m. birželio 9 d. Europos centrinio banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Oesterreichische Nationalbank išorės auditorių (ECB/2011/7)

text:
               15.6.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 174/6

         EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
   2011 m. birželio 9 d.
   skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Oesterreichische Nationalbank išorės auditorių
   (ECB/2011/7)
   2011/C 174/04
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statutą, ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Europos centrinio banko (ECB) ir nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba.

               (2)

               Pagal Oesterreichische Nationalbank federalinio įstatymo 37 straipsnio 1 dalį, Oesterreichische Nationalbank (OeNB) visuotinis susirinkimas kiekvienais metais išrenka du išorės auditorius ir du pakaitinius išorės auditorius. Pakaitiniams auditoriams įgaliojimai suteikiami tik tuo atveju, jei išoriniai auditoriai negali atlikti audito.

               (3)

                  Oesterreichische Nationalbank išorės auditorių ir pakaitinių išorės auditorių įgaliojimai baigėsi po 2010 finansinių metų audito. Todėl būtina paskirti išorės auditorius nuo 2011 finansinių metų.

               (4)

                  Oesterreichische Nationalbank naujais jungtiniais išorės auditoriais 2011 finansiniams metams pasirinko TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH ir Ernst & Young Wirtschaftsprüfungsgesellschaft m.b.H., o naujais jungtiniais pakaitiniais išorės auditoriais – KPMG Austria GmbH Wirtschaftsprüfungs- und Steuerberatungsgesellschaft ir Deloitte Audit Wirtschaftsprüfungs GmbH.

               (5)

               Išorės auditorių įgaliojimai gali būti pratęsiami kasmet, ne ilgesniam kaip iš viso penkerių metų laikotarpiui, o pakaitinių išorės auditorių įgaliojimai gali būti pratęsti tik vieną kartą,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Rekomenduojama, kad TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH ir Ernst & Young Wirtschaftsprüfungsgesellschaft m.b.H. būtų paskirti Oesterreichische Nationalbank jungtiniais išorės auditoriais 2011 finansiniams metams.

               2.

               Rekomenduojama, kad KPMG Austria GmbH Wirtschaftsprüfungs- und Steuerberatungsgesellschaft ir Deloitte Audit Wirtschaftsprüfungs GmbH būtų paskirti Oesterreichische Nationalbank jungtiniais pakaitiniais išorės auditoriais 2011 finansiniams metams.

               3.

               Išorinių auditorių įgaliojimai gali būti pratęsiami kasmet, ne ilgesniam kaip iš viso penkerių metų laikotarpiui, pasibaigiančiam vėliausiai 2015 finansiniais metais. Pakaitinių išorės auditorių įgaliojimai gali būti pratęsti tik vieną kartą, laikotarpiui, pasibaigiančiam 2012 finansiniais metais.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2011 m. birželio 9 d.

            ECB pirmininkas

         Jean-Claude TRICHET


				|

		52012DC0317

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl Vengrijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Vengrijos konvergencijos programos /* COM/2012/0317 final - 2012/ () */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Vengrijos 2012 m.
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Vengrijos konvergencijos
programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2
dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į 2011 m.
lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir
naikinimo[2],
ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[3],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[4],

atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       2010 m. kovo 26 d.
Europos Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui
įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo
strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos
politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms
sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas
Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;
(2)       2010 m. liepos 13 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių
ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.),
o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių
narių užimtumo politikos gairių[5],
kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires
valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę
ekonomikos ir užimtumo politiką;
(3)       2011 m. liepos 12 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl Vengrijos 2011 m.
nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę
dėl atnaujintos 2011–2014 m. Vengrijos konvergencijos programos;
(4)       2011 m. lapkričio 23 d.
Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria
pradedamas antras ex ante ir integruoto politikos koordinavimo
Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“. 2012 m. vasario 14 d.
Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė
įspėjimo sistemos ataskaitą[6],
kurioje nustatė, kad Vengrija yra viena iš valstybių narių,
dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(5)                   2012 m. kovo
2 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi
būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir
ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti
diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį
konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas,
skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo
problemą, šalinti krizės sukeltas socialines pasekmes ir modernizuoti
viešąjį administravimą;
(6)       2012 m. vasario 29 d.
Europos Parlamentas ir Vengrija pasikeitė nuomonėmis pagal 1997 m.
liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl
biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės
politikos priežiūros bei koordinavimo 2a straipsnį;
(7)                   2012 m. kovo
2 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares,
prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo
įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į
stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas;
(8)       2012 m. balandžio 23 d.
Vengrija pateikė savo 2012–2015 m. konvergencijos programą ir
savo 2012 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant
atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos
vienu metu. Atlikdama nuodugnią apžvalgą pagal Reglamento (ES)
Nr. 1176/2011 5 straipsnį Komisija taip pat įvertino, ar
Vengrijoje esama makroekonominio disbalanso. Nuodugnioje apžvalgoje[7] Komisija padarė
išvadą, kad Vengrijoje susidaręs išorės ir vidaus disbalansas,
tačiau jis nėra perviršinis;
(9)       remdamasi 2012 m.
konvergencijos programos vertinimu pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97,
Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje
pateiktos biudžeto projekcijos, yra optimistinis. Vengrijos valdžios
institucijų 2012–2013 m. augimo projekcijos beveik puse procentinio
punkto didesnės už Komisijos 2012 m. pavasario prognozę dėl
optimistiškesnių oficialiųjų vidaus paklausos prielaidų,
ypač 2013 m. Programoje išdėstytos biudžeto strategijos tikslas
– užtikrinti tvarų perviršinio deficito ištaisymą iki Tarybos
nustatyto 2012 m. termino. Oficialūs deficito tikslai ir planuojamos
fiskalinės priemonės atitinka 2012 m. kovo mėn. Tarybos
rekomendacijas remiantis 126 straipsnio 7 dalimi. Programoje patvirtinamas
ankstesnis vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslas (1,5 %
BVP), kurį planuojama pasiekti iki 2013 m. Vidutinės
trukmės laikotarpio tikslas tinkamai parodo Stabilumo ir augimo pakto
reikalavimus. Remiantis (perskaičiuotu) struktūriniu biudžeto balansu[8] ir Komisijos 2012 m.
pavasario prognoze, kurioje atsižvelgiama į įgyvendinimo riziką,
susijusią su pasirinktomis taupymo priemonėmis ir mažiau optimistiniu
makroekonominiu scenarijumi, pažanga siekiant vidutinės trukmės
laikotarpio tikslo 2013 m. neatrodo adekvati. Valdžios sektoriaus
išlaidų augimo rodiklis, atsižvelgiant į diskrecines pajamų
priemones, 2013 m. atitinka Stabilumo ir augimo pakte nurodytą
išlaidų kriterijų, tačiau neatitinka 2014 ir 2015 m.
kriterijaus. Vyriausybė planuoja valstybės skolą programos
laikotarpiu nuolatos mažinti (iki mažesnės negu 73 % BVP ribos 2015 m.),
bet ji išliks didesnė nei 60 % BVP pamatinės vertės. Kiek
tai susiję su skolos mažinimo kriterijumi, Vengrijai 2013–2014 m. bus
pereinamasis laikotarpis, o programa turėtų užtikrinti pakankamą
pažangą laikantis to kriterijaus. Programoje nurodyta, kad skolos mažinimo
kriterijus būtų pasiektas pereinamojo laikotarpio pabaigoje (2015 m.)
ir tai padėtų sumažinti susikaupusį išorės ir vidaus
įsiskolinimą;
(10)     nors priimti nauji
konstitucinės fiskalinio valdymo sistemos įgyvendinimo teisės
aktai, kai kurie jų elementai nepakankamai patikimi. Vidutinės
trukmės laikotarpio biudžeto planavimas yra tik orientacinio
pobūdžio, Fiskalinės tarybos ištekliai, atsižvelgiant į jai
neseniai suteiktą svarią veto teisę, yra nepakankami, taip pat
nepakanka teikiamos informacijos apie biudžetą. Sustiprintas
vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto planavimo aspektas ir
išplėsti Fiskalinės tarybos analitiniai gebėjimai
padėtų užtikrinti, kad nauja konstitucinė fiskalinio valdymo
sistema galėtų atlikti savo paskirtį;
(11)     politikos priemonės
mokesčių reformos poveikio mažą darbo užmokestį gaunantiems
asmenims (minimalaus darbo užmokesčio padidinimas, darbo užmokesčio
subsidijavimo schema) klausimui spręsti nepadidino užimtumo, tuo tarpu
priemonės, kuriomis skatinamas moterų dalyvavimas darbo rinkoje, yra
nedidelis žingsnis reikiama linkme. Užimtumo rodikliai būtų pagerinti
įdarbinimą skatinančiu darbo apmokestinimu ir toliau stiprinant
priemones, kuriomis skatinamas moterų dalyvavimas darbo rinkoje, visų
pirma išplečiant vaikų priežiūros ir ikimokyklines paslaugas;
(12)     pertvarkius valstybinę
užimtumo tarnybą, sumažintas bendras jos darbuotojų skaičius
(priešingai, nei rekomenduota 2011 m.). Kai kurios aktyvios darbo rinkos
politikos srities priemonės, kuriomis siekiama teikti palankių
sąlygų neturinčių asmenų grupėms pritaikytas
paslaugas (pavyzdžiui, pagal ESF programas), yra patikimos ir reikalingos.
Tačiau kitos palankių sąlygų neturinčių
asmenų grupėms skirtos priemonės (pvz., viešieji darbai),
kuriomis siekiama pagerinti jų gebėjimą įsidarbinti
atviroje darbo rinkoje, greičiausiai nebus veiksmingos. Reikėtų
nedelsiant imtis patikimų veiksmų, siekiant stiprinti
valstybinės užimtumo tarnybos gebėjimus, kartu išlaikant deramą
viešųjų darbų ir kitų aktyvios darbo rinkos politikos
veiksmų finansavimo pusiausvyrą, kad pagerėtų darbo rinkos
veikimas ir padidėtų dalyvavimo joje lygis. Siekiant tvariai mažinti
pažeidžiamumą, atsirandantį dėl didelės išorės ir
vidaus skolos, taip pat bus svarbu didinti augimo potencialą vykdant darbo
rinkos struktūrinę reformą. Be to, į kitas politikos sritis
dar neįtraukta Nacionalinė romų integracijos strategija;
(13)     verslo aplinkos gerinimo
priemonės iš esmės vykdomos reikiamai, tačiau dar daug ką
galima padaryti siekiant didesnės pažangos šioje srityje. Pastangos
gerinti galimybes gauti ne bankų teikiamą finansavimą taip pat yra
teisingos, bet vis dar nenumatytas visapusiškas MVĮ politikos vertinimas.
Vengrija užima labai žemą vietą pagal daugelį skaidrumo ir
viešojo administravimo kokybės rodiklių, todėl pažanga šiose
srityse taip pat padėtų pagerinti institucinės ir politikos
aplinkos stabilumą. Tai savo ruožtu galėtų pagerinti
sąlygas tiesioginėms užsienio investicijoms ir padėtų
sumažinti didelį grynosios tarptautinių investicijų pozicijos
disbalansą: visų pirma, iš dalies dėl krizės, 2009 ir 2010 m.
labai smuko reinvestuoto pelno santykis, tačiau jis smuko ir dėl
kelių kontraversiškų ir nenumatytų politikos ir fiskalinės
aplinkos bei teisinės ir institucinės sistemos pokyčių.
Pastaruoju metu (nuo 2010 m. vidurio) pastebima mokslinių tyrimų
ir inovacijų viešojo finansavimo tendencija neatitinka 2012 m.
metinėje augimo apžvalgoje nustatyto prioriteto siekti diferencijuoto,
augimą skatinančio fiskalinio konsolidavimo;
(14)     Vengrijos vyriausybė
įvykdė aukštojo mokslo reformą, kuria pakeista aukštojo mokslo
struktūra ir finansavimas. Be to, dėl kai kurių
naujųjų mokyklinio ugdymo teisės aktų aspektų kyla
pavojus, kad padaugės mokyklos nebaigusių asmenų ir padidės
pasidalijimas Vengrijos mokyklos sistemoje. Taip pat nepakankamai sprendžiamas
lygiai tiek pat svarbus mokymosi visą gyvenimą klausimas. Pagerinti
visų lygių švietimo lygį yra svarbus uždavinys siekiant
padidinti Vengrijos darbo jėgos konkurencingumą;
(15)     nepakankama pažanga
restruktūrizuojant viešąjį transportą buvo svarbi
priežastis, dėl kurios pastaraisiais metais vėluota vykdyti
biudžetą. Didžioji viešojo transporto bendrovių riedmenų dalis
pasiekė panaudojimo ribas. Padidinus elektros energijos tinklų
tarpvalstybinius pajėgumus, būtų lengviau galimai padidinti
prekybą su kaimyninėmis šalimis. Nacionalinė energetikos
reguliavimo institucija neturi įgaliojimų savarankiškai organizuoti
savo struktūras ir neturi išimtinės kompetencijos nustatyti
tinklų tarifus, įskaitant grąžą, kurią tinklų
operatoriams leidžiama uždirbti. Reguliuojamos kainos turėtų
būti taikomos tik pažeidžiamiems vartotojams;
(16)     atsižvelgdama į Europos
semestrą Komisija atliko išsamią Vengrijos ekonominės politikos
analizę. Ji įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę
reformų programą ir pateikė nuodugnią apžvalgą. Komisija
įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei
ekonominei Vengrijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir
gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų
nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Europos
Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į
Europos semestrą pateiktos rekomendacijų 1–7 punktuose toliau;
(17)     atsižvelgdama į šį
vertinimą, Taryba išnagrinėjo Vengrijos konvergencijos programą
ir pateikė nuomonę[9],
kuri visų pirma toliau išreikšta 1 rekomendacijoje;
(18)     atsižvelgdama į Komisijos
nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo
Vengrijos nacionalinę reformų programą ir Vengrijos 2012 m.
konvergencijos programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES)
Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos rekomendacijų 1, 3, 4 ir 5
punktuose toliau,
REKOMENDUOJA Vengrijai 2012–2013 m.
imtis šių veiksmų:
1.           Iki 2012 m. tvariai
ištaisyti perviršinį deficitą vykdant 2012 m. biudžetą ir
mažiau remiantis vienkartinėmis priemonėmis. Vėliau
konkrečiai nustatyti visas struktūrines priemones, kurių reikia,
kad būtų užtikrintas tvarus perviršinio deficito ištaisymas, ir
padaryti pakankamą pažangą siekiant biudžeto vidutinės
trukmės laikotarpio tikslo, įskaitant išlaidų kriterijaus
laikymąsi, ir užtikrinti pakankamą pažangą laikantis skolos
mažinimo kriterijaus. Mažinti susidariusį makroekonominį
disbalansą, kad valstybės skolos santykis pradėtų patikimai
mažėti.
2.           Peržiūrėti
ekonominį stabilumą reglamentuojančius konstitucinius
teisės aktus, į privalomą vidutinės trukmės
laikotarpio biudžeto sistemą įtraukiant naujus kiekybinius tikslus.
Toliau plėsti Fiskalinės tarybos analizės kompetenciją,
siekiant didinti viešųjų finansų skaidrumą.
3.           Nustatyti labiau
įdarbinimą skatinantį darbo apmokestinimą sušvelninant 2011
ir 2012 m. mokesčių sistemos pakeitimų poveikį
nedidelį darbo užmokestį gaunantiems asmenims, nedarant poveikio
biudžetui, pavyzdžiui, dalį mokesčių naštos perkeliant –
apmokestinant energijos mokesčiais ir periodiniais turto mokesčiais.
Stiprinti priemones, kuriomis moterys būtų skatinamos dalyvauti darbo
rinkoje, visų pirma išplečiant vaikų priežiūros ir
ikimokyklines paslaugas.
4.           Stiprinti valstybinės
užimtumo tarnybos gebėjimus didinti mokymo kokybę ir
veiksmingumą, gerinti pagalbą ieškantiems darbo ir individualiems
poreikiams pritaikytas paslaugas, ypač atsižvelgiant į palankių
sąlygų neturinčių asmenų grupes. Viešųjų
darbų sistemoje efektyviu mokymu ir pagalba ieškantis darbo stiprinti
aktyvumo skatinimo elementą. Įgyvendinti Nacionalinę romų
integracijos strategiją ir ją integruoti į kitas politikos
sritis.
5.           Įgyvendinti priemones,
kuriomis numatoma mažinti administracinę naštą. Užtikrinti, kad
viešųjų pirkimų ir teisėkūros procesas remtų
konkurenciją rinkoje ir finansų bei nefinansų įmonėms,
įskaitant tiesioginius užsienio investuotojus, garantuotų
stabilią reguliavimo ir verslui palankią aplinką. Mažinti
mokestinių prievolių vykdymo sąnaudas ir sukurti stabilią,
teisėtą ir neiškraipančią pelno mokesčio sistemą.
Panaikinti nepagrįstus apribojimus didelių mažmeninės prekybos
centrų kūrimui. Priimti konkrečias tikslines paskatų
schemas, kuriomis pagal naująją inovacijų strategiją
būtų remiamos inovacijas diegiančios MVĮ.
6.           Parengti ir įgyvendinti
nacionalinę kovos su mokyklos nebaigimu strategiją užtikrinant
pakankamą finansavimą. Užtikrinti, kad įgyvendinant aukštojo
mokslo reformą didėtų galimybės palankių
sąlygų neturintiems asmenims mokytis aukštojo mokslo įstaigose.
7.           Reformuoti viešojo transporto
sistemą, kad ji būtų labiau ekonomiškai efektyvi. Didinti
elektros energijos tinklų tarpvalstybinius pajėgumus, užtikrinti
energetikos reguliavimo institucijos nepriklausomybę ir laipsniškai
panaikinti reguliuojamas energijos kainas.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL L 306, 2011 11 23, p. 25.
[3]               COM(2012) 317 final.
[4]               P7_TA(2012) 0048 ir P7_TA(2012) 0047.
[5]               2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimas 2012/238/ES.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 157 final.
[8]               Pagal ciklą pakoreguotas balansas (atėmus
vienkartines ir laikinąsias priemones), Komisijos tarnybų
perskaičiuotas remiantis programoje pateikta informacija ir taikant
bendrai sutartą metodiką.
[9]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9
straipsnio 2 dalį.


Rekomendacija Tarybos Nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2004–2008 m. Italijos stabilumo programos


title: Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl 2014 m. Jungtinės Karalystės nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Jungtinės Karalystės konvergencijos programos_x000b_

text:
				|

		52014DC0429

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl 2014 m. Jungtinės Karalystės nacionalinės reformų programos_x000b__x000b_su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Jungtinės Karalystės konvergencijos programos_x000b_ /* COM/2014/0429 final - 2014/ () */

Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl 2014 m. Jungtinės
Karalystės nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Jungtinės Karalystės
konvergencijos programos

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos
7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į 2011 m.
lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir
naikinimo[2],
ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[3],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[4],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonomikos ir
finansų komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Socialinės apsaugos
komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonominės politikos
komiteto nuomonę,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują
augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“,
grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia
dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų,
kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo
potencialas;
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi
Komisijos pasiūlymais, priėmė rekomendaciją dėl
valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės
politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. –
sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos
gairių, kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas
gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant
nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;
(3)
2012 m. birželio 29 d. valstybių ar
vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl
ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė
nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant visus
galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie
nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių
narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą
įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir
įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;
(4)
2013 m. liepos 9 d. Taryba
priėmė rekomendaciją dėl 2013 m. Jungtinės
Karalystės nacionalinės reformų programos ir nuomonę
dėl atnaujintos 2012–2013 m. – 2017–2018 m. laikotarpio Jungtinės
Karalystės konvergencijos programos;
(5)
2013 m. lapkričio 13 d. Komisija
priėmė metinę augimo apžvalgą[5], kuria pradedamas
2014 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą
pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo
ataskaitą[6],
kurioje nurodė, kad Jungtinė Karalystė yra viena iš
valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią
apžvalgą;
(6)
2013 m. gruodžio 20 d. Europos
Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas
finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo
veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą,
ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti
įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos
augimą ir konkurencingumą, mažinti nedarbą, šalinti socialinius
krizės padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;
(7)
2014 m. kovo 5 d. Komisija paskelbė
Jungtinės Karalystės nuodugnios apžvalgos[7] pagal Reglamento (ES)
Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatus. Remdamasi analize, Komisija daro
išvadą, kad Jungtinėje Karalystėje tebėra makroekonominis
disbalansas, kurį būtina stebėti ir dėl kurio būtina
imtis politinių veiksmų. Visų pirma toliau reikia skirti
dėmesį pokyčiams namų ūkių skolos, susijusios su
didele hipotekos skola ir būsto rinkos struktūriniais ypatumais,
srityse, taip pat nepalankiems eksporto rinkos dalių pokyčiams.
Rizika būsto sektoriuje susijusi su nuolatiniu struktūriniu
būsto pasiūlos nepakankamumu; dėl vidinių pasiūlos
apribojimų, ypač Londone, ir palyginti lėto pasiūlos atsako
į paklausos augimą būsto kainos, ypač Londone ir
pietryčiuose, toliau didėja ir verčia pirkėjus imti dideles
hipotekos paskolas. Nors nepanašu, kad dėl mažėjančios eksporto
rinkos dalies atsirastų trumpalaikė rizika, kartu su einamosios
sąskaitos deficitu tai vis tiek rodo, kad yra struktūrinių
problemų. Jos susijusios su įgūdžių atotrūkiu ir
infrastruktūros trūkumais. Viešųjų finansų srityje
Jungtinė Karalystė nepasiekė nominalaus deficito tikslų ir
struktūrinio koregavimo tikslų;
(8)
2014 m. balandžio 30 d. Jungtinė
Karalystė pateikė 2014 m. nacionalinę reformų
programą ir 2014 m. konvergencijos programą. Siekiant
atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos
vienu metu;
(9)
pagal Protokolo Nr. 15 dėl tam tikrų su
Jungtine Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalyste susijusių
nuostatų 4 punktą Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
126 straipsnio 1 dalyje nustatyta pareiga vengti perviršinio valdžios
sektoriaus deficito Jungtinei Karalystei netaikoma. Protokolo 5 punkte
nustatyta, kad Jungtinė Karalystė turi stengtis vengti perviršinio
valdžios sektoriaus deficito. 2008 m. liepos 8 d. Taryba pagal
Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 6 dalį
nusprendė, kad Jungtinėje Karalystėje yra susidaręs
perviršinis deficitas;
(10)
2014 m. konvergencijos programoje nustatytos
biudžeto strategijos tikslas – penkerių metų tęstinio
laikotarpio pabaigoje (kuris baigiasi 2018–2019 m.) pasiekti
subalansuotą pagal ciklą pakoreguotą dabartinį
biudžetą. Į konvergencijos programą neįtraukiamas vidutinio
laikotarpio tikslas, kaip numatyta Stabilumo ir augimo pakte. Numatoma, kad
2014–2015 m. valdžios sektoriaus deficitas sieks 5,0 % BVP,
t. y. gerokai mažesnis palyginti su 2009–2010 m., kuomet jis buvo
pasiekęs didžiausią lygį – 11,4 % BVP. Tai neatitinka
Tarybos nustatyto perviršinio deficito panaikinimo termino. Pagal programą
perviršinis deficitas bus panaikintas 2016–2017 m. (kuomet jis sieks
2,4 % BVP), praėjus dvejiems metams po Tarybos nustatyto termino.
Programoje numatoma, kad (perskaičiuotas) struktūrinis valdžios
sektoriaus deficitas per metus iki 2014–2015 m. sumažės 0,3
procentinio punkto iki 4,4 % BVP. Biudžeto planai yra nepakankami, kad
būtų pasiekta perviršiniam deficitui panaikinti rekomenduota
vidutinė metinių fiskalinių priemonių vertė.
Programoje numatoma, kad paskesniais metais (perskaičiuoto)
struktūrinio balanso metinis pagerėjimas bus vertinamas 0,8
procentinio punkto 2015–2016 m. ir 1,3 procentinio punkto
2016–2017 m. Apskritai programa tik iš dalies atitinka Stabilumo ir augimo
pakto reikalavimus. Konsolidavimas iki šiol iš esmės buvo paremtas
išlaidų mažinimu, todėl būtų galima svarstyti galimybę
išplėsti mokesčių bazę siekiant gauti papildomų
pajamų. Jungtinėje Karalystėje aukštas prarandamų
mokesčių, ypač netiesioginių mokesčių, lygis.
Remiantis konvergencijos programa, prognozuojama, kad 2015–2016 m. iki
93,1 % padidėjęs skolos ir BVP santykis vėliau nukris iki
86,6 % 2018–2019 m. Jungtinės Karalystės makroekonominis
scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra
įtikinamas. Potenciali biudžeto projekcijoms gresianti rizika kyla
dėl mažesnio nei tikėtasi augimo, kurį lemia privatų
vartojimą varžantis darbo užmokesčio didėjimo ribojimas ir
investicijoms kliudantis netikrumas. Vis dėlto projekcijos atitinka
Komisijos 2014 m. pavasario prognozę, kurioje taip pat nenumatoma,
kad perviršinis deficitas bus panaikintas iki Tarybos nustatyto termino. Be to,
remiantis Komisijos prognoze, (perskaičiuotas) struktūrinio balanso
pokytis 2010–2014 m. bus vidutiniškai 0,6 % BVP per metus mažesnis už
reikalaujamą, ir prognozuojama, kad jis bus mažesnis ir 2015 m.
Remdamasi programos vertinimu ir Komisijos prognoze, pagal Tarybos
reglamentą (EB) Nr. 1466/97 Taryba mano, kad reikia imtis papildomų
priemonių siekiant užtikrinti rekomendacijos pagal perviršinio deficito
procedūrą laikymąsi;
(11)
Jungtinė Karalystė ėmėsi tiek
su paklausa, tiek su pasiūla susijusių būsto srities
priemonių. Nors naujų būstų pasiūla padidėjo, ji
vis dar maža ir toliau gerokai atsilieka nuo paklausos. Šis veiksnys ir mažos
palūkanų normos bei palankesnės sąlygos gauti hipotekos
paskolą (esant didesniems paskolos vertės ir pajamų santykio
koeficientams) lėmė būsto kainų didėjimą kai
kuriose Jungtinės Karalystės vietose, visų pirma Londone.
Pasiūlos trūkumas jau seniai yra struktūrinis reiškinys, kuris
greičiausiai išliks ir vidutiniu laikotarpiu. Reikia imtis veiksmų
dar labiau skatinti būsto pasiūlą, tam sukuriant riekiamas
paskatas pasiūlai vietos lygmeniu padidinti. Valdžios institucijos
turėtų toliau stebėti būsto kainas ir hipotekinį
įsiskolinimą ir būti pasirengusios imtis reikiamų
priemonių, įskaitant, prireikus, pritaikyti „Help to Buy 2“
(paskolų garantijų) schemą. Siekiant spręsti pernelyg
didelio būsto kainų ir hipotekinio įsiskolinimo didėjimo
problemą reikėtų padidinti Anglijos banko finansinės
politikos komiteto vykdomo makrolygio rizikos ribojimu pagrįsto būsto
sektoriaus reguliavimo skaidrumą ir poveikį. Reikėtų
apsvarstyti žemės ir nekilnojamojo turto apmokestinimo reformos, siekiant
sumažinti būsto rinkos iškraipymus, galimybę. Šiuo metu kylanti
nekilnojamojo turto vertė nelemia didesnių nekilnojamojo turto
mokesčių, nes nekilnojamojo turto vertinimo registras nebuvo
atnaujintas nuo 1991 m. ir dėl savivaldybės mokesčio
sistemoje taikomų intervalų ir normų regresyvumo didesnės
vertės nekilnojamajam turtui taikomi mokesčiai yra santykinai mažesni
už mažesnės vertės nekilnojamajam turtui taikomus mokesčius;
(12)
Jungtinė Karalystė toliau sprendžia
nedarbo ir nepakankamo užimtumo problemą bei specialius su jaunimo nedarbu
susijusius klausimus. Didelių sunkumų kyla siekiant jaunimui suteikti
darbo rinkoje reikalaujamų įgūdžių ir darbo patirties bei
padidinti pameistrystės programų pasiūlą. Tai padeda
paaiškinti, kodėl mažiau nei prognozuota pasinaudojama darbo
užmokesčio subsidijų pagal Jaunimo garantijų sutartį (angl.
Youth Contract) sistema. Darbo rinkai būdinga gebėjimų
paklausos ir pasiūlos neatitiktis; valdžios institucijos stengiasi
perkvalifikuoti darbo jėgą siekdamos spręsti nedarbo ir aukštos
kvalifikacijos profesinių ir techninių įgūdžių turinčių
darbuotojų trūkumo problemą. Nors imtasi veiksmų pagerinti
pameistrystės programų kokybę, reikia dėti daugiau
pastangų. Be to, kvalifikacijų pripažinimo sistema išlieka
sudėtinga ir turi būti supaprastinta siekiant palengvinti
visuotinį kvalifikacijų pripažinimą ir paskatinti aktyvesnį
darbdavių dalyvavimą sistemoje;
(13)
valdžios institucijos sprendžia mažų
paskatų dirbti problemą, visų pirma susijusią su
socialinių išmokų gavėjais, įvesdamos
universalųjį kreditą, kuris leis pradėjusiems dirbti
asmenims išlaikyti didesnes išmokų pajamas. Nors universalusis kreditas
galėtų teigiamai paveikti užimtumą, daug priklausys nuo to, kaip
veiksmingai ši sistema bus įgyvendinta, taip pat paramos paslaugų ir,
be kita ko, jos sąveikos su kitomis išmokomis. Siekį skatinti
grįžimą į darbą taip pat rodo tai, kad iki 2016 m.
daugumai darbingo amžiaus žmonėms teikiamų išmokų ir
mokesčių kreditų taikomas metinis tikslinimas bus apribotas iki
1 % per metus;
(14)
Jungtinė Karalystė toliau sprendžia
problemas, susijusias su tėvų užimtumo didinimu, gerindama galimybes
pasinaudoti kokybiškomis ir įperkamomis vaikų priežiūros paslaugomis.
Ji toliau rengia programas siekdama vaikų priežiūrą padaryti
įperkamą tiek ne visą darbo dieną, tiek visą darbo
dieną dirbantiems tėvams, atsižvelgiant į skirtingus pajamų
lygius. Vis dėlto vaikų priežiūros kaina tebėra viena
aukščiausių ES ir toliau kelia problemų, visų pirma
antrajam šeimoje uždirbančiam asmeniui ir vienišiems tėvams;
(15)
kalbant apie galimybes gauti finansavimą, nors
kreditų rinkų sąlygos 2013 m. pagerėjo, kreditų
apimtis auga vangiai ir reikia daugiau laiko, kad paaiškėtų, ar esama
politika yra sėkminga. MVĮ ir toliau patiria didelių
sunkumų siekdamos gauti kreditų. Didelės įmonės gali
gauti finansavimą tiesiogiai didmeninėse rinkose ir pasinaudoti gerai
išvystyta Jungtinės Karalystės finansinių paslaugų
pasiūla, o MVĮ, norėdamos gauti išorės finansavimą,
daugiausia remiasi bankais. Padaryta didelė pažanga siekiant spręsti
praėjusių metų rekomendaciją dėl konkurencijos
bankų sektoriuje sukuriant naujus bankus, vadinamuosius bankus varžovus (angl.
challenger banks, vienas iš tokių bankų pavyzdžių yra
TSB, tačiau jis dar nėra visiškai nepriklausomas);
(16)
2013 m. gruodžio mėn. Jungtinė
Karalystė paskelbė atnaujintą nacionalinės
infrastruktūros planą, kuriame pateiktas ilgalaikis ir strateginis
požiūris į infrastruktūros planavimą, finansavimą ir
diegimą. Plane nustatyti į ateitį orientuotų kapitalo
investicijų iki 2020 m. ir vėlesnių metų poreikiai –
iš viso 375 mlrd. GBP (maždaug 460 mlrd. EUR). Didelė šių
poreikių dalis (340 mlrd. GBP, t. y. maždaug 420 mlrd. EUR) yra
susijusi su investicijomis į energetikos ir transporto sektorius.
Numatoma, kad maždaug trys ketvirčiai lėšų bus gauta iš
privačių šaltinių, likusioji dalis bus viešosios lėšos.
Nors šis planas yra tinkama iniciatyva, susirūpinimą tebekelia
finansavimo privačiojo sektoriaus aspektas, reglamentavimo tikrumas ir
statybos leidimų išdavimo laiku klausimas. Siekiant sumažinti finansavimo
ir vykdymo riziką reikia sukurti griežtus mechanizmus, kartu užtikrinant
su numatomomis ir faktinėmis infrastruktūros išlaidomis susijusį
skaidrumą;
(17)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija atliko išsamią Jungtinės Karalystės ekonominės
politikos analizę. Ji įvertino konvergencijos programą ir
nacionalinę reformų programą. Komisija įvertino ne tik
jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei
Jungtinės Karalystės politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES
taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie
būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti
bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau
išdėstytose 1–6 rekomendacijose;
(18)
atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba
išnagrinėjo Jungtinės Karalystės konvergencijos programą ir
savo nuomonę[8]
visų pirma pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;
(19)
Taryba, atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios
apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, išnagrinėjo nacionalinę
reformų programą ir konvergencijos programą. Jos rekomendacijos
pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose
2, 3, 5 ir 6 rekomendacijose,
REKOMENDUOJA Jungtinei Karalystei
2014–2015 m. imtis šių veiksmų:
1.           Sustiprinti
biudžeto strategiją, siekiant tvariai panaikinti perviršinį
deficitą, laikantis Tarybos rekomendacijos pagal perviršinio deficito
procedūrą. Tęsti diferencijuotą, augimą skatinantį
fiskalinių sąlygų griežtinimą, nustatant kapitalo išlaidų
prioritetus. Siekiant paremti fiskalinį konsolidavimą
reikėtų apsvarstyti pajamų didinimo išplečiant
mokesčių bazę galimybę. Spręsti su infrastruktūra
susijusių struktūrinių kliūčių, gebėjimų
paklausos ir pasiūlos neatitikties ir nepakankamų MVĮ
galimybių gauti finansavimą problemas, siekiant paskatinti
prekių ir paslaugų eksporto augimą.
2.           Padidinti Anglijos banko
finansinės politikos komiteto vykdomo makrolygio rizikos ribojimu
pagrįsto būsto sektoriaus reguliavimo skaidrumą ir poveikį.
Imtis tinkamų priemonių siekiant reaguoti į spartų
nekilnojamojo turto kainų didėjimą vietovėse, kurių
indėlis į Jungtinės Karalystės ekonomikos augimą itin
didelis, visų pirma Londone, pavyzdžiui, pritaikant „Help to Buy 2“
schemą, ir mažinti riziką, susijusią su dideliu hipotekiniu
įsiskolinimu. Pašalinti nekilnojamojo turto apmokestinimo iškraipymus
reguliariai atnaujinant turto vertinimą ir sumažinti savivaldybės
mokesčių sistemoje taikomų intervalų ir normų
regresyvumą. Toliau dėti pastangas būsto pasiūlai didinti.
3.           Išlaikyti
įsipareigojimą vykdyti Jaunimo garantijų sutartį, visų
pirma gerinant darbdavių poreikius atitinkančius įgūdžius.
Užtikrinti darbdavių įsipareigojimą spręsti
gebėjimų paklausos ir pasiūlos neatitikties problemą,
užtikrinant galimybes įgyti pažangesnių ir aukštesnio lygio
įgūdžių ir didinant pameistrystės programų
pasiūlą. Sumažinti prastus bendruosius gebėjimus
turinčių jaunų žmonių skaičių.
4.           Tęsti pastangas mažinti
mažas pajamas gaunančiuose namų ūkiuose gyvenančių
vaikų skurdą, užtikrinti, kad universaliuoju kreditu ir kitomis
socialinės gerovės reformomis būtų sukurta tinkama
išmokų sistema su aiškiomis paskatomis dirbti ir paramos paslaugomis.
Pagerinti galimybes gauti įperkamas kokybiškas vaikų priežiūros
paslaugas.
5.           Toliau dėti pastangas siekiant
padidinti bankų ir ne bankų teikiamą finansavimą MVĮ.
Užtikrinti veiksmingą Verslo banko (angl. Business Bank)
veikimą ir remti bankų varžovų veiklos aktyvinimą.
6.           Įgyvendinti
nacionalinį infrastruktūros planą, didinant planavimo
procesų nuspėjamumą ir aiškiai nustatant finansavimo
įsipareigojimus. Užtikrinti skaidrumą ir atskaitomybę laiku
teikiant nuoseklią informaciją apie plano įgyvendinimą.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL L 306, 2011 11 23, p. 25.
[3]               COM(2014) 429 final.
[4]               Dok. P7_TA(2014)0128 ir P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 91 final.
[8]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9
straipsnio 2 dalį.


title: 2017 m. liepos 11 d. Tarybos rekomendacija, dėl 2017 m. Prancūzijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Prancūzijos stabilumo programos

text:
               9.8.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 261/36

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2017 m. liepos 11 d.
   dėl 2017 m. Prancūzijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Prancūzijos stabilumo programos
   (2017/C 261/09)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2016 m. lapkričio 16 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2017 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2017 m. kovo 9–10 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2016 m. lapkričio 16 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Prancūzija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos; tą rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2017 m. kovo 9–10 d.2017 m. kovo 21 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl euro zonos ekonominės politikos (toliau – euro zonai skirta rekomendacija) (3);

               (2)

               kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Prancūzija turėtų užtikrinti, kad euro zonai skirta rekomendacija būtų visiškai ir laiku įgyvendinta, kaip nurodyta toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose;

               (3)

               2017 m. vasario 22 d. paskelbta 2017 m. Prancūzijos ataskaita. Joje įvertinta Prancūzijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2016 m. liepos 12 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, veiksmai, kurių Prancūzija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, ir Prancūzijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“. Į ją įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai, kurie taip pat buvo paskelbti 2017 m. vasario 22 d. Remdamasi savo analize, Komisija padarė išvadą, kad Prancūzijoje yra susidarę perviršiniai makroekonominiai disbalansai. Visų pirma Prancūzijai būdingas mažas konkurencingumas ir didelė bei didėjanti valstybės skola esant mažam našumo augimui. Itin svarbu imtis veiksmų, kad būtų sumažinta neigiamų padarinių Prancūzijos ekonomikai rizika ir, atsižvelgiant į šalies ekonomikos dydį bei tarpvalstybinę svarbą, neigiamo šalutinio poveikio visai ekonominei ir pinigų sąjungai rizika;

               (4)

               2017 m. balandžio 28 d. Prancūzija pateikė 2017 m. nacionalinę reformų programą ir 2017 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (5)

               į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

               (6)

               šiuo metu Prancūzijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto korekcinė dalis. 2017 m. stabilumo programoje Vyriausybė planuoja ištaisyti perviršinį deficitą ne vėliau kaip 2017 m., vadovaudamasi 2015 m. kovo 10 d. Tarybos rekomendacija pagal perviršinio deficito procedūrą, numatant nominalų 2,8 % BVP deficitą. Numatoma, kad nominalus deficitas toliau mažės ir 2020 m. sieks 1,3 % BVP. Vidutinės trukmės biudžeto tikslą – 0,4 % BVP struktūrinį deficitą – planuojama pasiekti ne vėliau kaip 2019 m. Tačiau prognozuojama, kad perskaičiuotas (5) struktūrinis balansas 2020 m. bus -1,2 % BVP, todėl vidutinės trukmės tikslas programos laikotarpiu nebus pasiektas. 2017 m. stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis su BVP nuo 95,9 % BVP 2018 m. sumažės iki 93,1 % BVP 2020 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos tos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Vis dėlto priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus deficito tikslus 2018 m. ir vėliau, nėra pakankamai konkretizuotos;

               (7)

               2015 m. kovo 10 d. Taryba rekomendavo Prancūzijai ne vėliau kaip 2017 m. ištaisyti perviršinio deficito padėtį ir pasiekti, kad 2017 m. valdžios sektoriaus deficitas sudarytų 2,8 % BVP, o tai atitiktų 0,9 % BVP struktūrinio balanso pagerėjimą. Remiantis Komisijos 2017 m. pavasario prognoze, numatoma, kad 2017 m. nominalus deficitas pasieks 3,0 % BVP – tai atitinka Sutartyje nustatytą pamatinę vertę, tačiau viršija Tarybos rekomenduotą tikslą. Numatoma, kad, jei politika nesikeis, 2018 m. nominalus deficitas sudarys 3,2 % BVP, taigi viršys Sutartyje nustatytą pamatinę vertę ir rodys, kad tvariam perviršinio deficito panaikinimui kyla rizika. Be to, neplanuojama, kad rekomenduojamos fiskalinės pastangos bus įdėtos per perviršinio deficito procedūros laikotarpį, nes Prancūzijos vykdoma konsolidavimo strategija pirmiausia grindžiama pagerėjusiomis ciklo sąlygomis ir išlikusiomis mažų palūkanų sąlygomis, o šių veiksnių valdžios institucijos nekontroliuoja;

               (8)

               jei perviršinis deficitas galiausiai būtų laiku ir tvariai panaikintas, 2018 m. Prancūzijai būtų pradėta taikyti Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir pereinamojo laikotarpio skolos taisyklė. Atsižvelgiant į Prancūzijos fiskalinę padėtį ir visų pirma jos skolos dydį, tikimasi, kad šalis toliau vykdys koregavimą siekdama vidutinės trukmės biudžeto tikslo – 0,4 % BVP struktūrinio deficito. Pagal bendrai sutartą koregavimo matricą taikant Stabilumo ir augimo paktą, tas koregavimas būtinas, kad grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų (6) nominalusis augimas 2018 m. neviršytų 1,2 %. Tai atitiktų 0,6 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. Jeigu politika nesikeis, esama rizikos, kad 2018 m. nuo to reikalavimo bus labai nukrypta. Taip pat esama rizikos, kad Prancūzija 2018 m. nesilaikys pereinamojo laikotarpio skolos taisyklės, nes prognozuojama, kad struktūrinis balansas pablogės 0,5 % BVP, palyginti su reikalavimu užtikrinti minimalų tolygų struktūrinį 0,4 % BVP koregavimą. Apskritai Taryba mano, kad Prancūzija turi būti pasirengusi imtis papildomų priemonių siekdama užtikrinti, kad 2017 m. būtų laikomasi reikalavimų, ir kad nuo 2018 m. reikės papildomų priemonių siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Tačiau, kaip numatyta Reglamente (EB) Nr. 1466/97, vertinant biudžeto planus ir rezultatus turėtų būti remiamasi valstybės narės biudžeto balansu atsižvelgiant į ciklo sąlygas. Kaip primenama Komisijos komunikate dėl 2017 m. Europos semestro, kuris pridedamas prie šių konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų, vertinant 2018 m. biudžeto planų projektus, o vėliau – 2018 m. biudžeto rezultatus, reikės tinkamai atsižvelgti į tikslą siekti fiskalinės krypties, kuri padėtų ir stiprinti vykstantį atsigavimą, ir užtikrinti Prancūzijos viešųjų finansų tvarumą. Šiame kontekste Taryba atkreipia dėmesį į tai, kad Komisija ketina atlikti bendrą vertinimą pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, visų pirma atsižvelgdama į Prancūzijos ciklinę padėtį;

               (9)

               Prancūzijoje viešųjų išlaidų santykis su BVP yra vienas didžiausių Sąjungoje. Prognozuojama, kad išlaidų santykis 2017 m. sieks 56,2 % BVP, 9,7 procentinio punkto daugiau nei Sąjungoje. Prancūzija laikėsi išlaidomis grindžiamo konsolidavimo strategijos, kuri daugiausia paremta mažėjančiomis palūkanų normomis ir viešųjų investicijų mažinimu. Tačiau mažai tikėtina, kad mažos palūkanų normos išliks ir vidutinės trukmės laikotarpiu, o pelningų viešųjų investicijų mažinimas galėtų pakenkti būsimam ekonominiam potencialui. Kita vertus, peržiūrėjus išlaidas, nustatyti keli galimo našumo didinimo būdai, kurie nebuvo įgyvendinti. Peržiūrėjus išlaidas nustatyta nedidelė dalis – mažiau nei 2 % – sutaupytų visų planuotų išlaidų, t. y. 50 mlrd. EUR per 2015–2017 m. laikotarpį. Tačiau tik dalis jų įtrauktos į faktines 2016 m. biudžeto priemones, o 2017 m. Biudžeto įstatyme numatytos priemonės grindžiamos dar per 2015 m. išlaidų peržiūrą nustatytomis priemonėmis. Po išlaidų peržiūros sutaupytos lėšos galėtų labai padidėti išplėtus peržiūrimas išlaidų sritis ir įgyvendinus daugiametę strategiją, kad nustatytos sutaupytos lėšos visapusiškai taptų konkrečiomis biudžeto priemonėmis;

               (10)

               didelės socialinio draudimo įmokos kartu su dideliais įmones slegiančiais mokesčiais gali atgrasyti nuo privačių investicijų ir trukdyti įmonėms augti ir įdarbinti naujų darbuotojų. Toliau įgyvendinamos darbo sąnaudų mažinimo politikos priemonės, o 2016 m. balandžio mėn. pradėtas pagal solidarumo ir atsakomybės paktą planuotas antrasis darbdavių socialinio draudimo įmokų mažinimo etapas. Be to, Vyriausybė 2017 m. nuo 6 % iki 7 % padidino mokestines lengvatas konkurencingumui ir užimtumui skatinti (CICE). Šios darbo jėgos mokesčių pleišto mažinimo priemonės Prancūzijos konkurencingumą gerino nuo 2013 m., bet anksčiau susikaupę nuostoliai dar nepadengti. 2015 m. vidutiniam darbo užmokesčiui Prancūzijoje tekusi darbdavių socialinio draudimo įmokų dalis, palyginti su visomis darbdaviui tenkančiomis darbo sąnaudomis, buvo didžiausia Sąjungoje, nors esama mažėjimo tendencijos. Naujausiuose šių priemonių vertinimuose pabrėžiamas jų teigiamas poveikis užimtumui ir įmonių pelno maržoms, tačiau reikia papildomų vertinimų, kad būtų visapusiškai įvertintas jų poveikis darbo užmokesčiui, investicijoms, užimtumui ir įmonių maržoms. Naujausi vertinimai taip pat rodo, kad visų darbo sąnaudų mažinimo programų konsolidavimas ir jų pertvarkymas į nuolatinį socialinio draudimo įmokų mažinimą padėtų optimizuoti jų poveikį užimtumui ir investicijoms;

               (11)

               2016 m. liepos 1 d. duomenimis efektyvusis vidutinis pelno mokesčio tarifas buvo 38,4 % – didžiausias Sąjungoje; kiti gamybos mokesčiai taip pat yra labai dideli. Vis dėlto Prancūzija ėmėsi veiksmų, kad 2020 m. įstatymais nustatyta pelno mokesčio norma būtų sumažinta iki 28 %. Be to, vartojimo mokesčių našta ir toliau mažėja mažiau nei kitose valstybėse narėse. 2014 m. Prancūzija užėmė 27 vietą Sąjungoje pagal mokestines pajamas, surenkamas iš vartojimo, išreikštas visų mokesčių procentine dalimi. PVM sistemai būdingas vidutinis standartinis tarifas ir žemi sumažinti lengvatiniai tarifai, taikomi didelei bazei. Sudėtinga mokesčių sistema gali būti kliūtis verslo aplinkai gerai veikti. Prancūzijos mokesčių našta didelė, tačiau kartu yra daug mokesčių lengvatų, sumažintų tarifų ir labai daug apmokestinimo sistemų, o dėl to išauga reikalavimų laikymosi sąnaudos ir padidėja netikrumas, ypač įmonėms. Bendros Prancūzijos mokesčių išlaidos yra didelės, daugiau kaip 3 % BVP. Mokesčius renkančių mokesčių administratorių administracinės išlaidos taip pat yra didelės ir viršija Sąjungos vidurkį;

               (12)

               2016 m. nedarbo lygis sumažėjo iki 10,1 %. Didesnis yra jaunimo, žemos kvalifikacijos darbuotojų ir ne Sąjungoje gimusių asmenų nedarbas. Tebevykdomos valdymo reformos yra labai svarbios derinant mokymo galimybes su įsidarbinimo perspektyvomis ir ekonominiais poreikiais. Tuo pat metu darbo ieškantys asmenys, žemesnės kvalifikacijos darbuotojai ir MVĮ darbuotojai nuolat susiduria su sunkumais norėdami gauti galimybių mokytis. Jų dalyvavimui ir teikiamo mokymo aktualumui užtikrinti gali tekti stiprinti jau esamas priemones ir perbalansuoti išteklius. Jaunimui, ypač mažiausiai kvalifikuotam, vis dar sunku patekti į darbo rinką. Atsižvelgiant į tai, iki šiol teigiamų rezultatų sulaukta įgyvendinus pameistrystės rėmimo priemones. Tačiau pirminis profesinis rengimas ir mokymas, ypač teikiamas mokyklose ir kai kuriuose tretiniuose sektoriuose, nėra pakankamai susietas su užimtumo galimybėmis. Be to, palankių sąlygų neturintys mokiniai dažniau nukreipiami į pirminio profesinio rengimo įstaigas, kuriose taip pat didžioji dalis nebaigia mokslo, ir taip didinama nelygybė švietimo srityje. Mokinių socialinės ir ekonominės padėties įtaka ugdymo rezultatams yra didžiausia EBPO;

               (13)

               2016 m. dirbo tik 54,5 % ne ES gimusių darbingo amžiaus asmenų. Ne ES gimusių moterų užimtumo lygis (45,4 %) buvo vienas žemiausių Sąjungoje. Ne ES gimusių ir Prancūzijoje gimusių asmenų užimtumo atotrūkis 2016 m. padidėjo iki 17,5 procentinio punkto (moterų – 23,7 procentinio punkto). Dėl prastų ne ES gimusių asmenų užimtumo rezultatų mažėja bendras užimtumo lygis, ir tai rodo, kad darbo jėga yra nuolat nepakankamai panaudojama. Antros kartos imigrantų užimtumo rezultatai taip pat neigiami, ir to negalima paaiškinti amžiaus, išsilavinimo ir įgūdžių skirtumais. Be to, švietimo rezultatų skirtumai išlieka, nes antros kartos imigrantų rezultatai gerėja tik iš dalies. Siekiant išspręsti šią problemą, reikia išsamios strategijos, įskaitant visų pirma konkrečias kalbos įgūdžių, kvalifikacijos kėlimo ir mokymo, profesinio konsultavimo ir kitas tikslines aktyvios darbo rinkos politikos priemones. Siekiant skatinti dalyvavimą darbo rinkoje, itin svarbu suteikti galimybę veiksmingai naudotis paslaugomis ir imtis veiksmų prieš diskriminacinę praktiką, kuri turi poveikio ne ES gimusių asmenų ir antros kartos imigrantų įdarbinimui;

               (14)

               nuo 2013 m. Prancūzijos minimalus darbo užmokestis indeksuojamas pagal šalies indeksavimo taisykles. Dėl nedidelės infliacijos ir lėtėjančio darbo užmokesčio augimo jo augimas buvo mažesnis nei standartinio darbo užmokesčio. Nors minimalus darbo užmokestis, palyginti su darbo užmokesčio mediana, yra didelis, su minimaliu darbo užmokesčiu susijusios darbo sąnaudos sumažėjo dėl atleidimo nuo socialinių įmokų. Minimalaus darbo užmokesčio didinimas skatina daugumos kategorijų darbuotojų darbo užmokesčio didėjimą ir kelia riziką, kad naujiems darbuotojams bus mokamas didesnis darbo užmokestis nei esamiems. Nors minimalaus darbo užmokesčio indeksavimas yra svarbus siekiant išlaikyti darbuotojų perkamąją galią, dėl dabartinio indeksavimo mechanizmo gali būti vėluojama imtis būtinų bendrų darbo užmokesčio koregavimo priemonių. Be to, šiuo metu esant dideliam nedarbui, kyla rizika, kad su minimaliu darbo užmokesčiu susijusios darbo sąnaudos mažins žemos kvalifikacijos asmenų užimtumo galimybes. Nepriklausomų ekspertų grupė kasmet vertina Prancūzijos minimalų darbo užmokestį ir pateikia neprivalomą nuomonę dėl jo pokyčių. Į šių ekspertų nuomonę dėl darbo užmokesčio ad hoc didinimo iki šiol visada būdavo atsižvelgiama, ir ji atlieka svarbų vaidmenį siekiant tokius ad hoc didinimus kontroliuoti;

               (15)

               2016 m. rugpjūčio mėn. priėmusi Įstatymą dėl darbo, socialinio dialogo ir profesinės karjeros, Prancūzija pradėjo įgyvendinti priemones, kuriomis siekiama gerinti įmonių gebėjimą prisitaikyti prie ekonomikos ciklų ir sumažinti segmentaciją. Įstatymu paaiškinamos atleidimo iš darbo dėl ekonominių priežasčių taisyklės, išplečiama daugumos įmonės lygmeniu sudaromų sutarčių taikymo sritis ir didinamas kolektyvinių derybų veiksmingumas. Vis dar aukštas nedarbo lygis kelia nedarbo išmokų sistemos tvarumo problemų. Šiuo klausimu socialiniai partneriai 2017 m. kovo mėn. pasiekė susitarimą dėl naujos nedarbo išmokų konvencijos, kurią patvirtino Vyriausybė ir kurios tikslas – sumažinti deficitą po 1,2 mlrd. EUR per metus;

               (16)

               nors Prancūzija pagerino bendrą savo reguliavimo sistemos veikimą, verslo aplinka ir toliau vertinama vidutiniškai, palyginti su pagrindiniais konkurentais. Visų pirma, nepaisant to, kad toliau dedamos pastangos sistemą paprastinti, įmonės vis dar susiduria su didele reguliavimo našta ir greitai keičiamais teisės aktais. Tai viena iš pagrindinių kliūčių privačioms investicijoms. Įgyvendindama supaprastinimo programą, Prancūzija ėmėsi priemonių, kad sumažintų įmonėms tenkančią biurokratizmo naštą, tačiau penktadalis priemonių, patvirtintų iki 2016 m., 2017 m. gegužės mėn. dar nebuvo įgyvendintos. Tuo pačiu metu ribų efektas ir toliau turi įtakos įmonių plėtojimuisi ir jų ekonominės bei rinkos veiklos rezultatams. Padidintos socialinės ir fiskalinės prievolės, taikytinos įmonėms, kurių darbuotojų skaičius viršija tam tikrą skaičių, gali atgrasyti jas nuo tokios veiklos plėtros, kuri leistų joms eksportuoti ir diegti inovacijas. Šis ribos slenksčio efektas gali savo ruožtu turėti įtakos įmonių našumui, konkurencingumui ir tarptautinimui. Iš tikrųjų, remiantis empiriniais duomenimis, 10 ir 50 darbuotojų ribos yra ypač brangios darbdaviams, o Prancūzijos ekonomikai būdinga neproporcingai maža dalis šias ribas viršijančių įmonių – tai rodo, kad abu reiškiniai gali būti susiję;

               (17)

               pagerėjo konkurencija keliuose paslaugų sektoriuose, tačiau kai kuriems ekonomiškai svarbiems sektoriams, pvz., apskaitos, architektūros, priežiūros namuose paslaugų, apgyvendinimo ir maitinimo paslaugų, taksi ir automobilių su vairuotoju nuomos paslaugų, vis dar būdinga maža konkurencija ir (arba) reguliavimo kliūtys. Tebėra kliūčių šias paslaugas teikti, visų pirma pertekliniai norminiai reikalavimai, ir tai atgraso nuo paslaugų teikimo arba riboja veiksmingą konkurenciją. Šias kliūtis sumažinus, esamos arba naujos įmonės galėtų, naudodamosi naujais technologiniais ir skaitmeniniais pokyčiais, didinti savo konkurencingumą ir (arba) patekti į rinkas, ir tai būtų naudinga vartotojams: sumažėtų kainos ir pagerėtų paslaugų kokybė. Kad tai būtų pasiekta, kaip numatyta 2017 m. sausio mėn. priemonių, kuriomis būtų šalinamos kliūtys paslaugų rinkose, rinkinyje, Komisija pradėjo tarpusavio vertinimo procesą ir paragino valstybes nares atlikti savo kliūčių verstis tam tikromis profesijomis vertinimą;

               (18)

               inovacijos Prancūzijoje neatitinka Europos inovacijų srities lyderių veiklos rezultatų. Sudėtingumo lygis vis dar aukštas, o bendras koordinavimas – problema. Prancūzijos suteiktos valstybės paramos ir vidutiniškų inovacijų diegimo rezultatų neatitikimas kelia klausimų dėl viešosios paramos mechanizmų veiksmingumo. Visų pirma, viešųjų mokslinių tyrimų centrų ir įmonių bendradarbiavimas yra nepatenkinamas, ir tai kenkia ekonominiam inovacijų sistemos pajėgumui;

               (19)

               atsižvelgdama į 2017 m. Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Prancūzijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2017 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2017 m. stabilumo programą, 2017 m. nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Prancūzija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Prancūzijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi Sąjungos taisyklių ir gairių, nes bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą būtina stiprinti Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

               (20)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2017 m. stabilumo programą, o jos nuomonė (7) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (21)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo 2017 m. nacionalinę reformų programą ir 2017 m. stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose,

         REKOMENDUOJA Prancūzijai 2017–2018 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Užtikrinti, kad būtų laikomasi 2015 m. kovo 10 d. Tarybos rekomendacijos pagal perviršinio deficito procedūrą. 2018 m. toliau dėti dideles fiskalines pastangas pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimus, atsižvelgiant į poreikį stiprinti vykstantį atsigavimą ir užtikrinti Prancūzijos viešųjų finansų tvarumą. Visapusiškai peržiūrėti išlaidų straipsnius siekiant didinti veiksmingumą, kuris padėtų sutaupyti lėšų.

               2.

               Stiprinti darbo sąnaudų mažinimo priemones, kad jų veiksmingumas būtų kuo labiau padidintas nedarant poveikio biudžetui ir siekiant padidinti jų poveikį užimtumui ir investicijoms. Išplėsti bendrą mokesčių bazę ir imtis tolesnių veiksmų siekiant įgyvendinti planuojamą įstatymais nustatyto įmonių pelno mokesčio tarifo sumažinimą.

               3.

               Didinti darbo ieškančių asmenų, visų pirma žemesnės kvalifikacijos darbuotojų ir migrantų kilmės asmenų, galimybes patekti į darbo rinką, be kita ko, peržiūrint profesinio rengimo ir mokymo sistemą. Užtikrinti, kad minimalaus darbo užmokesčio pokyčiai derėtų su darbo vietų kūrimu ir konkurencingumu.

               4.

               Toliau mažinti reguliavimo naštą įmonėms, be kita ko, toliau vykdant paprastinimo programą. Toliau šalinti kliūtis konkurencijai paslaugų sektoriuje, be kita ko, verslo paslaugų ir reglamentuojamųjų profesijų srityje. Paprastinti viešosios paramos inovacijoms schemas ir didinti jų veiksmingumą.

      Priimta Briuselyje 2017 m. liepos 11 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         T. TÕNISTE

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  OL C 92, 2017 3 24, p. 1.

      (4)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

      (5)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones, Komisijos tarnybų perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

      (6)  Grynąsias valdžios sektoriaus išlaidas sudaro bendrosios valdžios sektoriaus išlaidos, atėmus išlaidas palūkanoms, su Sąjungos programomis, kurios visiškai finansuojamos iš gautų Sąjungos lėšų, susijusias išlaidas ir išlaidas, atsirandančias dėl nediskrecinių su bedarbio pašalpomis susijusių pokyčių. Valstybės finansuojamas bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas subalansuojamas per 4 metų laikotarpį. Įskaičiuojamos diskrecinės su pajamomis susijusios priemonės arba įstatymais nustatytas pajamų padidėjimas. Vienkartinės priemonės, susijusios tiek su pajamomis, tiek su išlaidomis, neįskaičiuojamos.

      (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.