title: Tarybos rekomendacija 2020 m. liepos 20 d. dėl 2020 m. Latvijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2020 m. Latvijos stabilumo programos 2020/C 282/14

text:
               26.8.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 282/89

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2020 m. liepos 20 d.
      dėl 2020 m. Latvijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2020 m. Latvijos stabilumo programos
      (2020/C 282/14)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  2019 m. gruodžio 17 d. Komisija priėmė metinę tvaraus augimo strategiją, kuria pradedamas 2020 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Joje tinkamai atsižvelgta į 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį. 2019 m. gruodžio 17 d. Komisija pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 (2) priėmė ir įspėjimo mechanizmo ataskaitą – joje Latvija nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos;

                  (2)

                  2020 m. vasario 26 d. paskelbta 2020 m. Latvijai skirta ataskaita. Joje įvertinta Latvijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2019 m. liepos 9 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas (3) (toliau – 2019 m. šaliai skirtos rekomendacijos), veiksmai, kurių šalis ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, ir Latvijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

                  (3)

                  2020 m. kovo 11 d. Pasaulio sveikatos organizacija COVID-19 protrūkį oficialiai paskelbė pasauline pandemija. Dėl pandemijos piliečiai, šalių visuomenė ir ekonomika pateko į ekstremaliąją didelio pavojaus visuomenės sveikatai situaciją. Ji daro didžiulį spaudimą nacionalinėms sveikatos sistemoms, trikdo pasaulines tiekimo grandines, kelia nestabilumą finansų rinkose, lemia vartotojų paklausos sukrėtimus ir daro neigiamą poveikį įvairiems sektoriams. Ji kelia grėsmę žmonių darbo vietoms ir pajamoms, taip pat įmonių verslui. Jos sukeltas didelis ekonominis sukrėtimas jau turi skaudžių pasekmių Sąjungoje. 2020 m. kovo 13 d. Komisija priėmė komunikatą, kuriuo raginama užtikrinti suderintą ekonominį atsaką į krizę, įtraukiant visus nacionalinio ir Sąjungos lygmens suinteresuotuosius subjektus;

                  (4)

                  kelios valstybės narės paskelbė nepaprastąją padėtį arba ėmėsi neatidėliotinų priemonių. Visos neatidėliotinos priemonės turėtų būti griežtai proporcingos, būtinos, ribotos trukmės ir atitikti Europos bei tarptautinius standartus. Joms turėtų būti taikoma demokratinė priežiūra ir nepriklausoma teisminė peržiūra;

                  (5)

                  2020 m. kovo 20 d. Komisija priėmė komunikatą dėl Stabilumo ir augimo pakte nustatytos bendrosios išvengimo sąlygos taikymo. Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalyje, 6 straipsnio 3 dalyje, 9 straipsnio 1 dalyje bei 10 straipsnio 3 dalyje ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 (4) 3 straipsnio 5 dalyje bei 5 straipsnio 2 dalyje nustatytą bendrąją nukrypti leidžiančią išlygą sudaromos palankesnės sąlygos koordinuoti biudžeto politiką esant dideliam ekonomikos nuosmukiui. 2020 m. kovo 20 d. komunikate Komisija laikėsi nuomonės, kad, atsižvelgiant į numatomą didelį ekonomikos nuosmukį dėl COVID-19 pandemijos, bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos taikymo sąlygos yra tenkinamos, ir paprašė Tarybos šią išvadą patvirtinti. 2020 m. kovo 23 d. valstybių narių finansų ministrai pritarė Komisijos vertinimui. Jie sutiko, kad dėl didelio ekonomikos nuosmukio reikia ryžtingo, ambicingo ir suderinto atsako. Pradėjus taikyti bendrąją nukrypti leidžiančią išlygą leidžiama laikinai nukrypti nuo vidutinės trukmės biudžeto tikslui pasiekti numatyto koregavimo plano, jei tai nekelia pavojaus fiskaliniam tvarumui vidutinės trukmės laikotarpiu. Kalbant apie korekcinę dalį, Taryba taip pat gali nuspręsti, remdamasi Komisijos rekomendacija, priimti patikslintą fiskalinę trajektoriją. Taikant bendrąją nukrypti leidžiančią išlygą Stabilumo ir augimo pakto procedūros nesustabdomos. Ji suteikia valstybėms narėms galimybę nukrypti nuo paprastai taikomų biudžetinių reikalavimų, o Komisijai ir Tarybai – imtis būtinų politikos koordinavimo priemonių laikantis Pakto;

                  (6)

                  siekiant apriboti ir kontroliuoti COVID-19 pandemijos plitimą, padidinti nacionalinių sveikatos sistemų atsparumą, įmonėms bei namų ūkiams teikiamomis paramos priemonėmis sušvelninti socialinius bei ekonominius pandemijos padarinius ir užtikrinti tinkamas sveikatos ir saugos sąlygas darbo vietoje, kad būtų galima atnaujinti ekonominę veiklą, reikia nuolatinių veiksmų. Kad paremtų valstybių narių pastangas tose srityse, Sąjunga turėtų visapusiškai išnaudoti įvairias turimas priemones. Be to, valstybės narės ir Sąjunga turėtų bendradarbiaudamos parengti priemones, kurios yra būtinos, kad galėtume grįžti prie įprasto mūsų šalių visuomenės ir ekonomikos veikimo ir tvaraus augimo, įtraukdamos, inter alia, žaliąją pertvarką bei skaitmeninę transformaciją ir pasinaudodamos krizės metu įgyta patirtimi;

                  (7)

                  dėl COVID-19 krizės išryškėjo vidaus rinkos gebėjimas lanksčiai prisitaikyti prie išskirtinių aplinkybių. Vis dėlto, siekiant užtikrinti greitą ir sklandų perėjimą prie atsigavimo etapo ir laisvo prekių, paslaugų bei darbuotojų judėjimo, išskirtinės priemonės, neleidžiančios įprastai veikti vidaus rinkai, turėtų būti panaikintos iškart, kai tik jos nebebus būtinos. Dabartinė krizė parodė, kad sveikatos sektoriuje reikia pasirengimo krizėms planų. Vieni iš esminių platesnių pasirengimo krizėms planų rengimo elementų yra geresnės pirkimo strategijos, diversifikuotos tiekimo grandinės ir strateginiai būtiniausių prekių rezervai;

                  (8)

                  kad visus nenaudojamus Europos struktūrinių ir investicijų fondų išteklius valstybės narės galėtų sutelkti išskirtiniam COVID-19 pandemijos poveikiui sušvelninti, Sąjungos teisės aktų leidėjas jau iš dalies pakeitė atitinkamus teisės aktus Europos Parlamento ir Tarybos reglamentais (ES) 2020/460 (5) ir (ES) 2020/558 (6). Tais pakeitimais bus suteikta papildomo lankstumo ir nustatytos supaprastintos bei racionalizuotos procedūros. Siekiant sumažinti spaudimą pinigų srautams, valstybėms narėms taip pat suteikta galimybė 2020–2021 finansiniais metais pasinaudoti 100 % bendru finansavimu iš Sąjungos biudžeto. Latvija raginama visapusiškai pasinaudoti tomis galimybėmis, kad padėtų labiausiai nukentėjusiems asmenims ir sektoriams;

                  (9)

                  dėl skirtingų specializacijos modelių tikėtina, kad įvairiuose sektoriuose ir regionuose socialiniai ir ekonominiai COVID-19 pandemijos padariniai bus nevienodi. Todėl kyla rizika, kad skirtumai Latvijoje didės. Atsižvelgiant į riziką, kad laikinai sutriks valstybių narių tarpusavio konvergencijos procesas, dabartinėmis aplinkybėmis reikia tikslinių atsakomųjų politikos priemonių;

                  (10)

                  2020 m. balandžio 30 d. Latvija pateikė 2020 m. nacionalinę reformų programą ir 2020 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

                  (11)

                  šiuo metu Latvijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis;

                  (12)

                  2020 m. stabilumo programoje Vyriausybė numato nominaliojo balanso pablogėjimą nuo 0,2 % bendrojo vidaus produkto (BVP) deficito 2019 m. iki 9,4 % BVP 2020 m. Numatoma, kad, jei politika nesikeis, 2021 m. deficitas sumažės iki 5,0 % BVP, o iki 2023 m. – iki 2,7 % BVP. 2020 m. stabilumo programoje numatoma, kad 2019 m. iki 36,9 % BVP sumažėjęs valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP 2022 m. pasieks aukščiausią tašką – apie 53 % BVP. Makroekonominę ir fiskalinę perspektyvą veikia didelis neapibrėžtumas dėl COVID-19 pandemijos;

                  (13)

                  reaguodama į COVID-19 pandemiją ir laikydamasi suderinto Sąjungos požiūrio, Latvija ėmėsi savalaikių biudžeto priemonių, kad padidintų savo sveikatos sistemos pajėgumą, suvaldytų pandemiją ir suteiktų pagalbą labiausiai nukentėjusiems asmenims ir sektoriams. Pagal 2020 m. stabilumo programą tos biudžeto priemonės sudarė 3,0 % BVP. Priemonės apima galimybes atidėti mokesčius iki trejų metų, išplėstą valstybės apmokamo laikinojo nedarbingumo draudimą, paramą konkretiems sektoriams ir papildomas išlaidas sveikatos priežiūrai. Be to, Latvija patvirtino likvidumo paramą įmonėms, teikiamą 3,2 % BVP vertės garantijomis ir paskolomis. Apskritai priemonės, kurių ėmėsi Latvija, atitinka 2020 m. kovo 13 d. Komisijos komunikate išdėstytas gaires. Visiškas neatidėliotinų priemonių ir fiskalinių paramos priemonių įgyvendinimas, o vėliau, kai leis ekonominės sąlygos, fiskalinės politikos perorientavimas siekiant užtikrinti apdairią vidutinės trukmės laikotarpio fiskalinę būklę padės išsaugoti fiskalinį tvarumą vidutinės trukmės laikotarpiu;

                  (14)

                  remiantis Komisijos 2020 m. pavasario prognoze, grindžiama nesikeičiančios politikos scenarijumi, Latvijos valdžios sektoriaus balansas sudarys –7,3 % BVP 2020 m. ir –4,5 % BVP 2021 m. Šie rodikliai atspindi iš esmės panašų skatinamųjų priemonių poveikį, kaip ir 2020 m. stabilumo programoje, tačiau numatoma, kad užimtumas mažės ne taip stipriai, ir daroma prielaida, kad išlaidų srities automatinių stabilizavimo priemonių poveikis taip pat bus mažesnis. Numatoma, kad 2020 m. ir 2021 m. valdžios sektoriaus skolos santykis vis dar neviršys 60 % BVP;

                  (15)

                  dėl 2020 m. Latvijos numatomo 3 % BVP deficito ribos viršijimo 2020 m. gegužės 20 d. Komisija paskelbė pranešimą, parengtą pagal Sutarties 126 straipsnio 3 dalį. Apskritai iš Komisijos analizės galima spręsti, kad Sutartyje ir Reglamente (EB) Nr. 1467/97 apibrėžtas deficito kriterijus nėra įvykdytas;

                  (16)

                  2020 m. kovo 13 d. Latvija paskelbė nepaprastąją padėtį ir pratęsė jos galiojimą iki 2020 m. birželio 9 d. Vyriausybė apribojo asmenų judėjimą per Latvijos sieną oro, geležinkelių ir jūrų transportu, uždarė mokyklas ir universitetus, kartu užtikrinant nuotolinį mokymąsi, uždraudė visus viešus renginius, įgyvendino socialinių kontaktų ribojimo priemones, apribojo prekybos veiklą savaitgaliais ir skatino skaitmenines viešąsias paslaugas. Atsižvelgdamos į pagerėjusią epidemiologinę padėtį, valdžios institucijos nuo 2020 m. gegužės 12 d. sušvelnino nacionalinius apribojimus ir susitarė 2020 m. gegužės 15 d. vėl atverti sienas su Lietuva ir Estija. Remiantis Komisijos 2020 m. pavasario prognoze, nedarbas 2020 m. išaugs iki 8,6 %, o 2021 m. šiek tiek sumažės iki 8,3 %. Prognozuojama, kad 2020 m. ekonominė veikla sumažės 7 %: dėl mažėjančios užsienio paklausos ir didėjančio neapibrėžtumo labiausiai nukentės investicijos ir eksportas. Numatoma, kad užimtumas sumažės 2,5 %, atsižvelgiant į tai, kad neigiamą poveikį užimtumui gerokai sušvelnins Vyriausybės subsidijuojamo darbuotojų išleidimo nemokamų atostogų schema ir darbo užmokesčio subsidijos į eksportą orientuotuose sektoriuose. Reaguodama į COVID-19 krizę Latvija parengė išsamias fiskalinės ir ekonominės politikos reagavimo priemones. Valdžios institucijos taikė trijų krypčių reagavimo priemones: 1) paramą darbuotojams; 2) paramą įmonėms ir 3) paramą labiausiai nukentėjusiems ekonomikos sektoriams. Darbo politikos priemonės, kuriomis siekiama išlaikyti užimtumą ir sustiprinti minimalios socialinės apsaugos sistemą, apima, be kita ko, darbo užmokesčio subsidijas, kurių dydis siekia iki 75 % asmens darbo užmokesčio (neatskaičius mokesčių), laikinojo nedarbingumo draudimą, jei darbuotojui diagnozuojamas COVID-19 arba jis yra karantine, ir nedarbo išmokų mokėjimo išplėtimą. Parama įmonėms, susiduriančioms su laikinais sunkumais, siekta užtikrinti perspektyvių įmonių likvidumą ir greitai padidinti gyvybiškai svarbių prekių ir paslaugų pasiūlą;

                  (17)

                  dėl COVID-19 pandemijos reikėjo imtis precedento neturinčių priemonių ligos plitimui suvaldyti ir jos poveikiui sumažinti. Dėl jos padidėjo Latvijos sveikatos sistemos struktūriniai trūkumai, tiesiogiai susiję su ribotais jos turimais finansiniais ir žmogiškaisiais ištekliais ir lėtu reformų vykdymo tempu. Menkas viešasis finansavimas daro poveikį galimybėms gauti kokybiškas ir įperkamas sveikatos priežiūros paslaugas ir sveikatos sistemos veiksmingumui. Tai lemia didelius asmenų nurodytus nepatenkintus sveikatos priežiūros poreikius, didelius mokėjimus savo lėšomis, ypač pažeidžiamų grupių atveju, taip pat nelygias galimybes gauti sveikatos priežiūros paslaugas. Kita svarbi prastų sveikatos priežiūros rezultatų priežastis – nesveikas gyvenimo būdas. Be to, sveikatos priežiūros darbuotojų trūkumas yra sunkiai išsprendžiama problema ir trikdo sveikatos priežiūros paslaugų teikimą. Siekiant padidinti sveikatos priežiūros veiksmingumą ir kokybę, labai svarbu paspartinti reformas, kurios tebėra ankstyvame vykdymo etape, įskaitant veiksmingų prevencijos priemonių įgyvendinimą, pirminės sveikatos priežiūros stiprinimą, ligoninių sektoriaus racionalizavimą ir tikslingą kokybės valdymą. Šių reformų poveikio mastas ir galimybės pagerinti sveikatos priežiūros rezultatus taip pat labai priklauso nuo sveikatos priežiūrai skiriamo viešojo finansavimo. Kad būtų įmanoma valdyti panašias krizes ateityje, svarbu užtikrinti investicijas į veiksmingas ir tinkamai ištekliais aprūpintas visuomenės sveikatos priemones, kuriomis siekiama užkirsti kelią infekcinių ligų plitimui, jį suvaldyti ir sušvelninti, taip pat suvaldyti jų poveikį sveikatos priežiūros sistemos veiklos rezultatams. Investicijomis galėtų būti siekiama suteikti sveikatos priežiūrai būtiną įrangą, patikimas e. sveikatos paslaugas, infrastruktūrą ir žmogiškuosius išteklius ir užtikrinti gebėjimą kartu su COVID-19 pacientų priežiūros paslaugomis teikti visas įprastines sveikatos priežiūros paslaugas, kurios turėtų būti teikiamos;

                  (18)

                  Latvija ėmėsi priemonių, kuriomis siekiama išplėsti darbuotojų pajamų rėmimą ir išvengti darbuotojų atleidimo iš darbo nepaprastosios padėties metu. Tačiau paramos aprėptis ir pakankamumas yra riboti, daugiausia dėl to, kad ji teikiama remiantis socialinėmis įmokomis ir griežtais tinkamumo kriterijais. Pagal schemą taip pat neleidžiama dalinė prastova. Laipsniškesnis perėjimas nuo pajamų rėmimo prie darbo pajamų užtikrinimo sudarytų sąlygas didesniam darbo rinkos lankstumui prastovų laikotarpiu ir ekonomikos atsigavimo laikotarpiu. Reikia toliau stengtis gerinti visiems skirtos minimalios socialinės apsaugos sistemos pakankamumą, jos taikymo trukmę ir aprėptį. Tačiau šias pastangas varžo mažos mokestinės pajamos (išreikštos BVP dalimi). Nepaisant nedidelio pagerėjimo, garantuotų minimalių pajamų, minimalių pensijų ir pajamų rėmimo neįgaliesiems adekvatumas tebėra menkas. Latvija įvedė pagalbos bedarbiams išmoką pažeidžiamiausiems asmenims, tačiau bedarbiai susiduria su didele skurdo rizika, ypač kai nedarbas trunka ilgą laiką. Esama socialinės apsaugos, įskaitant nedarbo draudimą, užtikrinimo savarankiškai dirbantiems asmenims ir netipiniams darbuotojams spragų ir jos galėtų būti pašalintos. Nors nedeklaruojamo darbo ir atlyginimų vokeliuose dalis mažėja, jie tebėra plačiai paplitę, o tai silpnina paveiktų darbuotojų socialinę apsaugą ir didina profesinę riziką. Tikėtina, kad pažeidžiamiausių grupių asmenims bus sunkiausia vėl susirasti darbą. Užimtumo, švietimo, sveikatos bei socialinių paslaugų integracija ir socialinių paslaugų teikimas tebėra menki. Labai prastas būsto sąlygas turinčių asmenų ir perpildytuose būstuose gyvenančių asmenų dalis yra viena didžiausių Sąjungoje, o socialinių būstų yra nedaug;

                  (19)

                  mažosioms ir vidutinėms įmonėms teikiama parama, kuria siekiama padėti joms greitai plėtoti lankstaus darbo ir nuotolinio darbo pajėgumus, gali labai padėti sušvelninti krizės poveikį. Ypač didelį susirūpinimą kelia žemas užsiregistravimo valstybinėse užimtumo tarnybose ir bedarbių naudojimosi aktyviomis darbo rinkos priemonėmis lygis. Reikia stiprinti ir pritaikyti aktyvių darbo rinkos priemonių įgyvendinimą ir sudėtį, kad būtų sutrumpinti nedarbo laikotarpiai ir palengvintas grįžimas į darbą. Siekiant padidinti darbo jėgos atsparumą ekonomikos nuosmukio laikotarpiu, dar svarbiau suteikti asmenims reikiamų įgūdžių. Darbo rinkai reikalingų įgūdžių didesniam asmenų skaičiui galėtų suteikti veiksmingos ir lengvai prieinamos suaugusiųjų mokymo, perkvalifikavimo ir kvalifikacijos kėlimo priemonės kartu su teikiamomis socialinėmis paslaugomis ir judumo parama. Taip pat reikia gerinti skaitmeninius įgūdžius, nes bazinius arba aukštesnius nei baziniai skaitmeninius įgūdžius turi tik 43 % latvių. COVID-19 pandemija taip pat atskleidė, kad reikia stiprinti kokybišką skaitmeninį švietimą ir mokymą ir užtikrinti vienodas galimybes visiems besimokantiems asmenims. Taip pat svarbu stiprinti socialinių partnerių pajėgumus, kad būtų užtikrintas jų prasmingas ir savalaikis dalyvavimas įgyvendinant reagavimo į COVID-19 krizę ir ekonomikos gaivinimo priemones;

                  (20)

                  per nacionalinę plėtros instituciją „Altum“ buvo greitai parengta ir pradėta įgyvendinti didelė likvidumo paramos schema. Ji padėjo restruktūrizuoti įmonių paskolų grąžinimo tvarkaraščius ir suteikė likvidumo paramą naujomis paskolomis. Be to, dauguma bankų paskolų yra restruktūrizuojamos be valstybės garantijų. Tačiau tinkamumo gauti valstybės garantijas sąlygos yra gana griežtos. Todėl kyla rizika, kad mažesnės įmonės, kurių finansinė būklė yra silpnesnė arba kurios laiku nesumoka mokesčių, negaus paramos. Restoranams ir viešbučiams, vienam iš labiausiai per šią krizę nukentėjusių sektorių, dėl užtikrinimo priemonių trūkumo ir silpnos finansinės būklės sunku pasinaudoti likvidumo užtikrinimo galimybėmis. Taip pat svarbu išlaikyti bankų sektoriaus atsparumą

                  (21)

                  siekiant skatinti ekonomikos atsigavimą, bus svarbu paankstinti brandžių viešųjų investicinių projektų įgyvendinimą ir skatinti privačiąsias investicijas, be kita ko, imantis atitinkamų reformų. Įgyvendinant politikos priemones, kuriomis remiama šalies skaitmeninė transformacija ir žalioji pertvarka, reikėtų atsižvelgti į didelius regioninius skirtumus. Dauguma Latvijos miestų turi puikią skaitmeninę infrastruktūrą, tačiau kaimo vietovėse fiksuotojo plačiajuosčio ryšio paslaugų teikimo, ypač vietinėmis (galutinės grandies) linijomis, aprėptis yra menka. Nuolatinės ir intensyvesnės pastangos diegti labai didelės spartos plačiajuostį ryšį padės toliau gerinti skaitmeninę infrastruktūrą. Kad būtų įveikti iššūkiai, kylantys siekiant pereiti prie neutralaus poveikio klimatui ekonomikos, reikia investicijų ekonomikai įvairinti bei modernizuoti ir jos konkurencingumui padidinti, be kita ko, didinant investicijas į mokslinius tyrimus ir inovacijas bei žmogiškąjį kapitalą, taip pat socialinėms ir ekonominėms pertvarkos sąnaudoms sumažinti. Latvijos aplinkos tvarumas grindžiamas pažanga didinant energijos vartojimo efektyvumą, įgyvendinant nacionalinį energetikos ir klimato srities veiksmų planą, visų pirma transporto ir pastatų sektoriuose, ir įtraukiant aplinkos tvarumo aspektus į kitus ekonomikos sektorius, visų pirma žemės ūkio ir miškininkystės sektorius. Pagerinus įvairiarūšio transporto infrastruktūrą Rygoje ir jos apylinkėse, būtų sudarytos palankesnės sąlygos darbo jėgos judumui ir apribotas didėjantis lengvųjų automobilių suvartojamas energijos kiekis. Be to, projektas „Rail Baltica“ ir energetikos tinklų jungčių projektai yra pagrindiniai Latvijos investicijų prioritetai, kuriais siekiama padidinti Latvijos saugumą ir integraciją į Sąjungos vidaus rinką. Tolesnės investicijos į atsinaujinančiųjų išteklių energiją, visų pirma vėjo energiją, ir priemonės, kuriomis skatinama pereiti prie gerokai didesnį perdirbimo lygį užtikrinančios žiedinės ekonomikos, taip pat gali pagerinti tiek aplinkos, tiek ekonominius rezultatus ir padėti pasiekti klimato kaitos švelninimo tikslus. Įveikti kai kuriuos dėl perėjimo prie neutralaus poveikio klimatui ekonomikos kylančius iššūkius, visų pirma 2020 m. šalies ataskaitos D priede nurodytose teritorijose, Latvijai turėtų padėti Teisingos pertvarkos fondo, kuris yra Komisijos pasiūlymo objektas, 2021–2027 m. programavimas. Tai suteiktų Latvijai galimybę kuo geriau pasinaudoti tuo fondu;

                  (22)

                  Latvija gerokai sumažino rizikingų pinigų srautą savo bankuose ir pertvarkė savo kovos su pinigų plovimu sistemą. Visų pirma Latvija uždraudė teikti paslaugas priedangos įmonėms nerezidentėms ir iš dalies pakeitė keletą įstatymų. Sustiprinti pagrindinių priežiūros, finansinės žvalgybos ir teisėsaugos institucijų gebėjimai ir pajėgumai. Nors finansų įstaigų priežiūra buvo gerokai sugriežtinta, pagerinus rizikos vertinimą ji galėtų tapti tikslingesnė ir veiksmingesnė. Be to, nors teisėsaugos institucijų gebėjimai ir bendradarbiavimas pagerėjo, jų gebėjimai tirti pinigų plovimo bylas ir vykdyti su šia veikla susijusį baudžiamąjį persekiojimą galėtų būti dar labiau sustiprinti;

                  (23)

                  nors šioje Rekomendacijoje išdėstytose šaliai skirtose rekomendacijose (toliau – 2020 m. šaliai skirtos rekomendacijos) dėmesys sutelktas į COVID-19 pandemijos socialinio ir ekonominio poveikio švelninimą ir palankesnių sąlygų ekonomikai atsigauti sudarymą, 2019 m. šaliai skirtose rekomendacijose taip pat aptartos reformos, būtinos siekiant reaguoti į vidutinės trukmės laikotarpio ir ilgalaikius struktūrinius iššūkius. 2019 m. šaliai skirtos rekomendacijos tebėra aktualios, o jų įgyvendinimas bus toliau stebimas per visą kitų metų Europos semestrą. Tai apima ir 2019 m. šaliai skirtas rekomendacijas dėl ekonominės politikos, susijusios su investicijomis. Į visas 2019 m. šaliai skirtas rekomendacijas turėtų būti atsižvelgta sanglaudos politikos finansavimo po 2020 m. strateginio programavimo procese, be kita ko, rengiant dabartinės krizės poveikio švelninimo priemones ir išėjimo iš jos strategijas;

                  (24)

                  Europos semestras yra nuolatinio Sąjungos ekonominės ir užimtumo politikos koordinavimo sistema, galinti prisidėti prie ekonomikos tvarumo. Savo 2020 m. nacionalinėse reformų programose valstybės narės įvertino pažangą, padarytą įgyvendinant Jungtinių Tautų darnaus vystymosi tikslus (DVT). Užtikrindama, kad būtų visapusiškai įgyvendintos 2020 m. šaliai skirtos rekomendacijos, Latvija prisidės prie pažangos siekiant DVT ir prie bendrų pastangų užtikrinti konkurencingą tvarumą Sąjungoje;

                  (25)

                  siekiant greitai atsigauti nuo ekonominio COVID-19 pandemijos poveikio, labai svarbu glaudžiai koordinuoti ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomiką. Kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, Latvija turėtų užtikrinti, kad jos politika ir toliau atitiktų 2020 m. rekomendacijas euro zonai ir būtų koordinuojama su kitų valstybių narių, kurių valiuta yra euro, politika, atsižvelgdama į euro grupės politines gaires;

                  (26)

                  per 2020 m. Europos semestrą Komisija atliko išsamią Latvijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2020 m. šaliai skirtoje ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2020 m. stabilumo programą, 2020 m. nacionalinę reformų darbotvarkę, taip pat veiksmus, kurių Latvija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Latvijos politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą Sąjungos lygmens priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

                  (27)

                  atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2020 m. stabilumo programą, o jos nuomonė (7) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

            REKOMENDUOJA Latvijai 2020 m. ir 2021 m. imtis šių veiksmų:

                  1.

                  Laikantis bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos pagal Stabilumo ir augimo paktą, imtis visų būtinų priemonių, kad būtų veiksmingai kovojama su COVID-19 pandemija, palaikoma ekonomika ir remiamas būsimas atsigavimas. Kai leis ekonominės sąlygos, vykdyti fiskalinę politiką, kuria siekiama užtikrinti apdairią vidutinės trukmės laikotarpio fiskalinę būklę ir skolos tvarumą, kartu didinant investicijas. Didinti sveikatos sistemos atsparumą ir prieinamumą, be kita ko, suteikiant papildomų žmogiškųjų ir finansinių išteklių.

                  2.

                  Teikti pakankamą paramą labiausiai nuo krizės nukentėjusių asmenų grupių pajamoms ir stiprinti minimalios socialinės apsaugos sistemą. Švelninti krizės poveikį užimtumui, be kita ko, taikant lanksčias darbo sąlygas ir aktyvias darbo rinkos priemones ir gerinant įgūdžius.

                  3.

                  Užtikrinti, kad įmonėms, visų pirma mažosioms ir vidutinėms įmonėms, būtų suteikta galimybė gauti likvidumo paramą. Siekiant remti ekonomikos atsigavimą, paankstinti brandžių viešųjų investicinių projektų įgyvendinimą ir skatinti privačiąsias investicijas. Investicijas sutelkti į žaliąją ir skaitmeninę pertvarką, visų pirma į mokslinius tyrimus ir inovacijas, švarią ir veiksmingą energijos gamybą ir vartojimą, darnųjį transportą ir skaitmeninę infrastruktūrą.

                  4.

                  Toliau tobulinti kovos su pinigų plovimu sistemą.

         Priimta Briuselyje 2020 m. liepos 20 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkė

            J. KLOECKNER

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

         (3)  OL C 301, 2019 9 5, p. 86.

         (4)  1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo (OL L 209, 1997 8 2, p. 6).

         (5)  2020 m. kovo 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/460, kuriuo dėl konkrečių priemonių investicijoms į valstybių narių sveikatos priežiūros sistemas ir kitus jų ekonomikos sektorius sutelkti reaguojant į COVID-19 protrūkį iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 ir (ES) Nr. 508/2014 (Atsako į koronaviruso grėsmę investicijų iniciatyva) (OL L 99, 2020 3 31, p. 5).

         (6)  2020 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/558, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1301/2013 ir (ES) Nr. 1303/2013, kiek tai susiję su konkrečiomis priemonėmis, kuriomis sudaromos išskirtinės lanksčios sąlygos naudoti Europos struktūrinių ir investicijų fondų lėšas reaguojant į COVID-19 protrūkį (OL L 130, 2020 4 24, p. 1).

         (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: Tarybos rekomendacija 2020 m. liepos 20 d. dėl 2020 m. Lietuvos nacionalinės reformų darbotvarkės su Tarybos nuomone dėl 2020 m. Lietuvos stabilumo programos 2020/C 282/15

text:
               26.8.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 282/95

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2020 m. liepos 20 d.
      dėl 2020 m. Lietuvos nacionalinės reformų darbotvarkės su Tarybos nuomone dėl 2020 m. Lietuvos stabilumo programos
      (2020/C 282/15)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  2019 m. gruodžio 17 d. Komisija priėmė metinę tvaraus augimo strategiją, kuria pradedamas 2020 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Joje tinkamai atsižvelgta į 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį. 2019 m. gruodžio 17 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė ir įspėjimo mechanizmo ataskaitą – joje Lietuva nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos;

                  (2)

                  2020 m. vasario 26 d. paskelbta 2020 m. Lietuvai skirta ataskaita. Joje įvertinta Lietuvos pažanga, padaryta įgyvendinant 2019 m. liepos 9 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas (3) (toliau – 2019 m. šaliai skirtos rekomendacijos), veiksmai, kurių šalis ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, ir Lietuvos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

                  (3)

                  2020 m. kovo 11 d. Pasaulio sveikatos organizacija COVID-19 protrūkį oficialiai paskelbė pasauline pandemija. Dėl pandemijos piliečiai, šalių visuomenė ir ekonomika pateko į ekstremaliąją didelio pavojaus visuomenės sveikatai situaciją. Ji daro didžiulį spaudimą nacionalinėms sveikatos sistemoms, trikdo pasaulines tiekimo grandines, kelia nestabilumą finansų rinkose, lemia vartotojų paklausos sukrėtimus ir daro neigiamą poveikį įvairiems sektoriams. Ji kelia grėsmę žmonių darbo vietoms ir pajamoms, taip pat įmonių verslui. Jos sukeltas didelis ekonominis sukrėtimas jau turi skaudžių pasekmių Sąjungoje. 2020 m. kovo 13 d. Komisija priėmė komunikatą, kuriuo raginama užtikrinti suderintą ekonominį atsaką į krizę, įtraukiant visus nacionalinio ir Sąjungos lygmens suinteresuotuosius subjektus;

                  (4)

                  kelios valstybės narės paskelbė nepaprastąją padėtį arba ėmėsi neatidėliotinų priemonių. Visos neatidėliotinos priemonės turėtų būti griežtai proporcingos, būtinos, ribotos trukmės ir atitikti Europos bei tarptautinius standartus. Joms turėtų būti taikoma demokratinė priežiūra ir nepriklausoma teisminė peržiūra;

                  (5)

                  2020 m. kovo 20 d. Komisija priėmė komunikatą dėl Stabilumo ir augimo pakte nustatytos bendrosios išvengimo sąlygos taikymo. Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalyje, 6 straipsnio 3 dalyje, 9 straipsnio 1 dalyje bei 10 straipsnio 3 dalyje ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 (4) 3 straipsnio 5 dalyje bei 5 straipsnio 2 dalyje nustatytą bendrąją nukrypti leidžiančią išlygą sudaromos palankesnės sąlygos koordinuoti biudžeto politiką esant dideliam ekonomikos nuosmukiui. 2020 m. kovo 20 d. komunikate Komisija laikėsi nuomonės, kad, atsižvelgiant į numatomą didelį ekonomikos nuosmukį dėl COVID-19 pandemijos, bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos taikymo sąlygos yra tenkinamos, ir paprašė Tarybos šią išvadą patvirtinti. 2020 m. kovo 23 d. valstybių narių finansų ministrai pritarė Komisijos vertinimui. Jie sutiko, kad dėl didelio ekonomikos nuosmukio reikia ryžtingo, ambicingo ir suderinto atsako. Pradėjus taikyti bendrąją nukrypti leidžiančią išlygą leidžiama laikinai nukrypti nuo vidutinės trukmės biudžeto tikslui pasiekti numatyto koregavimo plano, jei tai nekelia pavojaus fiskaliniam tvarumui vidutinės trukmės laikotarpiu. Kalbant apie korekcinę dalį, Taryba taip pat gali nuspręsti, remdamasi Komisijos rekomendacija, priimti patikslintą fiskalinę trajektoriją. Taikant bendrąją nukrypti leidžiančią išlygą Stabilumo ir augimo pakto procedūros nesustabdomos. Ji suteikia valstybėms narėms galimybę nukrypti nuo paprastai taikomų biudžetinių reikalavimų, o Komisijai ir Tarybai – imtis būtinų politikos koordinavimo priemonių laikantis Pakto;

                  (6)

                  siekiant apriboti ir kontroliuoti COVID-19 pandemijos plitimą, padidinti nacionalinių sveikatos sistemų atsparumą, įmonėms bei namų ūkiams teikiamomis paramos priemonėmis sušvelninti socialinius bei ekonominius pandemijos padarinius ir užtikrinti tinkamas sveikatos ir saugos sąlygas darbo vietoje, kad būtų galima atnaujinti ekonominę veiklą, reikia nuolatinių veiksmų. Kad paremtų valstybių narių pastangas tose srityse, Sąjunga turėtų visapusiškai išnaudoti įvairias turimas priemones. Be to, valstybės narės ir Sąjunga turėtų bendradarbiaudamos parengti priemones, kurios yra būtinos, kad galėtume grįžti prie įprasto mūsų šalių visuomenės ir ekonomikos veikimo ir tvaraus augimo, įtraukdamos, inter alia, žaliąją pertvarką bei skaitmeninę transformaciją ir pasinaudodamos krizės metu įgyta patirtimi;

                  (7)

                  dėl COVID-19 krizės išryškėjo vidaus rinkos gebėjimas lanksčiai prisitaikyti prie išskirtinių aplinkybių. Vis dėlto, siekiant užtikrinti greitą ir sklandų perėjimą prie atsigavimo etapo ir laisvo prekių, paslaugų bei darbuotojų judėjimo, išskirtinės priemonės, neleidžiančios įprastai veikti vidaus rinkai, turėtų būti panaikintos iškart, kai tik jos nebebus būtinos. Dabartinė krizė parodė, kad sveikatos sektoriuje reikia pasirengimo krizėms planų. Vieni iš esminių platesnių pasirengimo krizėms planų rengimo elementų yra geresnės pirkimo strategijos, diversifikuotos tiekimo grandinės ir strateginiai būtiniausių prekių rezervai;

                  (8)

                  kad visus nenaudojamus Europos struktūrinių ir investicijų fondų išteklius valstybės narės galėtų sutelkti išskirtiniam COVID-19 pandemijos poveikiui sušvelninti, Sąjungos teisės aktų leidėjas jau iš dalies pakeitė atitinkamus teisės aktus Europos Parlamento ir Tarybos reglamentais (ES) 2020/460 (5) ir (ES) 2020/558 (6). Tais pakeitimais bus suteikta papildomo lankstumo ir nustatytos supaprastintos bei racionalizuotos procedūros. Siekiant sumažinti spaudimą pinigų srautams, valstybėms narėms taip pat suteikta galimybė 2020–2021 finansiniais metais pasinaudoti 100 % bendru finansavimu iš Sąjungos biudžeto. Lietuva raginama visapusiškai pasinaudoti tomis galimybėmis, kad padėtų labiausiai paveiktiems asmenims ir sektoriams;

                  (9)

                  dėl skirtingų specializacijos modelių tikėtina, kad įvairiuose Lietuvos sektoriuose ir regionuose socialiniai ir ekonominiai COVID-19 pandemijos padariniai bus nevienodi. Todėl kyla rizika, kad skirtumai Lietuvoje didės. Atsižvelgiant į riziką, kad laikinai sutriks valstybių narių tarpusavio konvergencijos procesas, dabartinėmis aplinkybėmis reikia tikslinių atsakomųjų politikos priemonių;

                  (10)

                  2020 m. nacionalinę reformų darbotvarkę Lietuva pateikė 2020 m. gegužės 15 d., o 2020 m. stabilumo programą – 2020 m. balandžio 30 d. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

                  (11)

                  šiuo metu Lietuvai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis;

                  (12)

                  2020 m. stabilumo programoje Vyriausybė numato nominaliojo balanso pablogėjimą nuo 0,3 % bendrojo vidaus produkto (BVP) pertekliaus 2019 m. iki 11,4 % BVP deficito 2020 m. Numatoma, kad 2021 m. deficitas sumažės iki 3,9 % BVP. 2020 m. stabilumo programoje numatoma, kad iki 36,3 % BVP 2019 m. padidėjęs valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP 2020 m. išaugs iki 50,6 %. Makroekonominę ir fiskalinę perspektyvą veikia didelis neapibrėžtumas dėl COVID-19 pandemijos;

                  (13)

                  reaguodama į COVID-19 pandemiją ir laikydamasi suderinto Sąjungos požiūrio, Lietuva ėmėsi savalaikių biudžeto priemonių, kad padidintų savo sveikatos sistemos pajėgumą, suvaldytų pandemiją ir suteiktų pagalbą labiausiai nukentėjusiems asmenims ir sektoriams. Pagal 2020 m. stabilumo programą tos biudžeto priemonės sudarė 6,8 % BVP. Šios priemonės apima mokesčių atidėjimą, papildomą finansavimą medicinos atsargoms pirkti, subsidijas darbo vietoms išlaikyti ir išmokas savarankiškai dirbantiems asmenims ir darbuotojams, nukentėjusiems nuo COVID-19 pandemijos. Kadangi Komisijos atlikta kai kurių priemonių struktūros ir įgyvendinimo analizė rodo palyginti nedidelį galimą panaudojimą, Komisija darė prielaidą, kad Vyriausybės priemonių poveikis viešiesiems finansams bus mažesnis. Be to, Lietuva paskelbė apie diskrecines priemones, kurios, nors ir nedaro tiesioginio poveikio biudžetui, padės reaguoti į krizę, be kita ko, teikiant likvidumo paramą įmonėms; 2020 m. stabilumo programoje įvertinta, kad jos sudarys 3,8 % BVP. Tos priemonės apima paskolų garantijas (2,9 % BVP). Apskritai priemonės, kurių ėmėsi Lietuva, atitinka 2020 m. kovo 13 d. Komisijos komunikate išdėstytas gaires. Visiškas neatidėliotinų priemonių ir fiskalinių paramos priemonių įgyvendinimas, o vėliau, kai leis ekonominės sąlygos, fiskalinės politikos perorientavimas siekiant užtikrinti apdairią vidutinės trukmės laikotarpio fiskalinę būklę padės išsaugoti fiskalinį tvarumą vidutinės trukmės laikotarpiu;

                  (14)

                  remiantis Komisijos 2020 m. pavasario prognoze, grindžiama nesikeičiančios politikos scenarijumi, Lietuvos valdžios sektoriaus balansas sudarys -6,9 % BVP 2020 m. ir -2,7 % BVP 2021 m. Numatoma, kad 2020 m. ir 2021 m. valdžios sektoriaus skolos santykis vis dar neviršys 60 % BVP;

                  (15)

                  dėl 2020 m. Lietuvos planuojamo 3 % BVP deficito ribos viršijimo 2020 m. gegužės 20 d. Komisija paskelbė pranešimą, parengtą pagal Sutarties 126 straipsnio 3 dalį. Apskritai iš Komisijos analizės galima spręsti, kad Sutartyje ir Reglamente (EB) Nr. 1467/97 apibrėžtas deficito kriterijus nėra įvykdytas;

                  (16)

                  pagal Komisijos 2020 m. pavasario prognozę numatoma, kad Lietuvos BVP sumažės 8 %, o 2021 m. turėtų greitai atsigauti 7,5 %. Siekdama reaguoti į COVID-19 protrūkį ir sušvelninti ekonominius padarinius, kovo 16 d. Lietuva paskelbė Ekonomikos skatinimo ir koronaviruso (COVID-19) plitimo sukeltų pasekmių mažinimo priemonių planą. Planui numatyta skirti 2,5 mlrd. EUR, arba 6,3 % šalies BVP, įskaitant iki 500 mln. EUR sumą, arba 1,3 % BVP, sveikatos sistemai būtiniems ištekliams užtikrinti. Dar 500 mln. EUR skirta darbo vietoms ir gyventojų pajamoms apsaugoti. 500 mln. EUR padidintas valstybės garantijų fondų limitas, taip pat ekonomikai skatinti patvirtinta iki 500 mln. EUR vertės papildomų valstybės garantijų. Balandžio mėn. Komisija patvirtino kelias Lietuvos parengtas pagalbos schemas, skirtas Lietuvos ekonomikai remti per COVID-19 protrūkį. Tų schemų tikslas – padėti patenkinti skubius įmonių apyvartinio kapitalo poreikius ir tęsti veiklą per pandemiją ir po jos. Be to, Lietuvos bankas sušvelnino kai kuriuos kapitalo reikalavimus, kad komerciniai bankai galėtų padidinti skolinimą realiajai ekonomikai;

                  (17)

                  iš dalies dėl sveikatos sistemos, kuri nepakankamai finansuojama, neoptimalaus efektyvumo Lietuvos sveikatos rezultatai ilgą laiką atsilieka nuo kitų valstybių narių. Dėl dabartinės pandemijos sistema patiria papildomą spaudimą ir dar labiau išryškėjo struktūriniai iššūkiai, be kita ko, lėta pažanga gerinant paslaugų kokybę, nepakankamas investavimas į pirminę sveikatos priežiūrą ir nepadaryta pažanga pritaikant ligoninių tinklą, kad jis taptų efektyvesnis ir labiau atitiktų poreikius. COVID-19 krizė taip pat atskleidžia sveikatos netolygumus, susijusius su darbo jėgos trūkumu ir geografine paslaugų ir jų poreikių neatitiktimi. Lietuva turi sutelkti išteklius, kurių reikia siekiant įveikti dabartinę krizę, ir ateityje padidinti savo sveikatos sistemų atsparumą. Nors skubiais veiksmais daugiausia dėmesio skiriama pajėgumų, susijusių su sveikatos priežiūros darbuotojais ir būtiniausiais medicinos reikmenimis bei įranga, stiprinimui siekiant gelbėti gyvybes pandemijos metu, reikėtų padidinti ilgalaikes investicijas, kuriomis siekiama sustiprinti sveikatos sistemos atsparumą, kad ji galėtų nuolat vykdyti veiklą, atnaujinti optimalų veikimą ir pasirengti naujiems sukrėtimams. Todėl reikės skirti pakankamai išteklių sveikatos sistemos prieinamumui, efektyvumui ir kokybei gerinti, kad ji galėtų geriau reaguoti į dažnėjančių lėtinių sveikatos sutrikimų, senėjimo ir įsisenėjusių sveikatos netolygumų iššūkius. Šiuo atžvilgiu itin svarbi pirminė sveikatos priežiūra ir e. sveikatos plėtotė. Be to, Lietuva turėtų užtikrinti, kad pastaruoju metu pagerėjęs sveikatos priežiūros įperkamumas nepablogėtų. Galiausiai būsimam atsparumui užtikrinti taip pat reikės didinti sistemos gebėjimą keisti nesveiką gyvenseną (tai vienas iš kitų svarbių veiksnių, lemiančių prastus sveikatos rezultatus Lietuvoje) ir dėti daugiau pastangų, kad ilgalaikės priežiūros sektorius pasirengtų įveikti visuomenės senėjimo iššūkį;

                  (18)

                  prieš COVID-19 pandemiją dalyvavimas darbo rinkoje buvo aktyvus, o nedarbo lygis žemas, tačiau dėl krizės kilo naujų iššūkių. Pasinaudodama Sąjungos finansavimu, Lietuva įgyvendino sutrumpinto darbo laiko tvarką, kad sumažintų pandemijos pasekmes užimtumui, ir nustatė tam tikras kitas priemones, kad sušvelnintų neigiamą poveikį įmonėms ir savarankiškai dirbantiems asmenims. Prieš krizę aktyvios darbo rinkos politikos (ADRP) priemonių aprėptis mažėjo, o dalyvavimo suaugusiųjų mokymosi programose lygis išliko žemas. Tačiau siekiant padėti bedarbiams kuo greičiau grįžti į darbo rinką ir veiksmingą paramą teikti tvariai po atsigavimo etapo pabaigos, reikės didinti ADRP priemonių ir kitų priemonių, skirtų darbo jėgos perkvalifikavimui ir kvalifikacijos kėlimui, aprėptį ir jas pakankamai finansuoti. Siekiant užtikrinti prasmingą ir nepavėluotą socialinių partnerių dalyvavimą rengiant išėjimo iš krizės ir atsigavimo procesą, svarbu stiprinti jų gebėjimus;

                  (19)

                  nors prieš krizę imtasi veiksmų skurdo ir socialinės atskirties rizikai mažinti, pavyzdžiui, padidinus universalias išmokas vaikui ir pensijas, skurdo ir pajamų nelygybės rodikliai tebėra tarp didžiausių Sąjungoje. Lietuvos viešosios išlaidos socialinei apsaugai yra palyginti mažos, o socialinių pervedimų poveikis skurdo mažinimui yra nedidelis ir socialinių rodiklių suvestinėje, kuria grindžiamas Europos socialinių teisių ramstis, vertinamas kaip kritinis. Šalies galimybes finansuoti viešąsias gėrybes bei paslaugas ir mažinti skurdą bei pajamų nelygybę riboja mažas mokesčių ir socialinių išmokų sistemos progresyvumas ir perskirstymo pajėgumas. Tikėtina, kad neigiamas COVID-19 pandemijos poveikis užimtumui ir namų ūkių pajamoms dar labiau paaštrins šias problemas vidutinės trukmės laikotarpiu. Gali prireikti laikinų priemonių, pavyzdžiui, peržiūrėti tinkamumo gauti išmokas kriterijus, kai kurių išmokų dydžius ir jų mokėjimo trukmę, kad nuo pandemijos labiausiai nukentėjusių asmenų padėtis neblogėtų. Minimalios socialinės apsaugos sistema turėtų būti išplėsta, kad būtų remiamos visos grupės, įskaitant savarankiškai dirbančius asmenis, netipinius darbuotojus ir pažeidžiamiausius asmenis. Reikia stiprinti pagrindinių socialinių paslaugų teikimą ir aprūpinimą socialiniu būstu, kad būtų remiami tie, kam reikia paramos;

                  (20)

                  viešojo sektoriaus paskolomis ir garantijomis įmonėms, visų pirma mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ), teikiama likvidumo parama buvo itin svarbi, tačiau tarpininkai turi veiksmingai ir greitai ją paskirstyti įmonėms, o paskolų teikimo sąlygose turi būti atsižvelgta į krizę. Rengiant ir įgyvendinant šias priemones reikia atsižvelgti į bankų sektoriaus atsparumą. Pagerinti MVĮ pinigų srautus padėtų mokesčių bei socialinių įmokų mokėjimo atidėjimas ir viešojo sektoriaus institucijų sutartinių mokėjimų paspartinimas. Naujiems startuoliams ir veiklą plečiančioms įmonėms gali prireikti konkrečios paramos, pavyzdžiui, užtikrinant, kad akcinio kapitalo dalių nuosavybė priklausytų viešosioms įstaigoms, ir nustatant paskatas rizikos kapitalo fondams didinti investicijas į tas įmones. Reikėtų toliau stengtis mažinti bereikalingą reglamentavimo ir administracinę naštą ir teikti efektyvias skaitmenines viešąsias paslaugas piliečiams ir įmonėms;

                  (21)

                  Lietuva turėtų užtikrinti, kad jos priemonės, kuriomis skatinamas ekonomikos atsigavimas, būtų orientuotos į ateitį ir palengvintų skaitmeninę ir žaliąją pertvarką, o šiose srityse yra tam tikrų įveiktinų iššūkių. Kalbant apie skaitmeninę pertvarką, skaitmeninių įgūdžių lygis yra žemesnis už Sąjungos vidurkį: MVĮ nurodė patyrusios didelių sunkumų užpildyti laisvas IRT darbo vietas. Nors šviesolaidinio ryšio diegimo tiek miesto, tiek kaimo vietovėse rodikliai viršija Sąjungos vidurkį, fiksuotojo plačiajuosčio ryšio aprėptis ir skverbtis yra labai maža, o tarp miestų ir kaimo vietovių tebėra didelių skirtumų;

                  (22)

                  siekiant skatinti ekonomikos atsigavimą, bus svarbu paankstinti brandžių viešųjų investicinių projektų įgyvendinimą ir skatinti privačiąsias investicijas, be kita ko, imantis atitinkamų reformų. Kalbant apie žaliąją pertvarką, visas Lietuvoje išmetamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis nuo 2010 m. beveik nepakito. Lietuvos išteklių našumo rodiklis yra vienas mažiausių Sąjungoje, o žiedinio (pakartotinio) medžiagų naudojimo lygis yra gerokai žemesnis už Sąjungos vidurkį. Pagal Lietuvos nacionalinį energetikos ir klimato srities veiksmų planą sumažinti ekonomikos priklausomybę nuo iškastinio kuro labai padėtų pastatų energinio naudingumo didinimas pasinaudojant energijos vartojimo efektyvumo ir atsinaujinančiųjų išteklių energijos sprendimais, šilumos tiekimo sistemų modernizavimas ir didesnio transporto sektoriaus darnumo užtikrinimas. Tikslinės viešosios ir privačiosios investicijos, kuriomis siekiama spręsti šias problemas, ir kitos investicijos, darančios didelį poveikį aplinkai ir sveikatai, gali skatinti ekonomikos augimą bei atsparumą ir padėti užtikrinti tvarų atsigavimą po krizės. Jau suplanuotos investicijos, pavyzdžiui, pastatų renovacijos ir atsinaujinančiųjų išteklių energijos srityse, leidžia greitai nustatyti, kurių projektų įgyvendinimas galėtų būti paankstintas ir kurie prisidėtų prie ekonomikos atsigavimo. Vidutinės trukmės laikotarpio atsigavimo priemonių rengimo darbas gali būti grindžiamas valstybių narių nacionaliniais energetikos ir klimato srities veiksmų planais, bendro intereso projektų sąrašu ir infrastruktūros plėtojimo planais. Be to, projektas „Rail Baltica“ ir energetikos tinklų jungčių projektai yra pagrindiniai Lietuvos investicijų prioritetai, kuriais siekiama padidinti Lietuvos saugumą ir integraciją į Sąjungos vidaus rinką. Įveikti kai kuriuos dėl perėjimo prie neutralaus poveikio klimatui ekonomikos kylančius iššūkius, visų pirma 2020 m. šalies ataskaitos D priede nurodytose teritorijose, Lietuvai turėtų padėti Teisingos pertvarkos fondo, kuris yra Komisijos pasiūlymo objektas, 2021–2027 m. laikotarpio programavimas. Tai suteiktų Lietuvai galimybę kuo geriau pasinaudoti tuo fondu;

                  (23)

                  nors šioje Rekomendacijoje išdėstytose šaliai skirtose rekomendacijose (toliau – 2020 m. šaliai skirtos rekomendacijos) dėmesys sutelktas į COVID-19 pandemijos socialinio ir ekonominio poveikio švelninimą ir palankesnių sąlygų ekonomikai atsigauti sudarymą, 2019 m. šaliai skirtose rekomendacijose taip pat aptartos reformos, būtinos siekiant reaguoti į vidutinės trukmės laikotarpio ir ilgalaikius struktūrinius iššūkius. 2019 m. šaliai skirtos rekomendacijos tebėra aktualios, o jų įgyvendinimas bus toliau stebimas per visą kitų metų Europos semestrą. Tai apima ir 2019 m. šaliai skirtas rekomendacijas dėl ekonominės politikos, susijusios su investicijomis. Į visas 2019 m. šaliai skirtas rekomendacijas turėtų būti atsižvelgta sanglaudos politikos finansavimo po 2020 m. strateginio programavimo procese, be kita ko, rengiant dabartinės krizės poveikio švelninimo priemones ir išėjimo iš jos strategijas;

                  (24)

                  Europos semestras yra nuolatinio Sąjungos ekonominės ir užimtumo politikos koordinavimo sistema, galinti prisidėti prie ekonomikos tvarumo. Savo 2020 m. nacionalinėse reformų programose valstybės narės įvertino pažangą, padarytą įgyvendinant Jungtinių Tautų darnaus vystymosi tikslus (DVT). Užtikrindama, kad būtų visapusiškai įgyvendintos 2020 m. šaliai skirtos rekomendacijos, Lietuva prisidės prie pažangos siekiant DVT ir prie bendrų pastangų užtikrinti konkurencingą tvarumą Sąjungoje;

                  (25)

                  siekiant greitai atsigauti nuo ekonominio COVID-19 pandemijos poveikio, labai svarbu glaudžiai koordinuoti ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomiką. Kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, Lietuva turėtų užtikrinti, kad jos politika ir toliau atitiktų 2020 m. rekomendacijas euro zonai ir būtų koordinuojama su kitų valstybių narių, kurių valiuta yra euro, politika, atsižvelgdama į euro grupės politines gaires;

                  (26)

                  per 2020 m. Europos semestrą Komisija atliko išsamią Lietuvos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2020 m. šaliai skirtoje ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2020 m. stabilumo programą, 2020 m. nacionalinę reformų darbotvarkę, taip pat veiksmus, kurių Lietuva ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Lietuvos politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą Sąjungos lygmens priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

                  (27)

                  atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2020 m. stabilumo programą, o jos nuomonė (7) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

            REKOMENDUOJA Lietuvai 2020 m. ir 2021 m. imtis šių veiksmų:

                  1.

                  Laikantis bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos pagal Stabilumo ir augimo paktą, imtis visų būtinų priemonių, kad būtų veiksmingai kovojama su COVID-19 pandemija, palaikoma ekonomika ir remiamas būsimas atsigavimas. Kai leis ekonominės sąlygos, vykdyti fiskalinę politiką, kuria siekiama užtikrinti apdairią vidutinės trukmės laikotarpio fiskalinę būklę ir skolos tvarumą, kartu didinant investicijas. Didinti sveikatos sistemos atsparumą, be kita ko, sutelkiant pakankamą finansavimą ir sprendžiant sveikatos priežiūros darbuotojų ir būtiniausių medicinos reikmenų trūkumo problemą. Gerinti sveikatos priežiūros paslaugų prieinamumą ir kokybę.

                  2.

                  Švelninti COVID-19 krizės poveikį užimtumui. Didinti ADRP priemonių finansavimą bei aprėptį ir skatinti įgūdžių ugdymą. Užtikrinti minimalios socialinės apsaugos sistemos aprėptį bei pakankamumą ir padidinti mokesčių bei socialinių išmokų sistemos veiksmingumą apsaugant nuo skurdo.

                  3.

                  Remti įmonių, visų pirma MVĮ ir į eksportą orientuotų sektorių, likvidumą. Siekiant remti ekonomikos atsigavimą, paankstinti brandžių viešųjų investicinių projektų įgyvendinimą ir skatinti privačiąsias investicijas. Investicijas sutelkti į žaliąją ir skaitmeninę pertvarką, visų pirma į itin didelio pralaidumo plačiajuosčio ryšio aprėptį ir skverbtį, švarią ir efektyvią energijos gamybą bei vartojimą ir darnųjį transportą. Skatinti technologines inovacijas MVĮ.

         Priimta Briuselyje 2020 m. liepos 20 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkė

            J. KLOECKNER

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

         (3)  OL C 301, 2019 9 5, p. 91.

         (4)  1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo (OL L 209, 1997 8 2, p. 6).

         (5)  2020 m. kovo 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/460, kuriuo dėl konkrečių priemonių investicijoms į valstybių narių sveikatos priežiūros sistemas ir kitus jų ekonomikos sektorius sutelkti reaguojant į COVID-19 protrūkį iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 ir (ES) Nr. 508/2014 (Atsako į koronaviruso grėsmę investicijų iniciatyva) (OL L 99, 2020 3 31, p. 5).

         (6)  2020 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/558, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1301/2013 ir (ES) Nr. 1303/2013, kiek tai susiję su konkrečiomis priemonėmis, kuriomis sudaromos išskirtinės lanksčios sąlygos naudoti Europos struktūrinių ir investicijų fondų lėšas reaguojant į COVID-19 protrūkį (OL L 130, 2020 4 24, p. 1).

         (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: Tarybos rekomendacija 2020 m. liepos 20 d. dėl 2020 m. Liuksemburgo nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2020 m. Liuksemburgo stabilumo programos 2020/C 282/16

text:
               26.8.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 282/101

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2020 m. liepos 20 d.
      dėl 2020 m. Liuksemburgo nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2020 m. Liuksemburgo stabilumo programos
      (2020/C 282/16)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  2019 m. gruodžio 17 d. Komisija priėmė metinę tvaraus augimo strategiją, kuria pradedamas 2020 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Joje tinkamai atsižvelgta į 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį. 2019 m. gruodžio 17 d. Komisija pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 (2) priėmė ir įspėjimo mechanizmo ataskaitą – joje Liuksemburgas nenurodytas kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą; Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos;

                  (2)

                  2020 m. vasario 26 d. paskelbta 2020 m. Liuksemburgui skirta ataskaita. Joje įvertinta Liuksemburgo pažanga, padaryta įgyvendinant 2019 m. liepos 9 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas (3) (toliau – 2019 m. šaliai skirtos rekomendacijos), veiksmai, kurių šalis ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, ir Liuksemburgo pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

                  (3)

                  2020 m. kovo 11 d. Pasaulio sveikatos organizacija COVID-19 protrūkį oficialiai paskelbė pasauline pandemija. Dėl pandemijos piliečiai, šalių visuomenė ir ekonomika pateko į ekstremaliąją didelio pavojaus visuomenės sveikatai situaciją. Ji daro didžiulį spaudimą nacionalinėms sveikatos sistemoms, trikdo pasaulines tiekimo grandines, kelia nestabilumą finansų rinkose, lemia vartotojų paklausos sukrėtimus ir daro neigiamą poveikį įvairiems sektoriams. Ji kelia grėsmę žmonių darbo vietoms ir pajamoms, taip pat įmonių verslui. Jos sukeltas didelis ekonominis sukrėtimas jau turi skaudžių pasekmių Sąjungoje. 2020 m. kovo 13 d. Komisija priėmė komunikatą, kuriuo raginama užtikrinti suderintą ekonominį atsaką į krizę, įtraukiant visus nacionalinio ir Sąjungos lygmens suinteresuotuosius subjektus;

                  (4)

                  kelios valstybės narės paskelbė nepaprastąją padėtį arba ėmėsi neatidėliotinų priemonių. Visos neatidėliotinos priemonės turėtų būti griežtai proporcingos, būtinos, ribotos trukmės ir atitikti Europos bei tarptautinius standartus. Joms turėtų būti taikoma demokratinė priežiūra ir nepriklausoma teisminė peržiūra;

                  (5)

                  2020 m. kovo 20 d. Komisija priėmė komunikatą dėl Stabilumo ir augimo pakte nustatytos bendrosios išvengimo sąlygos taikymo. Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalyje, 6 straipsnio 3 dalyje, 9 straipsnio 1 dalyje bei 10 straipsnio 3 dalyje ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 (4) 3 straipsnio 5 dalyje bei 5 straipsnio 2 dalyje nustatytą bendrąją nukrypti leidžiančią išlygą sudaromos palankesnės sąlygos koordinuoti biudžeto politiką esant dideliam ekonomikos nuosmukiui. 2020 m. kovo 20 d. komunikate Komisija laikėsi nuomonės, kad, atsižvelgiant į numatomą didelį ekonomikos nuosmukį dėl COVID-19 pandemijos, bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos taikymo sąlygos yra tenkinamos, ir paprašė Tarybos šią išvadą patvirtinti. 2020 m. kovo 23 d. valstybių narių finansų ministrai pritarė Komisijos vertinimui. Jie sutiko, kad dėl didelio ekonomikos nuosmukio reikia ryžtingo, ambicingo ir suderinto atsako. Pradėjus taikyti bendrąją nukrypti leidžiančią išlygą leidžiama laikinai nukrypti nuo vidutinės trukmės biudžeto tikslui pasiekti numatyto koregavimo plano, jei tai nekelia pavojaus fiskaliniam tvarumui vidutinės trukmės laikotarpiu. Kalbant apie korekcinę dalį, Taryba taip pat gali nuspręsti, remdamasi Komisijos rekomendacija, priimti patikslintą fiskalinę trajektoriją. Taikant bendrąją nukrypti leidžiančią išlygą Stabilumo ir augimo pakto procedūros nesustabdomos. Ji suteikia valstybėms narėms galimybę nukrypti nuo paprastai taikomų biudžetinių reikalavimų, o Komisijai ir Tarybai – imtis būtinų politikos koordinavimo priemonių laikantis Pakto;

                  (6)

                  siekiant apriboti ir kontroliuoti COVID-19 pandemijos plitimą, padidinti nacionalinių sveikatos sistemų atsparumą, įmonėms bei namų ūkiams teikiamomis paramos priemonėmis sušvelninti socialinius bei ekonominius pandemijos padarinius ir užtikrinti tinkamas sveikatos ir saugos sąlygas darbo vietoje, kad būtų galima atnaujinti ekonominę veiklą, reikia nuolatinių veiksmų. Kad paremtų valstybių narių pastangas tose srityse, Sąjunga turėtų visapusiškai išnaudoti įvairias turimas priemones. Be to, valstybės narės ir Sąjunga turėtų bendradarbiaudamos parengti priemones, kurios yra būtinos, kad galėtume grįžti prie įprasto mūsų šalių visuomenės ir ekonomikos veikimo ir tvaraus augimo, įtraukdamos, inter alia, žaliąją pertvarką bei skaitmeninę transformaciją ir pasinaudodamos krizės metu įgyta patirtimi;

                  (7)

                  dėl COVID-19 krizės išryškėjo vidaus rinkos gebėjimas lanksčiai prisitaikyti prie išskirtinių aplinkybių. Vis dėlto, siekiant užtikrinti greitą ir sklandų perėjimą prie atsigavimo etapo ir laisvo prekių, paslaugų bei darbuotojų judėjimo, išskirtinės priemonės, neleidžiančios įprastai veikti vidaus rinkai, turėtų būti panaikintos iškart, kai tik jos nebebus būtinos. Dabartinė krizė parodė, kad sveikatos sektoriuje reikia pasirengimo krizėms planų. Vieni iš esminių platesnių pasirengimo krizėms planų rengimo elementų yra geresnės pirkimo strategijos, diversifikuotos tiekimo grandinės ir strateginiai būtiniausių prekių rezervai;

                  (8)

                  kad visus nenaudojamus Europos struktūrinių ir investicijų fondų išteklius valstybės narės galėtų sutelkti išskirtiniam COVID-19 pandemijos poveikiui sušvelninti, Sąjungos teisės aktų leidėjas jau iš dalies pakeitė atitinkamus teisės aktus Europos Parlamento ir Tarybos reglamentais (ES) 2020/460 (5) ir (ES) 2020/558 (6). Tais pakeitimais bus suteikta papildomo lankstumo ir nustatytos supaprastintos bei racionalizuotos procedūros. Siekiant sumažinti spaudimą pinigų srautams, valstybėms narėms taip pat suteikta galimybė 2020–2021 finansiniais metais pasinaudoti 100 % bendru finansavimu iš Sąjungos biudžeto. Liuksemburgas raginamas visapusiškai pasinaudoti tomis galimybėmis, kad padėtų labiausiai nukentėjusiems asmenims ir sektoriams;

                  (9)

                  2020 m. nacionalinę reformų programą Liuksemburgas pateikė 2020 m. balandžio 30 d., o 2020 m. stabilumo programą – 2020 m. balandžio 29 d. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

                  (10)

                  šiuo metu Liuksemburgui taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis;

                  (11)

                  2020 m. stabilumo programoje Vyriausybė numato nominaliojo balanso pablogėjimą nuo 2,2 % bendrojo vidaus produkto (BVP) pertekliaus 2019 m. iki 8,5 % BVP deficito 2020 m. Numatoma, kad 2021 m. deficitas sumažės iki 3,0 % BVP. 2020 m. stabilumo programoje numatoma, kad iki 22,1 % BVP 2019 m. padidėjęs valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP 2020 m. išaugs iki 28,7 %. Makroekonominę ir fiskalinę perspektyvą veikia didelis neapibrėžtumas dėl COVID-19 pandemijos;

                  (12)

                  reaguodamas į COVID-19 pandemiją ir laikydamasis suderinto Sąjungos požiūrio, Liuksemburgas ėmėsi savalaikių biudžeto priemonių, kad padidintų savo sveikatos sistemos pajėgumą, suvaldytų pandemiją ir suteiktų pagalbą labiausiai nukentėjusiems asmenims ir sektoriams. Pagal 2020 m. stabilumo programą tos biudžetinės priemonės sudarė 5,5 % BVP. Šios priemonės apima sveikatos priežiūros paslaugų gerinimą, paramą sunkumų patiriančioms įmonėms, grąžintiną ir negrąžintiną paramą, be kita ko, savarankiškai dirbantiems asmenims, ir sutrumpinto darbo laiko tvarką, be kita ko, tarpvalstybiniams darbuotojams. Be to, Liuksemburgas paskelbė priemones, kurios, nors ir nedaro tiesioginio poveikio biudžetui, padės teikti likvidumo paramą įmonėms. Tos priemonės apima mokesčių atidėjimą, paskolas laikinų finansinių sunkumų patiriančioms mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ) ir garantijas. Priešingai, nei nurodyta 2020 m. stabilumo programoje, Komisijos vertinimu, paketo poveikis yra mažesnis, nes mokesčių atidėjimo ir grąžintinų paskolų teikimo ji nelaiko diskrecinėmis priemonėmis, turinčiomis poveikį biudžetui. Vis dėlto valdžios institucijos mano, kad tiesioginių mokesčių atidėjimas galiausiai turėtų dalinį poveikį biudžetui, ir jis įtrauktas į pirmiau minėtą 5,5 % BVP sumą. Be to, dalis sumos, susijusios su sutrumpinto darbo laiko sistemomis, yra laikoma automatinių stabilizavimo priemonių veikimo dalimi. Apskritai priemonės, kurių ėmėsi Liuksemburgas, atitinka 2020 m. kovo 13 d. Komisijos komunikate išdėstytas gaires. Visiškas neatidėliotinų priemonių ir fiskalinių paramos priemonių įgyvendinimas, o vėliau, kai leis ekonominės sąlygos, fiskalinės politikos perorientavimas siekiant užtikrinti apdairią vidutinės trukmės laikotarpio fiskalinę būklę padės išsaugoti fiskalinį tvarumą vidutinės trukmės laikotarpiu;

                  (13)

                  remiantis Komisijos 2020 m. pavasario prognoze, grindžiama nesikeičiančios politikos scenarijumi, Liuksemburgo valdžios sektoriaus balansas sudarys 4,8 % BVP deficitą 2020 m. ir 0,1 % BVP perteklių 2021 m. Numatoma, kad 2020 m. ir 2021 m. valdžios sektoriaus skolos santykis vis dar neviršys 60 % BVP. Palyginti su Komisijos 2020 m. pavasario prognoze, 2020 m. stabilumo programa pagrįsta atsargesnėmis tiek pajamų, tiek išlaidų prielaidomis;

                  (14)

                  dėl 2020 m. Liuksemburgo planuojamo 3 % BVP deficito ribos viršijimo 2020 m. gegužės 20 d. Komisija paskelbė pranešimą, parengtą pagal Sutarties 126 straipsnio 3 dalį. Apskritai iš Komisijos analizės galima spręsti, kad Sutartyje ir Reglamente (EB) Nr. 1467/97 apibrėžtas deficito kriterijus nėra įvykdytas;

                  (15)

                  Liuksemburgo sveikatos sistema yra viena iš geriausiai veikiančių Sąjungoje. Tačiau kadangi 49 % gydytojų ir 62 % sveikatos priežiūros darbuotojų yra užsieniečiai, sistemos kritinio pažeidžiamumo riba gerokai viršijama (pagal Pasaulio sveikatos organizacijos rodiklį). Šiomis aplinkybėmis poveikį Liuksemburgo sveikatos sistemai gali daryti vienašaliai kaimyninių šalių sprendimai, priimti krizės metu. Liuksemburgas per rekordiškai trumpą laiką turėjo imtis trumpalaikių priemonių, kad susidūręs su COVID-19 krize padidintų savo sveikatos priežiūros sistemos atsparumą, pavyzdžiui, mobilizuoti medicinos infrastruktūrą ir įrengti laikiną ligoninės priestatą, taip pat apgyvendinti Liuksemburge tarpvalstybinius sveikatos priežiūros darbuotojus ir jų šeimas;

                  (16)

                  numatoma, kad, be pastaraisiais metais augančio sveikatos priežiūros darbuotojų laisvų darbo vietų skaičiaus, sveikatos sistemai ateityje kils daugiau iššūkių. Konkretūs iššūkiai – tai numatomas sveikatos priežiūros paslaugų poreikio didėjimas didėjant senėjančios visuomenės daliai ir numatomas 59–69 % medicinos darbuotojų išėjimas į pensiją per ateinančius 15 metų. Įgūdžių derinimo inovacijos ir profesinių vaidmenų, užduočių pasidalijimo ir pakeitimo kaita atliks svarbų vaidmenį užtikrinant, kad sveikatos sektorius išliktų patraukli darbo vieta. Apskritai dar yra galimybių gerinti sveikatos sistemos valdymą, įskaitant bendradarbiavimą su kaimyninėmis šalimis, ir Vyriausybė neseniai pradėjo reikšmingą šios srities reformą. Nors Liuksemburgo skaitmeninė infrastruktūra jau ir taip pažangi, vis dar dedamos pastangos įgyvendinti e. sveikatos sprendimus, pavyzdžiui, skaitmeninius atlyginimo paslaugų teikėjams sprendimus. Liuksemburgas daug dėmesio skyrė tokioms skaitmeninėms technologijoms kaip superkompiuterija, dirbtinis intelektas, blokų grandinės technologija ir didieji duomenys, ir turi galimybių pasinaudodamas šiais pajėgumais ir bendradarbiaudamas Sąjungos lygmeniu daug prisidėti prie mokslinių tyrimų, kuriais siekiama neutralizuoti virusą, sukėlusį COVID-19 pandemiją, bei sumažinti užsikrėtimo atvejų skaičių. Liuksemburgas taip pat nustatė naują paramos schemą, skirtą kovos su COVID-19 produktų mokslinių tyrimų ir plėtros investiciniams projektams, kurie yra būtini siekiant veiksmingai suvaldyti dabartinę COVID-19 pandemiją, kuriant veiksmingus gydymo būdus ir vakcinas;

                  (17)

                  Remiantis Komisijos 2020 m. pavasario prognoze, nedarbas 2020 m. išaugs iki 6,4 %, o 2021 m. sumažės iki 6,1 %. Liuksemburgas ėmėsi tam tikrų priemonių, skirtų darbo vietoms išsaugoti, visų pirma susijusių su sutrumpintu darbo laiku (pranc. chômage partiel). Tačiau atsižvelgiant į tai, kad dėl naujos minimalių pajamų sistemos (pranc. revenu d’inclusion sociale, REVIS) jau padidėjo valstybinės užimtumo tarnybos užregistruotų bedarbių skaičius, nes nuo 2019 m. sausio mėn. įvestas privalomas reikalavimas registruoti šios tarnybos paramos gavėjus, ypatingą dėmesį reikėtų skirti labiau pažeidžiamoms grupėms, kaip antai vyresnio amžiaus ir žemos kvalifikacijos darbuotojams. Tie labiau pažeidžiami žmonės labiausiai nukentės nuo dėl COVID-19 krizės padidėjusios konkurencijos darbo rinkoje. Kiti nuo krizės galintys nukentėti pažeidžiami asmenys yra laikini darbuotojai, taip pat žemos kvalifikacijos darbuotojai apskritai. Kaip nustatyta ankstesniais metais Liuksemburgui skirtose rekomendacijose, žemas vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumo lygis tebėra struktūrinė Liuksemburgo problema, taip pat daranti poveikį ilgalaikiam pensijų sistemos tvarumui. Dabartinėmis aplinkybėmis vyresnio amžiaus darbuotojams kyla dar didesnė rizika būti atleistiems iš darbo dėl COVID-19 krizės; dabar labiau nei kada nors anksčiau būtina didinti jų gebėjimą prisitaikyti, kad galėtų dirbti kitus darbus ir kituose sektoriuose, be kita ko, keliant jų kvalifikaciją ir juos perkvalifikuojant. Liuksemburgo socialinės įtraukties rezultatai artimi Sąjungos vidurkiui, tačiau nelygybės ir dirbančiųjų skurdo rodikliai pastaraisiais metais prastėjo, o studentų galimybėms ir toliau įtakos turi jų socioekonominė padėtis. Šiomis aplinkybėmis visų pirma reikėtų remti labiau pažeidžiamas grupes, siekiant sumažinti socialinį COVID-19 krizės poveikį;

                  (18)

                  Liuksemburgas į savo 2020 m. kovo 25 d. pateiktą stabilizavimo planą įtraukė tam tikrų priemonių, siekdamas per COVID-19 krizę paremti įmones, visų pirma MVĮ, be kita ko, savarankiškai dirbančius asmenis ir labai mažas įmones. Vienas iš labiausiai nukentėjusių sektorių yra mažmeninė prekyba: dėl drastiško paklausos sumažėjimo ir dabar taikomų priemonių daugelis įmonių iš viso negali veikti arba apribojo savo veiklą. Mažmeninės prekybos atsigavimą po COVID-19 krizės paskatintų reguliavimo lankstumas. Be to, būtų naudinga remti MVĮ joms diegiant veiklos tęstinumą užtikrinančias skaitmenines technologijas, tokias kaip e. prekyba. Tinkamas priemones reikėtų išlaikyti per visą atsigavimo laikotarpį, laipsniškai ir lanksčiai jų atsisakant ir nustatant labiausiai nukentėjusius sektorius, kad būtų galima parengti konkrečius paramos planus, suteikiančius galimybę tiems sektoriams atsigavimo etapu mažinti atsilikimą. Įgyvendinant šias priemones reikia atsižvelgti į bankų sektoriaus atsparumą. Po sunkiausio COVID-19 krizės etapo siekiant paremti MVĮ pertvarką ir naujų MVĮ kūrimą augimą skatinančiuose sektoriuose, Liuksemburgo nemokumo sistemos reforma gali padėti įmonėms gauti antrą galimybę, jei bankrotas joms gresia ne dėl jų pačių kaltės;

                  (19)

                  siekiant paremti ekonomikos atsigavimą, bus svarbu paankstinti brandžių viešųjų investicinių projektų įgyvendinimą ir skatinti privačiąsias investicijas, be kita ko, imantis atitinkamų reformų, ypač skaitmeniniame ir žaliajame sektoriuose. Liuksemburgas jau ėmėsi iniciatyvų skaitmeninimui ir inovacijoms skatinti, tačiau technologijų integracijos verslo sektoriuje ir privačiųjų investicijų, taip pat viešųjų paslaugų skaitmeninimo lygis tebėra žemas, turint omenyje didelio potencialo aplinką ir šalies užmojį pereiti prie duomenimis grindžiamos ekonomikos. Siekiant paremti MVĮ ir paskatinti našumą bei konkurencingumą, bus labai svarbu investuoti į skaitmeninimą, pažangius skaitmeninius įgūdžius ir inovacijas. Atsigavimą taip pat reikėtų toliau remti trumpuoju laikotarpiu sparčiau vykdant plataus užmojo žaliąsias investicijas. Pagrindiniai sektoriai galėtų būti, visų pirma, darnusis transportas, įskaitant geležinkelius, darni statyba, ypač kiek tai susiję su pastatų (ir esamų, ir naujų) energiniu naudingumu ir atsinaujinančiąja energija. Visa tai padėtų suteikti tvirtą paskatą žaliajai ekonomikai ir padėtų Liuksemburgui priartėti prie 2030 m. šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio sumažinimo, energijos vartojimo efektyvumo ir atsinaujinančiosios energijos tikslų, taip pat parengti dirvą poveikio klimatui neutralumo užtikrinimui. Ir toliau būtina nustatyti investicinius poreikius ir ieškoti investicijų finansavimo šaltinių, be kita ko, atsižvelgiant į COVID-19 pandemijos poveikį ekonomikai ir viešiesiems finansams. Įveikti kai kuriuos dėl perėjimo prie neutralaus poveikio klimatui ekonomikos kylančius iššūkius, visų pirma 2020 m. šalies ataskaitos D priede nurodytose teritorijose, Liuksemburgui turėtų padėti Teisingos pertvarkos fondo, kuris yra Komisijos pasiūlymo objektas, 2021–2027 m. laikotarpio programavimas. Tai suteiktų Liuksemburgui galimybę kuo geriau pasinaudoti tuo fondu;

                  (20)

                  atsižvelgiant į didelius tiesioginių užsienio investicijų srautus ir sudėtingas teisines struktūras, kuriose dalyvauja užsienio rėmėjai, Liuksemburgui kyla didelė pinigų plovimo rizika. Ši rizika, visų pirma susijusi su specialistais, teikiančiais paslaugas įmonėms ir patikos fondams arba investicines paslaugas, atspindėta ir nacionaliniame rizikos vertinime. Dėl trūkumų, kurių atsiranda šiems specialistams taikant kovos su pinigų plovimu sistemą, parengiamos neadekvačios rizikos analizės, o pranešimo apie įtartiną veiklą lygis yra žemas. Šių specialistų priežiūros intensyvumas yra nepakankamas šiems trūkumams ištaisyti. Buvo sudarytas nacionalinis įmonių tikrųjų savininkų registras, kad būtų apribotas slaptumas ir nustatyti tikrieji savininkai. Ilgainiui reikia stebėti teikiamos informacijos kokybę ir registro veiksmingumą;

                  (21)

                  kova su agresyviu mokesčių planavimu tebėra labai svarbi siekiant padidinti mokesčių sistemų veiksmingumą ir teisingumą, kaip pripažinta 2020 m. rekomendacijoje dėl euro zonos ekonominės politikos. Mokesčių mokėtojų agresyvaus mokesčių planavimo strategijų šalutinis poveikis kitoms valstybėms narėms skatina imtis koordinuotų nacionalinės politikos priemonių, kurios papildytų Sąjungos teisės aktus. Liuksemburgas ėmėsi priemonių kovoti su agresyviu mokesčių planavimu, įgyvendindamas anksčiau sutartas tarptautines ir europines iniciatyvas, tačiau turint omenyje aukštą dividendų, palūkanų ir autorinių atlyginimų mokėjimų, kaip BVP dalies, lygį galima daryti prielaidą, kad agresyviu mokesčių planavimu užsiimančios bendrovės naudojasi šalies mokesčių taisyklėmis. Dauguma tiesioginių užsienio investicijų tenka specialiosios paskirties subjektams. Kadangi palūkanų ir autorinių atlyginimų mokėjimai į užsienį (t. y. mokėjimai, kuriuos Sąjungos rezidentai atlieka trečiųjų valstybių rezidentams) išskaičiuojamaisiais mokesčiais neapmokestinami, o dividendų mokėjimai išskaičiuojamaisiais mokesčiais neapmokestinami tam tikromis aplinkybėmis, tie mokėjimai, jei jie nėra apmokestinami gavėjo šalyje, gali būti neapmokestinami iš viso. Liuksemburgas pateikė teisės akto projektą, pagal kurį numatyta neatskaityti palūkanų ir autorinių atlyginimų mokėjimų jurisdikciją turintiems subjektams, įtrauktiems į mokesčių tikslais nebendradarbiaujančių jurisdikciją turinčių subjektų Sąjungos sąrašą, laikydamasis įsipareigojimo tų jurisdikciją turinčių subjektų atžvilgiu nustatyti apsaugos priemones;

                  (22)

                  nors šioje Rekomendacijoje išdėstytose šaliai skirtose rekomendacijose (toliau – 2020 m. šaliai skirtos rekomendacijos) dėmesys sutelktas į COVID-19 pandemijos socialinio ir ekonominio poveikio švelninimą ir palankesnių sąlygų ekonomikai atsigauti sudarymą, 2019 m. šaliai skirtose rekomendacijose taip pat aptartos reformos, būtinos siekiant reaguoti į vidutinės trukmės laikotarpio ir ilgalaikius struktūrinius iššūkius. 2019 m. šaliai skirtos rekomendacijos tebėra aktualios, o jų įgyvendinimas bus toliau stebimas per visą kitų metų Europos semestrą. Tai apima ir 2019 m. šaliai skirtas rekomendacijas dėl ekonominės politikos, susijusios su investicijomis. Į visas 2019 m. šaliai skirtas rekomendacijas turėtų būti atsižvelgta sanglaudos politikos finansavimo po 2020 m. strateginio programavimo procese, be kita ko, rengiant dabartinės krizės poveikio švelninimo priemones ir išėjimo iš jos strategijas;

                  (23)

                  Europos semestras yra nuolatinio Sąjungos ekonominės ir užimtumo politikos koordinavimo sistema, galinti prisidėti prie ekonomikos tvarumo. Savo 2020 m. nacionalinėse reformų programose valstybės narės įvertino pažangą, padarytą įgyvendinant Jungtinių Tautų darnaus vystymosi tikslus (DVT). Užtikrindamas, kad būtų visapusiškai įgyvendintos 2020 m. šaliai skirtos rekomendacijos, Liuksemburgas prisidės prie pažangos siekiant DVT ir prie bendrų pastangų užtikrinti konkurencingą tvarumą Sąjungoje;

                  (24)

                  siekiant greitai atsigauti nuo ekonominio COVID-19 pandemijos poveikio, labai svarbu glaudžiai koordinuoti ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomiką. Kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, Liuksemburgas turėtų užtikrinti, kad jo politika ir toliau atitiktų 2020 m. rekomendacijas euro zonai ir būtų koordinuojama su kitų valstybių narių, kurių valiuta yra euro, politika, atsižvelgdamas į euro grupės politines gaires;

                  (25)

                  per 2020 m. Europos semestrą Komisija atliko išsamią Liuksemburgo ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2020 m. šaliai skirtoje ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2020 m. stabilumo programą, 2020 m. nacionalinę reformų darbotvarkę, taip pat veiksmus, kurių Liuksemburgas ėmėsi atsižvelgdamas į ankstesniais metais jam skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Liuksemburgo politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą Sąjungos lygmens priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

                  (26)

                  atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2020 m. stabilumo programą, o jos nuomonė (7) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

            REKOMENDUOJA Liuksemburgui 2020 ir 2021 m. imtis šių veiksmų:

                  1.

                  Laikantis bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos pagal Stabilumo ir augimo paktą, imtis visų būtinų priemonių, kad būtų veiksmingai kovojama su COVID-19 pandemija, palaikoma ekonomika ir remiamas būsimas atsigavimas. Kai leis ekonominės sąlygos, vykdyti fiskalinę politiką, kuria siekiama užtikrinti apdairią vidutinės trukmės laikotarpio fiskalinę būklę ir skolos tvarumą, kartu didinant investicijas. Didinti sveikatos sistemos atsparumą užtikrinant, kad būtų pakankamai sveikatos priežiūros darbuotojų. Sparčiau įgyvendinti reformas, skirtas sveikatos sistemos ir e. sveikatos valdymui gerinti.

                  2.

                  Švelninti COVID-19 krizės poveikį užimtumui, ypatingą dėmesį skiriant žmonėms, kurių padėtis darbo rinkoje sudėtinga.

                  3.

                  Užtikrinti, kad būtų veiksmingai įgyvendinamos priemonės, kuriomis remiamas įmonių, visų pirma MVĮ ir savarankiškai dirbančių asmenų, likvidumas. Siekiant remti ekonomikos atsigavimą, paankstinti brandžių viešųjų investicinių projektų įgyvendinimą ir skatinti privačiąsias investicijas. Investicijas sutelkti į žaliąją ir skaitmeninę pertvarką, visų pirma į darnųjį transportą ir pastatus, švarią ir veiksmingą energijos gamybą ir vartojimą, taip prisidedant prie laipsniško ekonomikos priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimo. Skatinti inovacijas ir skaitmeninimą, visų pirma verslo sektoriuje.

                  4.

                  Užtikrinti veiksmingą kovos su pinigų plovimu sistemos taikymo priežiūrą ir vykdymą, kiek tai susiję su specialistais, kurie teikia paslaugas įmonėms ir patikos fondams, taip pat investicines paslaugas. Aktyviau imtis veiksmų, kuriais siekiama spręsti problemas, susijusias su mokesčių sistemos aspektais, dėl kurių sudaromos palankesnės sąlygos agresyviai planuoti mokesčius, visų pirma pasinaudojant mokėjimais į užsienį.

         Priimta Briuselyje 2020 m. liepos 20 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkė

            J. KLOECKNER

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

         (3)  OL C 301, 2019 9 5, p. 97.

         (4)  1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo (OL L 209, 1997 8 2, p. 6).

         (5)  2020 m. kovo 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/460, kuriuo dėl konkrečių priemonių investicijoms į valstybių narių sveikatos priežiūros sistemas ir kitus jų ekonomikos sektorius sutelkti reaguojant į COVID-19 protrūkį iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 ir (ES) Nr. 508/2014 (Atsako į koronaviruso grėsmę investicijų iniciatyva) (OL L 99, 2020 3 31, p. 5).

         (6)  2020 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/558, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1301/2013 ir (ES) Nr. 1303/2013, kiek tai susiję su konkrečiomis priemonėmis, kuriomis sudaromos išskirtinės lanksčios sąlygos naudoti Europos struktūrinių ir investicijų fondų lėšas reaguojant į COVID-19 protrūkį (OL L 130, 2020 4 24, p. 1).

         (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.