title: 2012 m. liepos 10 d. Tarybos rekomendacija dėl Liuksemburgo 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Liuksemburgo stabilumo programos

text:
               24.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 219/58

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2012 m. liepos 10 d.
   dėl Liuksemburgo 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Liuksemburgo stabilumo programos
   2012/C 219/17
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, daugiausia dėmesio skiriant toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2011 m. liepos 12 d. Taryba priėmė rekomendaciją (3) dėl Liuksemburgo 2011 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl atnaujintos 2011–2014 m. Liuksemburgo stabilumo programos;

               (4)

               2011 m. lapkričio 23 d. Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas antras ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“. 2012 m. vasario 14 d. Komisija, remdamasi 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (4) priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nenurodė, kad Liuksemburgas yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (5)

               2011 m. gruodžio 1 d. Taryba priėmė išvadas, kuriose ragina Socialinės apsaugos komitetą, bendradarbiaujant su Užimtumo komitetu ir kitais komitetais, pateikti savo nuomonę dėl veiksmų, rekomenduojamų pagal strategijos „Europa 2020“ politikos ciklą. Ši nuomonė yra Užimtumo komiteto nuomonės dalis;

               (6)

               vykdant Europos semestro veiklą, Europos Parlamentas buvo tinkamai įtrauktas remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1466/97 ir 2012 m. vasario 15 d. priėmė rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2012 m. metinėje augimo apžvalgoje bei rezoliuciją dėl dalyvavimo rengiant 2012 m. metinę augimo apžvalgą;

               (7)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti ekonomikos augimą skatinančiam fiskaliniam konsolidavimui, įprastų skolinimo ekonomikai sąlygų atkūrimui, ekonomikos augimo ir konkurencingumo skatinimui, nedarbo problemos sprendimui, krizės sukeltų socialinių pasekmių šalinimui ir viešojo administravimo modernizavimui;

               (8)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į jų stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas;

               (9)

               2012 m. balandžio 27 d. Liuksemburgas pateikė savo 2012 m. stabilumo programą, apimančią 2012–2015 m. laikotarpį, ir savo 2012 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu;

               (10)

               remdamasi stabilumo programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos stabilumo programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Visų pirma, 2012 ir 2013 m. stabilumo programos scenarijus labai panašus į Komisijos tarnybų 2012 m. pavasario prognozę. Vidutinės trukmės laikotarpio deficito projekcijos pagrįstos gana optimistiniu augimo scenarijumi, didesniu už potencialų augimą, tačiau kur kas mažesniu už vidutinišką ankstesnį lygį. Stabilumo programoje išdėstytos biudžeto strategijos tikslas – sumažinti deficitą nuo 1,5 % 2012 m. iki 0,9 % 2014 m., įgyvendinant maždaug 1,2 % BVP konsolidavimo priemonių paketą ir suteikiant daugiau galimybių veikti neigiamų sukrėtimų atveju. Stabilumo programoje patvirtintas ankstesnis vidutinės trukmės biudžeto tikslas – 0,5 % struktūrinis perviršis. Tačiau šis vidutinės trukmės laikotarpio tikslas negali būti laikomas patenkinamu atsižvelgiant į Stabilumo ir augimo pakto nuostatas, nes remiantis dabartine politika ir projekcijomis atrodo, kad šiuo vidutinės trukmės laikotarpio tikslu nepakankamai atsižvelgiama į numanomus su visuomenės senėjimu susijusius įsipareigojimus, nors skolos lygis ir mažesnis už Sutartyje nustatytą pamatinę vertę. Be to, remiantis Komisijos tarnybų 2012 m. pavasario prognoze ir stabilumo programoje (perskaičiuotu) struktūriniu biudžeto balansu, nuo 2012 m. Liuksemburgas turėtų smarkiai nutolti nuo savo vidutinės trukmės laikotarpio tikslo. Planuojama, kad valdžios sektoriaus išlaidų augimas, neatsižvelgiant į diskrecines pajamų priemones, bus daug didesnis už Stabilumo ir augimo pakte nustatytą išlaidų kriterijų. Bendroji valdžios sektoriaus skola – 20 % BVP – yra mažesnė nei Sutartyje nustatyta pamatinė vertė;

               (11)

               2012 m. sausio 20 d. Vyriausybė priėmė privačiojo ir viešojo sektorių pensijų sistemos reformos įstatymo projektą. Reforma apims kai kuriuos taisomuosius mechanizmus, kurie būtų taikomi pablogėjus sistemos finansinei padėčiai, ir labai dosnaus išmokų apskaičiavimo metodo adaptacijas. Tačiau naujas apskaičiavimo metodas bus įvestas palaipsniui, per labai ilgą 40-ies metų laikotarpį. Be to, ankstyvo išėjimo į pensiją galimybės iš esmės lieka nepakitusios ir nebuvo pasiūlyta priemonių nustatytą pensinį amžių susieti su tikėtina gyvenimo trukme. Apskritai Liuksemburgas žengia teisinga kryptimi, tačiau neatrodo, kad siūloma reforma būtų pakankama ilgalaikio viešųjų finansų tvarumo garantija;

               (12)

               2012 m. sausio mėn. parlamentas priėmė įstatymą, kuriuo, siekiant padidinti Liuksemburgo ekonomikos konkurencingumą, 2012–2014 m. ribojamas automatinio darbo užmokesčio indeksavimo taikymas. Išskyrus galimą bazinio indekso pakeitimą, Vyriausybė nepranešė apie jokius papildomus ketinimus atlikti nuolatinę darbo užmokesčio nustatymo sistemos peržiūrą. Nors šiuo metu Liuksemburgo našumas yra labai aukštas, našumo didėjimo galimybės tampa vis labiau ribotos. Siekiant neprarasti ilgalaikio Liuksemburgo ekonomikos konkurencingumo, konsultuojantis su socialiniais partneriais ir atsižvelgiant į nacionalinę praktiką reikia nuolatos peržiūrėti darbo užmokesčio nustatymo sistemą;

               (13)

               kovodamas su gana aukštu jaunimo nedarbu Liuksemburgas ėmėsi tam tikrų svarbių ir įtikimų priemonių. Tačiau siekiant palengvinti jaunimo integravimąsi į darbo rinką, reikalinga nuosekli strategija, kad, inter alia, stiprėtų savivaldybių bendradarbiavimas, o įdarbinimo tarnybos būtų veiksmingesnės. Didesnės investicijos į mokymą ir švietimą būtų naudingos jauniems darbo ieškantiems žmonėms, ypač tiems, kurių išsilavinimo lygis yra žemesnis;

               (14)

               numatoma, kad Liuksemburgas susidurs su sunkumais siekdamas 2020 m. šiltnamio efektą sukeliančių dujų (ŠESD) išmetimo mažinimo tikslo. Remiantis naujausiomis 2020 m. projekcijomis, parengtomis atsižvelgiant į taikomas priemones, numatoma, kad 2005–2020 m. Liuksemburgo sektoriuose, kuriems netaikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema, šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimas padidės 6 %, tuo tarpu nustatytas tikslas – 20 % sumažėjimas. Didžiausias šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo šaltinis – kelių transporto sektorius, kuris turi didelį potencialą mažinti šių išmetamų dujų kiekį. Transporto degalų kaina išlieka viena iš mažiausių ES, o tai skatina „degalų turizmą“ ir neigiamus išorės veiksnius – taršą ir transporto grūstis. Norint sumažinti išmetamą ŠESD kiekį, reikalingos papildomos priemonės, jei ne, teks panaudoti brangiai kainuojančius lankstumo mechanizmus;

               (15)

               Liuksemburgas prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „euro plius“. Šie įsipareigojimai, taip pat 2011 m. prisiimti ir įgyvendinami įsipareigojimai, yra susiję su konkurencingumo gerinimu, užimtumo didinimu ir finansinio stabilumo stiprinimu. Komisija įvertino, kaip įgyvendinami pagal paktą „euro plius“ prisiimti įsipareigojimai. Į šio vertinimo rezultatus buvo atsižvelgta rengiant rekomendacijas;

               (16)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Liuksemburgo ekonominės politikos analizę. Ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Liuksemburgo politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos pagal Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–5 rekomendacijose;

               (17)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą ir savo nuomonę (5) pateikė, visų pirma, toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

         REKOMENDUOJA Liuksemburgui 2012–2013 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Išlaikyti patikimą fiskalinę būklę, koreguojant bet kokį nukrypimą nuo vidutinės trukmės biudžeto tikslo, kuriuo užtikrinamas ilgalaikis viešųjų finansų tvarumas, visų pirma atsižvelgiant į numanomus su visuomenės senėjimu susijusius įsipareigojimus. To siekiant sustiprinti ir griežtai įgyvendinti biudžeto strategiją, kartu imantis pakankamai tikslių priemonių 2013 ir vėlesniais metais, įskaitant išlaidų kriterijaus laikymąsi.

               2.

               Stiprinti siūlomą pensijų reformą imantis papildomų priemonių, kuriomis būtų padidintas vyresnio amžiaus darbuotojų dalyvavimas, visų pirma užkertant kelią ankstyvam išėjimui į pensiją ir imantis tolesnių veiksmų, kad didėtų faktinis pensinis amžius, be kita ko, susiejant teisės aktais numatytą pensinį amžių su tikėtina gyvenimo trukme, siekiant užtikrinti ilgalaikį pensijų sistemos tvarumą.

               3.

               Konsultuojantis su socialiniais partneriais ir atsižvelgiant į nacionalinę praktiką, imtis papildomų priemonių pertvarkyti derybų dėl darbo užmokesčio ir darbo užmokesčio indeksavimo sistemą, kad nebūtų prarastas ilgalaikis Liuksemburgo ekonomikos konkurencingumas, visų pirma po 2014 m. išlaikyti šiuo metu taikomą vienų metų indeksavimo intervalą ir mažinti energijos ir kitų kintamų elementų poveikį baziniam indeksui.

               4.

               Toliau stengtis mažinti jaunimo nedarbą, skatinant aktyvesnį suinteresuotųjų šalių dalyvavimą ir stiprinant mokymo bei švietimo priemones, pirmiausia skirtas asmenims, kurių išsilavinimo lygis yra žemas, kuriomis būtų užtikrinta, kad jaunų darbuotojų įgūdžiai ir kvalifikacija geriau atitiktų darbo rinkos paklausą.

               5.

               Užtikrinti, kad būtų įvykdyti šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo mažinimo tikslai sektoriuose, kuriems netaikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema, pirmiausia didinant energetikos produktų apmokestinimą.

      Priimta Briuselyje 2012 m. liepos 10 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         V. SHIARLY

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  Toliau taikomos 2012 metais pagal 2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimą 2012/238/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 119, 2012 5 4, p. 47).

      (3)  OL C 210, 2011 7 16, p. 5.

      (4)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (5)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: 2013 m. liepos 9 d. Tarybos rekomendacija dėl 2013 m. Belgijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Belgijos stabilumo programos

text:
               30.7.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 217/5

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2013 m. liepos 9 d.
   dėl 2013 m. Belgijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Belgijos stabilumo programos
   2013/C 217/02
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir kuri daugiausia dėmesio skiria toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. ji priėmė sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2012 m. birželio 29 d. valstybių narių valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;

               (4)

               2012 m. liepos 10 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl 2012 m. Belgijos nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl 2012–2015 m. Belgijos stabilumo programos;

               (5)

               2012 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2013 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2012 m. lapkričio 28 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nurodė, kad Belgija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (6)

               vykdant Europos semestro veiklą, Europos Parlamentas buvo tinkamai įtrauktas remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1466/97 ir 2013 m. vasario 7 d. priėmė rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2013 m. metinėje augimo apžvalgoje bei rezoliuciją dėl dalyvavimo rengiant 2013 m. metinę augimo apžvalgą;

               (7)

               2013 m. kovo 14 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą, šalinti socialines krizės pasekmes ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (8)

               2013 m. balandžio 10 d. Komisija pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį paskelbė Belgijai skirtą nuodugnią apžvalgą. Komisijai atlikus analizę, galima daryti išvadą, kad Belgijoje yra susidaręs makroekonominis disbalansas, kurį reikia stebėti ir dėl kurio reikia imtis politikos veiksmų. Visų pirma reikėtų toliau skirti dėmesį makroekonominiams pokyčiams prekių išorės konkurencingumo ir įsiskolinimo srityse, pirmiausia dėl didelės valstybės skolos pasekmių realiajai ekonomikai;

               (9)

               2013 m. balandžio 29 d. Belgija pateikė savo 2013 m. nacionalinę reformų programą ir savo 2012–2016 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (10)

               remdamasi stabilumo programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Palyginti su Komisijos tarnybų 2013 m. pavasario prognoze, kurioje prognozuojama, kad BVP 2013 m. nesikeis ir 2014 m. padidės iki 1,2 %, jis šiek tiek optimistiškesnis (prognozuojant atitinkamai 0,2 % ir 1,5 % didėjimą). Nuo 2010 m., ir ypač 2012 m., Belgija įgyvendino konsolidavimo priemones ir, taip pat 2012 m., ji pradėjo pensijų sistemos, bedarbių pašalpų sistemos ir produktų rinkų struktūrines reformas. Vis dėlto fiskalinės priemonės buvo nepakankamos, kad atitiktų 2009 m. gruodžio 2 d. Tarybos rekomendaciją ištaisyti perviršinio deficito padėtį. Be to, atsižvelgiant į bankų grupės Dexia rekapitalizavimą, kuris deficito rezultatams turėjo 0,8 % BVP neigiamą poveikį, ir prastesnius, nei tikėtasi, ekonominius pokyčius antrąjį 2012 m. pusmetį, vėluojama iki nustatyto 2012 m. termino pašalinti perviršinį deficitą. Dėl to dabar numatoma, kad nuo 2013 m. deficitas bus sumažintas iki mažesnio nei 3 % BVP Sutarties pamatinės vertės lygio. Stabilumo programoje nustatytas biudžeto strategijos tikslas – ne vėliau kaip 2015 m. pasiekti struktūriniu požiūriu subalansuotą biudžetą ir 2016 m. pasiekti vidutinės trukmės laikotarpio tikslą. Stabilumo programa pakeitė vidutinės trukmės laikotarpio tikslą nuo 0,5 % BVP iki 0,75 % BVP perviršio. Naujas vidutinės trukmės laikotarpio tikslas atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Stabilumo programa atitinka naują 2013 m. perviršinio deficito procedūros terminą, tačiau, remiantis Komisijos tarnybų 2013 m. pavasario prognoze, patikimumo riba siekiant nepažeisti 3 % BVP Sutarties pamatinės vertės yra nedidelė – pagal prognozes 2013 m. deficitas sieks 2,9 % BVP.
               Planuojama metinė pažanga siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo, kuris pagal prognozes turėtų būti pasiektas ne vėliau kaip 2016 m., struktūriniu požiūriu viršija 0,5 % BVP. Konsolidavimo priemonių po 2013 m. nenurodyta. Remiantis stabilumo programoje pateikta informacija, valdžios sektoriaus išlaidų augimo tempas, atėmus diskrecines pajamų priemones, 2014–2016 m. turėtų prisidėti prie metinio struktūrinio koregavimo siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo 0,5 % BVP. Pagal stabilumo programą skolos santykis pasieks didžiausią 100 % BVP lygį 2013 m. ir ne vėliau kaip 2016 m. palaipsniui sumažės iki 93 % BVP. Prognozuojama, kad nuo 2014 iki 2016 m. Belgijoje bus pereinamasis laikotarpis, kiek tai susiję su skolos kriterijaus laikymusi. Pagal planus skolos kriterijus bus pasiektas pereinamojo laikotarpio pabaigoje. Remiantis Komisijos tarnybų 2013 m. pavasario prognoze, pagal kurią prognozuojama, kad skolos santykis pasieks 101,4 % 2013 m. ir toliau didės iki 102,1 % BVP 2014 m. (darant prielaidą, kad politika nesikeis), skolos mažinimo taisyklės laikymasis 2014 m. nebus užtikrintas, ir tai rodo, kad pažanga siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo yra nepakankama. Stabilumo programoje nepaaiškinama, kaip planuojamas koregavimas bus paskirstytas skirtingais valdžios lygmenimis – tai klausimas, kuris taip pat minėtas praėjusių metų konkrečiai šaliai skirtoje rekomendacijoje. Be nustatytos taisyklėmis pagrįstos daugiametės valdžios sektoriaus programos yra būtina parengti aiškius koordinavimo susitarimus ir dėl jų sutarti, siekiant užtikrinti labiau savaiminį tvirtų regionų, bendruomenių ir vietos valdžios įstaigų įsipareigojimų siekiant biudžeto tikslų prisiėmimą ir užtikrinti jų vykdymą;

               (11)

               Belgijoje jau 2010–2020 m. laikotarpiu labai smarkiai padidės projektuojamos su visuomenės senėjimu susijusios išlaidos (+2,0 proentinio punkto BVP), visų pirma pensijų ir ilgalaikės priežiūros srityse. Pradėta senatvės socialinio draudimo sistemos reforma turėtų teigiamai paveikti vyresnio amžiaus žmonių užimtumo lygį. Vis dėlto prognozės rodo, kad Belgija nepasieks šioje srityje nusistatyto 2020 m. tikslo. Atsižvelgiant į problemos dydį reikės vykdyti daugiau reformų, siekiant pašalinti faktinio pensinio amžiaus ir teisės aktais nustatyto pensinio amžiaus atotrūkį. Priemonės, kuriomis teisės aktais nustatytas pensinis amžius susiejamas su tikėtinos gyvenimo trukmės pokyčiais, turėtų padėti užtikrinti ilgalaikį pensijų sistemos tvarumą. Poreikį pasiekti finansinį tvarumą reikės suderinti su poreikiu išlaikyti senatvės socialinio draudimo sistemos adekvatumą. Atsižvelgiant į gana aukštą priežiūros Belgijos globos įstaigose kainą reikėtų išnagrinėti būdus, kaip veiksmingiau panaudoti viešąsias lėšas ilgalaikės priežiūros paslaugoms, nustatyti priemones sąnaudoms sumažinti, kaip antai sveikatos priežiūros prevencija ir reabilitacija, ir sukurti geresnes savarankiško gyvenimo sąlygas;

               (12)

               Belgijos ilgalaikį konkurencingumo praradimą lėmė keli veiksniai, be kita ko, darbo užmokesčio nustatymo sistema, gamybos veiksnių rinkų veikimo sutrikimai ir su sąnaudomis nesusiję veiksniai, susiję su ekonomikos inovaciniais gebėjimais. 1996 m. darbo užmokesčio norma, kuria siekta išlaikyti konkurencingumą pagrindinių prekybos partnerių atžvilgiu, ne visada atliko savo vaidmenį. Iki šiol priimtos skubios priemonės darbo užmokestį labiau susieti su našumo lygiu yra priemonės teisinga linkme, tačiau yra nepakankamos, kad būtų užtikrintas darbo užmokesčio ir našumo pokyčių suderinamumas ilguoju laikotarpiu. Vis dar reikia struktūriškai patobulinti derybų dėl darbo užmokesčio sistemą. Tai daroma, be kita ko, nustatant savaiminius patikslinimus, kai darbo užmokesčio normos nesilaikoma arba kai sveikatos indeksas didėja sparčiau nei darbo užmokestis pagrindiniuose prekybos partneriuose. Derybų dėl darbo užmokesčio sistema turėtų užtikrinti, kad darbo užmokesčio pokyčiai atitiktų subregioninio ir vietos lygmens našumo dinamiką. Belgijos specializacija – tarpinių produktų, kurių tarptautinė konkurencija yra didelė, gamyba, todėl yra sunku įtraukti gamybos veiksnių kainos pokyčius į galutinę kainą. Nors Belgijos stipri mokslinių tyrimų ir inovacijų (toliau – MTTP) sistema švelnino sąnaudų konkurencingumą, įmonių MTTP veikla išlieka labai koncentruota ir daugelis įmonių atsilieka MTTP veiklos srityje. Reikėtų pagerinti pagrindines sąlygas perėjimui link žinioms imlesnės ekonomikos pagreitinti, daugiausia dėmesio skiriant verslumui, įmonių dinamiškumo skatinimui ir žmogiškojo kapitalo formavimui;

               (13)

               elektros energijos ir daugelio kitų prekių ir paslaugų kainos Belgijoje yra aukštesnės nei kitose valstybėse narėse – tai rodo silpną konkurenciją ir struktūrines kliūtis. Kainos mažmeninės prekybos sektoriuje išlieka aukštesnės už euro zonos vidurkį, o laisvosioms profesijoms taikomi apribojimai stabdo inovacinių verslo modelių plėtrą ir riboja investicijas. Belgija pasiekė tik nedidelę pažangą didindama konkurenciją tinklų pramonėje ir dar iki galo neužbaigtas stiprių ir nepriklausomų reguliavimo institucijų kūrimas. Belgijoje mobiliojo plačiajuosčio ryšio skverbtis yra antra pagal mažumą Sąjungoje, daugiausia dėl reguliavimo ir koordinavimo problemų, susijusių su gebėjimu naudotis dažnių spektru. Nors tai, kad daugiau vartotojų pakeitė energijos tiekėją, sumažino tradicinio energijos operatoriaus dominavimą, konkurencija mažmeninėje elektros energijos ir dujų rinkoje ir elektros energijos didmeninėje rinkoje vis dar apsunkinta ir, palyginti su kaimyninėmis šalimis, dėl didelių paskirstymo išlaidų neproporcingai didinamos grynosios kainos pramoniniams vartotojams. Belgijos sprendimas kontroliuoti galutiniams vartotojams taikomas elektros energijos ir dujų mažmenines kainas gali stabdyti investicijas į pajėgumus ir naujų dalyvių patekimą į rinką. Licencijavimo sąlygos pašto sektoriuje vis dar kelia nuogąstavimų. Vidaus geležinkelių keleivių transportas neatvertas konkurencijai, o teisės aktai dėl uostų darbo jėgos dar nemodernizuoti. Atsižvelgiant į minėtų sektorių svarbą konkurencingumui, būtina skubiai priimti šias priemones;

               (14)

               Belgijos mokesčių sistema neproporcingai pagrįsta tiesioginiais mokesčiais ir joje yra spragų, kurios mažina jos teisingumą. Nors Belgija dėjo tam tikrų pastangų sumažinti bendrą darbo jėgos apmokestinimą, netiesioginių mokesčių norma daugumai darbuotojų kategorijų vis dar yra viena didžiausių Sąjungoje. Belgija išlieka viena iš šalių, kuriose aplinkos mokesčiai sudaro mažiausią bendrų mokestinių pajamų dalį. Dar yra galimybių imtis priemonių siekiant supaprastinti mokesčių sistemą ir padidinti jos veiksmingumą, be kita ko, sumažinant ir supaprastinant mokesčių išlaidas bei panaikinant nepagrįstas arba neveiksmingas sumažinto PVM normas;

               (15)

               Belgijoje dalyvavimo darbo rinkoje lygis yra mažesnis už vidurkį ir jis nedidėja, be to, smarkiai skiriasi regionų ir gyventojų grupių užimtumo ir nedarbo lygis. Gyventojų grupės, kurių dalyvavimo darbo rinkoje lygis žemiausias, apima iš migrantų šeimų kilusius asmenis, pagyvenusius asmenis ir žemos kvalifikacijos jaunus asmenis iš visų regionų. Šioms grupėms taip pat kyla didesnė skurdo ir socialinės atskirties rizika. Bedarbio pašalpų sistemos reforma yra žingsnis reikiama linkme, tačiau vien tik tuo nebus užtikrinta veiksmingesnė darbo pasiūlos ir paklausos atitiktis, nebent ji būtų susieta su veiksminga pagalba ieškant darbo ir mokymo galimybėmis. Tikslinių mažinimo priemonių federaliniu lygmeniu ir regionų įgyvendinamų užimtumo rėmimo schemų sąveika kelia daug painiavos. Nors žemos kvalifikacijos jauniems žmonėms skirtomis priemonėmis greičiausiai galėtų pasinaudoti ir migrantai, trūksta visapusiškos konkrečiai šiai tikslinei grupei skirtos strategijos. Be to, atrodo, kad būtų sunku išspręsti tam tikras darbo jėgos neatitikties darbo rinkos poreikiams problemas smarkiai nepadidinus tarpregioninio darbuotojų judumo. Reikalingi išsamesni vertinimai, kaip padidinti švietimo ir mokymo paslaugų skaidrumą ir veiksmingumą bei kaip sustiprinti skirtingų mokymo teikėjų sąveiką;

               (16)

               šiltnamio efektą sukeliančių dujų projekcijos iki 2020 m. rodo, kad Belgija neįvykdys savo 15 % mažinimo tikslo. Neaišku, kaip pavienėmis skirtingų valdžios įstaigų iniciatyvomis bus užtikrinta, kad šis tikslas būtų pasiektas, arba kaip našta bus pasidalinta tarp regionų. Neaiškus bendras emisijų mažinimo priemonių, visų pirma susijusių su transporto sektoriumi ir pastatais, poveikis. Apskaičiuota, kad dėl grūsčių Belgijos ekonomika praranda net 2 % BVP – tai vienas didžiausių lygių Europoje, tačiau naujos transporto mokesčių sistemos įgyvendinimas trijuose regionuose atidėtas iki 2016 m.;

               (17)

               dėl koordinavimo aspektų, susijusių su regionine viešosios administracijos struktūra, svarbu, kad viešasis valdymas būtų organizuotas veiksmingai, nes dėl įvairių tinklų, lygių ir subjektų egzistavimo gali būti dubliuojamos struktūros, silpninamas valdymas ir didinamos administracinės išlaidos. Šie klausimai yra itin svarbūs mokesčių ir dalijimosi našta įgyvendinant biudžetines priemones, be kita ko, apimančias švietimą ir socialinę apsaugą, srityse, kuriose apskritai būtina daugiau bendradarbiauti ir derinti veiksmus;

               (18)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Belgijos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino nacionalinę reformų programą bei stabilumo programą ir pateikė nuodugnią apžvalgą. Ji įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Belgijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–7 rekomendacijose;

               (19)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą ir savo nuomonę (5) visų pirma pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (20)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–5 rekomendacijose;

               (21)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Ja remdamasi Taryba parengė konkrečias rekomendacijas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (6). Kaip šalis, kurios valiuta yra euro, Belgija taip pat turėtų užtikrinti, kad tos rekomendacijos būtų įgyvendintos visiškai ir laiku,

         REKOMENDUOJA Belgijai 2013–2014 m. laikotarpiu imtis šių veiksmų:

               1.

               Priimti papildomas priemones siekiant įgyvendinti struktūrinio koregavimo priemones, nurodytas Tarybos sprendime, siekiant ne vėliau kaip 2013 m. pašalinti perviršinį deficitą ir padidinti konsolidavimo tvarumą ir patikimumą. Siekiant tvariai panaikinti fiskalinį disbalansą būtina patikimai įgyvendinti plataus užmojo struktūrines reformas, kurios padidintų koregavimo pajėgumą ir paskatintų galimą augimą. Pašalinus perviršinį deficitą tinkamu tempu vykdyti struktūrinį koregavimą, kad ne vėliau kaip 2016 m. būtų pasiektas vidutinės trukmės laikotarpio tikslas, ir užtikrinti, kad didelis skolos santykis imtų patikimai mažėti. Šiuo tikslu ne vėliau kaip 2013 m. spalio 15 d. pateikti 2014 m. augimui palankias struktūrines priemones, kuriomis būtų užtikrintas tvarus perviršinio deficito pašalinimas ir pakankama pažanga siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo. Užtikrinti, kad koregavimas būtų paskirstytas visu laikotarpiu arba netgi būtų sutelktas į laikotarpio pradžią. Priimti aiškius koordinavimo susitarimus, siekiant užtikrinti, kad biudžeto tikslai vidutinės trukmės laikotarpio planavimo požiūriu būtų privalomi federaliniu ir federalinei valdžiai atskaitingu lygiais, be kita ko, laiku priimant taisyklę dėl valdžios sektoriaus balanso / perviršio, kuri atitiktų Sutarties dėl stabilumo, koordinavimo ir valdymo ekonominėje ir pinigų sąjungoje reikalavimus, ir visuose valdžios sluoksniuose padidinti dalijimosi našta skaidrumą ir atskaitomybę.

               2.

               Sustiprinti pastangas siekiant pašalinti faktinio pensinio amžiaus ir teisės aktais nustatyto pensinio amžiaus atotrūkį, be kita ko, tęsiant vykdomas reformas mažinti ankstyvo pasitraukimo iš darbo rinkos galimybes. Senatvės socialinio draudimo sistemų pertvarką pagrįsti aktyviam senėjimui palankiomis užimtumo rėmimo priemonėmis ir darbo rinkos reformomis. Padidinti faktinį pensinį amžių derinant pensinį amžių ar pensijų išmokas su tikėtinos gyvenimo trukmės pokyčiais. Toliau didinti viešųjų išlaidų ilgalaikei priežiūrai globos įstaigose veiksmingumą.

               3.

               Siekiant atkurti konkurencingumą, tęsti vykdomus veiksmus pertvarkyti darbo užmokesčio nustatymo, įskaitant darbo užmokesčio indeksavimą, sistemą, visų pirma, konsultuojantis su socialiniais partneriais pagal nacionalinę tvarką imtis struktūrinių priemonių, siekiant užtikrinti, kad darbo užmokestis būtų nustatomas atsižvelgiant į našumo pokyčius, būtų atsižvelgta į subregioninius ir regioninius našumo ir darbo rinkos sąlygų skirtumus ir būtų užtikrintas savaiminis tikslinimas, kai darbo užmokesčio kitimas neigiamai veikia sąnaudų konkurencingumą.

               4.

               Pateikti konkrečias su tam tikru laikotarpiu susietas struktūrines priemones, skirtas konkurencijai paslaugų sektoriuje padidinti, pašalinant kliūtis mažmeninės prekybos sektoriuje ir per didelius laisvosioms profesijoms taikomus apribojimus ir pagerinti mobiliojo plačiajuosčio ryšio teikimą. Toliau gerinti energetikos sektoriaus veikimą mažinant paskirstymo išlaidas ir stebint mažmeninio pardavimo kainas bei stiprinti energetikos, telekomų ir transporto sektorių (geležinkelio, oro uostų) reguliavimo įstaigų nepriklausomumą. Pašalinti likusias reguliavimo kliūtis pašto sektoriuje.

               5.

               Nustatyti konkrečius tam tikro laikotarpio pasiūlymus darbo jėgos apmokestinimą pakeisti mažiau augimą iškraipančiomis mokesčių bazėmis, visų pirma išnagrinėjus aplinkos mokesčių galimybes, pavyzdžiui, galimybes apmokestinti dyzeliną, šildymo kurą ir įmonių automobilių asmeninį naudojimą. Supaprastinti mokesčių sistemą sumažinant su pajamų apmokestinimu susijusias mokesčių išlaidas, padidinant PVM veiksmingumą ir pagerinant mokestinių prievolių vykdymą pašalinus esamas spragas.

               6.

               Toliau mažinti paskatas nedirbti užtikrinant veiksmingą darbo paieškos reikalavimų vykdymą ir asmens poreikiams pritaikytas visiems bedarbiams skirtas pagalbos ieškant darbo paslaugas. Imtis priemonių padidinti darbo jėgos judumą tarp regionų. Supaprastinti ir sustiprinti užimtumo paskatų, aktyvinimo, darbo jėgos atitikties darbo rinkai, švietimo, mokymosi visą gyvenimą ir profesinio mokymo vyresnio amžiaus žmonėms ir jaunimui politikos darną. Sukurti visapusiškas socialinės įtraukties ir darbo rinkos strategijas iš migrantų šeimų kilusiems asmenims.

               7.

               Imtis konkrečių priemonių ir sutarti dėl aiškaus federalinių ir regioninių valdžios įstaigų užduočių atskyrimo, kad būtų užtikrinta pažanga siekiant tikslų sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimą sektoriuose, kuriems netaikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema, visų pirma transporto ir pastatų.

      Priimta Briuselyje 2013 m. liepos 9 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos 2013 m. pagal 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos sprendimą 2013/208/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 118, 2013 4 30, p. 21).

      (4)  OL C 219, 2012 7 24, p. 5.

      (5)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.

      (6)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 97.


title: 2011/24/ES: 2011 m. sausio 11 d. Komisijos rekomendacija dėl gynybos įmonių sertifikavimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/43/EB dėl su gynyba susijusių produktų siuntimo Bendrijoje sąlygų supaprastinimo 9 straipsnį  Tekstas svarbus EEE

text:
               15.1.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 11/62

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2011 m. sausio 11 d.
   dėl gynybos įmonių sertifikavimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/43/EB dėl su gynyba susijusių produktų siuntimo Bendrijoje sąlygų supaprastinimo 9 straipsnį
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2011/24/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2009/43/EB dėl su gynyba susijusių produktų siuntimo Bendrijoje sąlygų supaprastinimo (1) nustatyti kriterijai, pagal kuriuos valstybės narės sertifikuoja savo teritorijoje įsisteigusias gynybos įmones kaip su gynyba susijusių produktų, siunčiamų pagal bendrąsias siuntimo licencijas, gavėjas.

               (2)

               Įmonių sertifikavimas yra svarbiausias Direktyva 2009/43/EB nustatytos supaprastinto licencijavimo sistemos elementas.

               (3)

               Jeigu valstybės narės skirtingai aiškintų sertifikavimo kriterijus, tai galėtų kliudyti įgyvendinti Direktyvą 2009/43/EB ir pasiekti jos supaprastinimo tikslą.

               (4)

               Tai, kad valstybės narės vienodai aiškintų ir taikytų sertifikavimo kriterijus, svarbu siekiant Direktyvos 2009/43/EB 9 straipsnio 6 dalyje numatyto abipusio sertifikatų pripažinimo ir plataus bendrųjų licencijų naudojimo.

               (5)

               Valstybių narių atstovai pagal Direktyvos 2009/43/EB 14 straipsnį įsteigtame komitete pasiūlė, kad vienodą sertifikavimo kriterijų aiškinimą ir taikymą būtų galima pasiekti priėmus Komisijos rekomendaciją.

               (6)

               Valstybių narių atstovai pagal Direktyvos 2009/43/EB 14 straipsnį įsteigtame komitete sudarė darbo grupę gynybos įmonių sertifikavimo gairėms pagal Direktyvos 2009/43/EB 9 straipsnį parengti.

               (7)

               Šioje rekomendacijoje pateiktos gairės grindžiamos geriausia konkrečių valstybių narių patirtimi, kuri pasitvirtino kaip veiksminga ir praktiškai įgyvendinama,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   1.   SERTIFIKAVIMO KRITERIJAI

   1.1.   9 straipsnio 2 dalies a ir b punktuose nustatytų kriterijų vertinimas

   Turėtų būti sertifikuojamos tik tos įmonės gavėjos, kurios iš tikrųjų gamina su gynyba susijusius produktus arba iš dalies sukomplektuotus su gynyba susijusius produktus, kuriems taikoma Direktyva 2009/43/EB ir kurių sudedamosios dalys ir (arba) sistemos bei posistemės yra įsigytos iš trečiųjų asmenų, siekiant juos tiekti rinkai savo vardu arba su savo prekių ženklu.
   Sertifikuotos įmonės gavėjos su gynyba susijusius produktus, gautus pagal Direktyvos 2009/43/EB 5 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytas bendrąsias siuntimo licencijas, turėtų naudoti savo gamybai (įskaitant sudedamųjų dalių naudojimą kitiems gaminiams ir kaip atsarginių ir remonto dalių naudojimą) ir neturėtų jų persiųsti ar eksportuoti (išskyrus atvejus, kai tai daroma techninės priežiūros ar remonto tikslais), jeigu reikalaujama turėti išankstinį kilmės valstybės narės leidimą.
   Kompetentingos institucijos, kai taikytina ir prieš išduodamos sertifikatą, turėtų reikalauti įmonės gavėjos deklaracijos, kurioje ši įsipareigotų:

               a)

               naudoti su gynyba susijusius produktus, gautus pagal Direktyvos 2009/43/EB 5 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytas bendrąsias licencijas, savo gamybai;

               b)

               nepersiųsti ir neeksportuoti atitinkamų produktų, išskyrus atvejus, kai tai daroma techninės priežiūros ar remonto tikslais.

         1.2.   Tiekimas įmonėms gavėjoms, perkančioms su gynyba susijusius produktus tik valstybės narės ginkluotųjų pajėgų naudojimui pagal Direktyvos 2009/43/EB 5 straipsnio 2 dalies a punkte nurodytas bendrąsias siuntimo licencijas

   Įmonėms gavėjoms, kurios gali būti perkančiosios organizacijos, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/18/EB (2) 1 straipsnio 9 dalyje, perkančioms produktus tik valstybės narės ginkluotųjų pajėgų naudojimui, ir kurios nėra sertifikuotos, turėtų būti suteikiama teisė gauti su gynyba susijusius produktus pagal Direktyvos 2009/43/EB 5 straipsnio 2 dalies a punkte nurodytas bendrąsias licencijas.
   1.3.   9 straipsnio 2 dalies c ir f punktuose nustatytų kriterijų vertinimas

   Direktyvos 2009/43/EB 9 straipsnio 2 dalies c punkte nurodytas vyresnysis vykdantysis darbuotojas turėtų būti asmeniškai atsakingas už vidaus kontrolės programą arba įmonėje taikomą siuntimo ir eksporto valdymo sistemą bei už eksporto ir siuntimo kontrolę atsakingus darbuotojus. Šis vyresnysis vykdantysis darbuotojas turėtų būti įmonės valdymo organo narys.
   Jeigu sertifikato prašoma vienam ar keliems gamybos padaliniams, atsakomybės grandinės įmonėje gavėjoje aprašyme, kurio reikalaujama pagal Direktyvos 2009/43/EB 9 straipsnio 2 dalies f punktą, turėtų būti aiškiai nustatyta vyresniojo vykdančiojo darbuotojo kontrolė šių padalinių darbuotojų, atsakingų už eksporto ir siuntimo kontrolę, atžvilgiu.
   Klausimai ir vidaus kontrolės programų aprašymo bei paskesnio vertinimo gairės pateikiami I priede. Valstybės narės gali pateikti papildomų klausimų. Valstybių narių pridedami papildomi klausimai turėtų būti tiesiogiai susiję su sertifikavimo ir vertinimo procesu.
   1.4.   Sertifikuotina organizacinė struktūra ir vertinimo kriterijai, nurodyti 9 straipsnio 2 dalies d ir e punktuose

   Sertifikavimo procedūra priklauso nuo įmonės gavėjos organizacinės struktūros ir atsakomybės už siuntimo ir eksporto kontrolę perdavimo. Gali būti sertifikuojamos visos įmonės ar jų padaliniai. Įmonės, kurių gamybos padaliniai įsikūrę ir atitinkama veikla vykdoma keliose vietose ir kuriems perduota atsakomybė už siuntimo ir eksporto kontrolę, turėtų nurodyti, kuriems padaliniams sertifikatas taikomas.
   2.   SERTIFIKAVIMAS

   2.1.   Standartinis sertifikato šablonas

   Rekomenduojama naudoti II priede nurodytą standartinį sertifikato šabloną.
   Sertifikatas turėtų būti surašytas viena iš oficialiųjų valstybės narės, išduodančios sertifikatą, kalbų ir, pageidautina, viena iš oficialiųjų kitos valstybės narės, kurią nurodė sertifikuota įmonė gavėja, kalbų. Sertifikato įsigaliojimo data turėtų būti nurodyta sertifikate.
   Taikant 9 straipsnio 4 dalies a punktą, sertifikuota įmonė gavėja turėtų būti įpareigota pranešti kompetentingai institucijai apie visus veiksnius ir įvykius, atsiradusius po sertifikato išdavimo ir galinčius turėti įtakos sertifikato galiojimui ar turiniui. Sertifikuota įmonė gavėja visų pirma turėtų pranešti apie:

               a)

               visus reikšmingus savo pramoninės veiklos pasikeitimus su gynyba susijusių produktų srityje;

               b)

               bet kokį adreso, kuriuo kompetentinga institucija gali gauti registruotus duomenis, susijusius su gautais su gynyba susijusiais produktais, pasikeitimą.

         Taikant a punktą, pasikeitimo, kuris yra pranešimo pagrindas, reikšmingumas prireikus turėtų būti įvertintas atsižvelgiant į informaciją, jau pateiktą registruoti kaip gynybos įmonės informaciją arba pateiktą siekiant gauti bet kokią gynybos veiklos licenciją ar gamybos licenciją.
   2.2.   Keitimasis informacija apie įmones gavėjas, kurios kreipiasi dėl sertifikavimo

   Taikant Direktyvos 2009/43/EB 12 straipsnį, nacionalinės kompetentingos institucijos skatinamos keistis visa svarbia informacija apie sertifikatų išdavimą. Jeigu sertifikato išdavimo sumetimais vertinant įmonę gavėją būtina surinkti informaciją iš kitų kompetentingų institucijų, sertifikatą išduodanti kompetentinga nacionalinė institucija, prieš išduodama sertifikatą, turėtų susisiekti su kitomis atitinkamomis nacionalinėmis kompetentingomis institucijomis.
   3.   REIKALAVIMŲ ATITIKTIES KONTROLĖ

   3.1.   Kompetentingų institucijų įgaliojimai atvykti patikros vizito

   Kad galėtų atvykti ir patikrinti sertifikatui taikomų sąlygų ir 9 straipsnio 2 dalyje nurodytų kriterijų atitiktį, kompetentingos institucijos paskirti inspektoriai turėtų turėti bent jau tokius įgaliojimus:

               a)

               įeiti į atitinkamas patalpas;

               b)

               ištirti ir gauti registrų, duomenų, procedūros taisyklių ir visos kitos medžiagos, turinčios reikšmės iš kitos valstybės narės pagal siuntimo licenciją eksportuojamiems, siunčiamiems ar gaunamiems produktams, kopijas.

         Tokios patikros turėtų būti atliekamos laikantis valstybės narės, kurioje tokios patikros atliekamos, teisės aktų.
   3.2.   Atvejai, kai yra pagrindas atlikti pakartotinį vertinimą

   Kompetentinga institucija turėtų pakartotinai įvertinti, ar laikomasi sertifikatui taikomų sąlygų ir 9 straipsnio 2 dalyje nurodytų kriterijų, tokiais atvejais:

               a)

               įvykus reikšmingiems sertifikuotos įmonės gavėjos pokyčiams, įskaitant vidaus organizavimo ar jos veiklos pokyčius;

               b)

               kai yra požymių, kad sertifikuota įmonė gavėja nebeatitinka taikytinų sąlygų ir kriterijų;

               c)

               jeigu sertifikuotai įmonei gavėjai nurodyta imtis taisomųjų veiksmų;

               d)

               jeigu atnaujinamas sertifikato galiojimas.

         3.3.   Didesnė naujai sertifikuotų įmonių gavėjų kontrolė

   Kompetentinga institucija turėtų skirti ypatingą dėmesį naujai sertifikuotų įmonių gavėjų kontrolei. Pageidautina, kad kompetentinga institucija reikalavimų atitikties kontrolę atliktų per pirmuosius metus nuo tada, kai sertifikatas išduodamas pirmą kartą.
   4.   TAISOMOSIOS PRIEMONĖS, SERTIFIKATŲ GALIOJIMO SUSTABDYMAS IR PANAIKINIMAS

   4.1.   Sprendimai nurodyti imtis taisomųjų veiksmų

   Jeigu sertifikuota įmonė gavėja nebeatitinka Direktyvos 2009/43/EB 9 straipsnio 2 dalyje nurodyto vieno ar daugiau kriterijų arba sertifikatui taikomų sąlygų ir jeigu kompetentinga institucija mano, kad šis neatitikimas neturi esminės reikšmės, kompetentinga institucija per ne ilgiau kaip mėnesį nuo tos dienos, kai ji pirmą kartą sužinojo apie neatitikimą, priima sprendimą, kuriuo iš įmonės gavėjos reikalaujama imtis taisomųjų veiksmų.
   Apie tokį sprendimą kompetentinga institucija turi nedelsdama raštu pranešti sertifikuotai įmonei gavėjai. Sprendime iš sertifikuotos įmonės gavėjos turėtų būti pareikalauta atlikti nurodytus taisomuosius veiksmus per rašytiniame pranešime nurodytą terminą.
   Pasibaigus šiam terminui, kompetentinga institucija turėtų patikrinti, ar taisomieji veiksmai įgyvendinti. Patikrą galėtų sudaryti apsilankymas vietoje, susitikimas su Direktyvos 2009/43/EB 9 straipsnio 2 dalies c punkte nurodytu vyresniuoju vykdančiuoju darbuotoju arba šio paskirtu vyresniuoju pareigūnu ir (arba) šio vyresniojo vykdančiojo darbuotojo pateiktų rašytinių dokumentų įvertinimas.
   Per ne ilgiau kaip tris mėnesius nuo patikros užbaigimo sertifikuotai įmonei gavėjai turėtų būti raštu pranešta apie kompetentingos institucijos atliktą taisomųjų veiksmų, kurių imtasi, tinkamumo įvertinimą.
   4.2.   Sertifikatų galiojimo sustabdymas ir panaikinimas

   Kompetentinga institucija turėtų sustabdyti sertifikato galiojimą arba panaikinti sertifikatą tokiais atvejais, kai:

               a)

               atitinkama sertifikuota įmonė per kompetentingos institucijos rašytiniame pranešime, kuriame reikalaujama, kad sertifikuota įmonė gavėja imtųsi taisomųjų veiksmų, nurodytą terminą šių veiksmų nesiėmė;

               b)

               sertifikuota įmonė gavėja nebeatitinka Direktyvos 2009/43/EB 9 straipsnio 2 dalyje nurodyto vieno ar daugiau kriterijų arba sertifikatui taikomų sąlygų ir kompetentinga institucija mano, kad šis neatitikimas turi didelės reikšmės.

         Apie sprendimą, kuriuo sustabdomas sertifikato galiojimas arba sertifikatas panaikinamas, kompetentinga institucija turėtų nedelsdama raštu pranešti sertifikuotai įmonei gavėjai ir Komisijai.
   Kompetentinga institucija turėtų sustabdyti sertifikato galiojimą, kol sertifikuota įmonė gavėja galės įrodyti, kad atitinka Direktyvos 2009/43/EB 9 straipsnio 2 dalyje nurodytus kriterijus ir sertifikatui taikomas sąlygas. Kompetentinga institucija rašytiniame pranešime apie sertifikato galiojimo sustabdymą arba vėliau susirašinėdama su sertifikuota įmone gavėja turėtų nustatyti terminą, per kurį sertifikuota įmonė gavėja turėtų įrodyti šią atitiktį.
   4.3.   Sertifikato galiojimo atnaujinimas

   Pasibaigus sprendime dėl sertifikato galiojimo sustabdymo nurodytam terminui kompetentinga institucija turėtų patikrinti, ar sertifikuota įmonė gavėja atitinka Direktyvos 2009/43/EB 9 straipsnio 2 dalyje nustatytus kriterijus ir sertifikatui taikomas sąlygas.
   Atliekant patikrą gali būti apsilankyta vietoje, susitikta su vyresniuoju vykdančiuoju darbuotoju, nurodytu Direktyvos 2009/43/EB 9 straipsnio 2 dalies c punkte, arba jo paskirtu vyresniuoju pareigūnu ir (arba) įvertinti šio vyresniojo vykdančiojo darbuotojo pateikti rašytiniai dokumentai.
   Per ne ilgiau kaip vieną mėnesį nuo patikros užbaigimo sertifikuotai įmonei gavėjai turėtų būti raštu pranešta apie naują kompetentingos institucijos sprendimą, kuriame nurodomas vienas iš šių dalykų:

               a)

               kad sertifikato galiojimas atnaujinamas ir diena, nuo kada jis atnaujinamas;

               b)

               kad sertifikato galiojimas sustabdomas iki tam tikros dienos, po kurios bus atlikta dar viena patikra;

               c)

               kad sertifikatas panaikinamas.

         5.   KEITIMASIS SU SERTIFIKAVIMU SUSIJUSIA INFORMACIJA

   Jeigu sertifikatas buvo išduotas, sustabdytas jo galiojimas, sertifikatas buvo panaikintas arba jo galiojimas atnaujintas, kompetentinga institucija turėtų nedelsdama apie tai pranešti sertifikuotai įmonei gavėjai ir Komisijai.
   6.   TOLESNI VEIKSMAI

   Valstybės narės raginamos šią rekomendaciją įgyvendinti ne vėliau kaip iki 2012 m. birželio 30 d.
   Valstybės narės raginamos pranešti Komisijai apie visas priemones, kurių imtasi šiai rekomendacijai įgyvendinti.
   7.   ADRESATAI

   Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2011 m. sausio 11 d.

            Komisijos vardu

         Antonio TAJANI

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 146, 2009 6 10, p. 1.

      (2)  OL L 134, 2004 4 30, p. 114.

      I PRIEDAS

         Klausimai ir vidaus kontrolės programų aprašymo bei paskesnio vertinimo gairės

                  Svarbiausios sritys

                  Pagrindiniai klausimai

                  Geriausios patirties rekomendacijos

                  Atitinkamas sertifikavimo kriterijus

                              1.

                              Organizaciniai, žmogiškieji ir techniniai siuntimo ir eksporto valdymo ištekliai

                  Kokią procentinę įmonės metinės apyvartos dalį sudaro licencijuotinų gaminių eksportas ir siuntimas?
                  Kiek tokių gaminių eksporto ir siuntimo operacijų įvyksta per metus?
                  Kokių pareigybių darbuotojai (pvz., prekybos skyriaus, inžinieriai, projektų vadovai, vežėjai) dalyvauja eksporto ir siuntimo procesuose? Kaip organizuojamas jų darbas?
                  Ar įmonė turi elektroninę eksporto ir siuntimo valdymo sistemą? Kokios yra pagrindinės jos ypatybės?

                  Šiais klausimais siekiama gauti papildomos informacijos apie įmonės vidaus veiklos organizavimą, kuris turi reikšmės vertinant eksporto ir (arba) siuntimo veiklos poveikį įmonei ir susijusioms veiklos procedūroms.

                  Kiek žmonių dirba eksporto ir siuntimo valdymo srityje arba be kitų pareigų yra atsakingi ir už šią veiklą?

                  Atostogų, ligos ar pan. atveju turi būti bent du žmonės.

                  Ar įmonė savo darbuotojams paviešina rašytinį įsipareigojimą, kad ji laikosi eksporto ir (arba) siuntimo taisyklių ir visų taikytinų galutinio naudojimo ir eksporto apribojimų?
                  Ar įmonė savo darbuotojams paviešina rašytinį įsipareigojimą pagal prašymą pateikti galutinio naudojimo ir (arba) galutinio naudotojo informaciją?

                  Abu rašytiniai įsipareigojimai turėtų būti įtraukti į kontrolės vadovus, kuriais gali naudotis eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojai, ir turėtų būti žinomi visiems su eksporto ir (arba) siuntimo kontrole susijusiems darbuotojams (pvz., pardavimo skyriaus darbuotojams).

                  9 straipsnio 2 dalies d ir e punktai

                  Ar iki šiol įmonė laikėsi eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės taisyklių?

                  Įmonė turi patikimai registruoti, kaip laikomasi eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės taisyklių.

                  9 straipsnio 2 dalies a punktas

                  Ar eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojams pateikiami kontrolės vadovai ir ar jie nuolat atnaujinami?

                  Kontrolės vadovai, skirti eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojams, turėtų būti prieinami bent elektronine forma (pvz., įmonės intranete).
                  Šiuose vadovuose turėtų būti nustatytos veiklos ir organizacinės procedūros, kuriomis turi vadovautis eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojai.
                  Eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojams turėtų būti skubiai pranešama apie vadovo pakeitimus, taikomus jų vykdomoms funkcijoms, taip pat apie jų įsigaliojimą.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                              2.

                              Atsakomybės grandinė

                  Aprašykite atsakomybės už eksportą ir siuntimą grandinę savo įmonėje.

                  Atsakomybė už eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės vykdymą turėtų būti nustatyta raštu. Papildoma rašytinė informacija apie atsakomybės grandinę (pvz., registrai ar organizaciniai grafikai) turėtų būti nuolat atnaujinama.
                  Aprašyme turėtų būti išsamios informacijos apie atsakomybės perdavimą ir taikomą tvarką tais atvejais, kai nėra vyresniojo vykdančiojo darbuotojo, nurodyto Direktyvos 2009/43/EB 9 straipsnio 2 dalies c punkte.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                  Ar kompetentinga institucija visada gali gauti šį aprašymą?

                  Informacija apie atsakomybės grandinę turėtų būti visada nesunkiai prieinama kompetentingai institucijai ne tik paraiškos teikimo etape, bet ir vėliau, atliekant reikalavimų atitikties kontrolę ir patikros vizitus.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                  Kur yra jūsų įmonės eksporto ir (arba) siuntimo vadovybė?

                  Tai, ar eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės valdymas organizuojamas kiekviename siuntimo padalinyje, pagrindinėje būstinėje ar atskirame eksporto kontrolės skyriuje, turėtų priklausyti nuo įmonės dydžio ir struktūros.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                  Koks eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojų santykis su kitais įmonės darbuotojais?

                  Eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojai turėtų būti kuo labiau apsaugoti nuo interesų konflikto. Jiems turėtų būti suteikti įgaliojimai sustabdyti sandorį.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                  Kaip organizuojami eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojų ir vyresniojo vykdančiojo darbuotojo santykiai, pvz., galimybė keistis informacija?

                  Eksporto kontrolės darbuotojams turėtų būti leidžiama tiesiogiai atsiskaityti vyresniajam vykdančiajam darbuotojui, kad galėtų jam pranešti apie reikmę sustabdyti sandorį.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                  Nurodykite kitas vyresniojo vykdančiojo darbuotojo, paskirto asmeniškai atsakingu už siuntimą ir eksportą, pareigas

                  Vyresnysis vykdantysis darbuotojas turėtų įeiti į vyriausiosios administracijos sudėtį. Jo pareigos neturėtų kelti interesų konflikto (pvz., jis neturėtų kartu būti ir pardavimo skyriaus vadovas).

                  9 straipsnio 2 dalies c ir f punktai

            3.   Vidaus auditas

                              a)

                              Atrankinė patikra

                  Kaip dažnai atliekamos atrankinės patikros?

                  Vidaus kontrolės programa (VKP) ir kasdienės veiklos procedūros turėtų būti tikrinamos (netikėtai) atsitiktinės atrankos būdu.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                              b)

                              Vidaus auditas

                  Kaip dažnai atliekamas vidaus auditas?

                  Geriausia, jei tai būtų daroma kartą per metus arba bent kas trejus metus.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                  Kokia eksporto ir (arba) siuntimo operacijų procentinė dalis tikrinama?

                  Priklausomai nuo eksporto ir (arba) siuntimo operacijų skaičiaus, bent 1 % ir (kaip numatoma) daugiausia 20 % Ši norma gali skirtis kiekvieną kartą atliekant auditą.

                  Kas atlieka šias patikras?

                  Galimi atsakymai:

                              —

                              tas, kam atsakomybės už eksporto ir (arba) siuntimo kontrolę grandinėje tenka pagrindinė atsakomybė;

                              —

                              kokybės vadovas;

                              —

                              finansų valdytojas arba apskaitininkas;

                              —

                              kas nors iš vyresnybės ar einantis vienu ar keliais lygiais aukštesnes pareigas nei eiliniai eksporto ir (arba) siuntimo operacijas atliekantys darbuotojai.

                  Kas tiriama audito metu?

                  Auditas turėtų apimti bent tokius klausimus:

                              —

                              Ar laikomasi nustatytų eksporto apribojimų?

                              —

                              Ar nustatytos ir atnaujinamos procedūros, skirtos užtikrinti, kad būtų laikomasi visų eksporto ir siuntimo taisyklių?

                              —

                              Ar vykdomi reguliarūs mokymai informuotumui didinti?

                              —

                              Ar registruotus duomenis galima gauti iš karto?

                              —

                              Ar registruoti duomenys išsamūs?

                              —

                              Ar šie duomenys apima visus svarbius importo, eksporto ir siuntimo aspektus ir valstybėje narėje liekančius produktus?

                              —

                              Ar prieinama informacija apie atitinkamų produktų eksploatavimo laiką nuo siuntimo iki paskirties vietos?

                              c)

                              Audito planavimas, veiksmingumas ir tolesni veiksmai

                  Kaip užtikrinate, kad būtų atliktas tipinių siuntų auditas?

                  Turėtų būti tikrinama bent viena vieno kliento ar paskirties vietos siunta arba bent viena vieno projekto siunta.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                  Ar įmonė turi vidaus audito programą?

                  Turėtų būti nustatyta vidaus audito programa, kuri užtikrintų, kad būtų patikrinamas tam tikras tipinių siuntų skaičius.

                  Ar neatitikimai, nustatomi vidaus audito metu, sistemingai ištaisomi? Ar šie veiksmai registruojami?

                  Įmonė turėtų tiksliai registruoti visus numanomus reikalavimų nevykdymo atvejus, nustatytus vidaus audito metu, taip pat atitinkamas taisomąsias priemones, kurių imtasi, bei šių priemonių veiksmingumo vertinimą.

            4.   Bendras informuotumo didinimas

                              4.1.

                              Veiklos ir organizavimo procedūros

                  Kaip organizuojami įmonės vidaus procesai, skirti bendram informuotumui didinti ir rizikai, susijusiai su eksporto ir (arba) siuntimo kontrole, kuo labiau sumažinti?

                  Veiklos ir organizavimo procedūros turėtų būti nustatytos raštu ir jose turi būti nurodytos instrukcijos ir gairės dėl:

                              —

                              viso eksporto ir (arba) siuntimo proceso nuo užsakymo gavimo, eksporto ir (arba) siuntimo taisyklių taikymo ir atitinkamų eksporto ir (arba) siuntimo taisyklių laikymosi patikros iki siuntimo ar perdavimo (prieš siunčiant ar perduodant turi būti atliktas galutinis kontrolinis atitikties patikrinimas);

                              —

                              reikalavimų atitikties licencijos sąlygoms patikros;

                              —

                              sąveikos su trečiaisiais asmenimis, tam tikrais atvejais – su kitais suinteresuotaisiais įmonės skyriais, pvz., teisės ir pardavimo skyriais;

                              —

                              visų darbuotojų, dalyvaujančių eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės veikloje ar kaip nors su ja susijusių, koordinavimo (pvz., pardavimo darbuotojai turėtų būti įgaliojami informuoti eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojus apie visas abejones ir jiems turėtų būti pranešta, kad užsakymas gali būti vykdomas tik kai jį patikrina eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojai);

                              —

                              galimo keitimosi informacija su kompetentingomis institucijomis ir šios informacijos koordinavimo (pvz., galimas pranešimas apie įtartinus sandorius, užsakymus, galimas savanoriškas informacijos atskleidimas ir t. t.).

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

            4.1.1.   Veiklos ir organizavimo procedūros. Etapas iki licencijos išdavimo (1)

                              a)

                              Embargas

                  Kaip įmonė atsižvelgia į embargą?

                  Jeigu siuntą planuojama siųsti į paskirties vietą, kuriai taikomas embargas, turėtų būti nustatytos atitinkamų embargo taisyklių patikrinimo taisyklės. Tokia patikra turėtų apimti bent jau:

                              —

                              embargo taisyklėse nustatytus tiekimo draudimus;

                              —

                              produktų, kuriuos planuojama siųsti atsižvelgiant į embargo produktų sąrašą, klasifikaciją;

                              —

                              papildomus tam tikrų paslaugų, pvz., techninės pagalbos, licencijavimo reikalavimus.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                              b)

                              Sankcijų sąrašai

                  Kaip įmonė atsižvelgia į sankcijų sąrašus?

                  Reikia patikrinti, ar juridinių ir fizinių asmenų, kuriems turi būti tiekiami produktai, vardų ir pavardžių ar pavadinimų ir tapatybės nėra atitinkamuose sankcijų sąrašuose.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                  Kokio lygio tikrumo (ar procentinės dalies) reikalaujama, kad ieškant asmens tapatybės sankcijų sąraše būtų laikoma, jog įrašas rastas? Kokios procedūros taikomos, jeigu sąraše randamas vardas ir pavardė ar pavadinimas?

                  Turėtų būti raštu nustatytos procedūrinės instrukcijos, kuriose būtų išsamiai aprašyta, į kiek panašius įrašų atitikmenis ir radinius reikia kreipti dėmesį (pvz., radus įrašo atitikmenį, apie tai būtina pranešti kompetentingai institucijai).

                              c)

                              Sąraše esančių produktų kontrolė (produktai, kuriems taikomas licencijavimas, nes jie yra įtraukti į eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės sąrašą)

                  Klausimai apie vidaus procesus, kuriais užtikrinama, kad į sąrašą įtrauktas produktas nebūtų eksportuojamas ar siunčiamas be licencijos:

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                              1)

                              Ar yra įdiegta elektroninė duomenų tvarkymo sistema, kuri registruotų įmonės gautų ar pagamintų produktų klasifikaciją?

                  Produktų klasifikacija turėtų būti registruojama elektroninėje duomenų tvarkymo sistemoje (jeigu tokia yra). Kontrolės sąrašų pasikeitimai nedelsiant įkeliami į sistemą.

                              2)

                              Kaip yra klasifikuojami ir registruojami visi produktai, kuriems taikomi licencijavimo reikalavimai, ir kas už tai atsakingas? Kokiais procesais užtikrinama, kad produktų klasifikacija būtų nuolat atnaujinama, ir kaip tai registruojama dokumentuose?

                  Eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojai turėtų būti atsakingi už produktų registravimą ir klasifikavimą, prireikus, pasikonsultavę su technikos ekspertais.

                              3)

                              Kaip vertinamas gavėjo galutinis naudojimas ir gavėjo patikimumas?

                  Eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojai turėtų būti atsakingi už gavėjų patikimumo patikrą bei ypatingą dėmesį skirti galutiniam naudojimui ir diversijos grėsmei.
                  Jeigu eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojams pranešama, kad gavėjas pažeidė eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės taisykles, jie apie tai turėtų pranešti kompetentingai institucijai. Gavėjo sąžiningumą ypač svarbu patikrinti tais atvejais, kai klientas yra naujas arba jeigu kliento tapatybė neaiški arba jei kyla abejonių dėl deklaruoto galutinio naudojimo (pvz., užsakyti neįprasti kiekiai, gavėjas prašo specialių ir neįprastų tranzito maršrutų ir t. t.).

                              d)

                              Nematerialus technologijų siuntimas

                  Kaip įmonė užtikrina, kad būtų laikomasi nematerialaus technologijų siuntimo (NTS) reikalavimų (pvz., e. pašto ir prieigos prie intraneto iš užsienio)?

                  Įmonė turėtų duoti aiškius ir rašytinius nurodymus dėl NTS e. paštu, faksu, internetu arba intranetu.
                  Technologijos nenaudojamos ir nesiunčiamos kol neįvertinamos galimybės gauti licenciją ir, jei gauti licenciją yra įmanoma, kol ji negaunama.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                              e)

                              Techninė pagalba

                  Kaip įmonė užtikrina, kad būtų laikomasi techninės pagalbos reikalavimų?

                  Turėtų būti nustatyta atitikties techninės pagalbos reikalavimams procedūra:

                              —

                              užsienio svečiams ir (arba) darbuotojams;

                              —

                              užsienyje esantiems darbuotojams (pvz., technikams);

                              —

                              konferencijoms, seminarams, kuriuose dalyvauja svečiai iš užsienio arba kurie rengiami užsienyje.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                              4.1.2.

                              Veiklos ir organizavimo procedūros. Licencijos išdavimo etapas

                  Kaip įmonė užtikrina, kad paraiškos licencijai gauti būtų tinkamai ir visapusiškai gerai parengtos?

                  Įmonė turi būti pasirengusi visapusiškai laikytis licencijos išdavimo proceso tvarkos, galiojančios toje valstybėje narėje, kurioje ji yra įsisteigusi.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                              4.1.3.

                              Veiklos ir organizavimo procedūros. Etapas po licencijos išdavimo

                  Kokiomis vidaus procedūromis užtikrinamas licencijos sąlygų laikymasis?

                  Prieš galutinį siuntimą turėtų būti galutinai patikrinta, ar laikomasi eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės reikalavimų, kad būtų užtikrinta atitiktis licencijos reikalavimams.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                              4.2.

                              Eksporto kontrolės darbuotojų informuotumo didinimas ir mokymas

                  Kokia informacija prieinama visiems su eksporto ir (arba) siuntimo kontrole susijusiems darbuotojams ir eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojams?

                  Visiems turėtų būti prieinamos minėtos organizavimo ir veiklos procedūros, susijusios su eksporto ir (arba) siuntimo kontrole.
                  Šios veiklos ir organizavimo procedūros turėtų būti registruojamos ir atnaujinamos pagal kontrolės vadovus, prieinamus eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojams.
                  Veiklos ir organizavimo procedūros turėtų apimti aiškų atitikties eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės reikalavimams proceso aprašymą, nuo užsakymo gavimo, atitikties taikytinoms eksporto ir (arba) siuntimo taisyklėms patikros iki galutinio siuntimo ar perdavimo.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                  Kaip dažnai atnaujinamos eksporto kontrolės darbuotojų žinios?

                  Tai turėtų būti daroma pasikeitus nacionaliniams ar Europos Sąjungos eksporto kontrolės teisės aktams ir tvarkai ar bent kartą per metus. Rekomenduojama ne tik rengti tokius metinius mokymus žinioms atšviežinti, bet ir pateikti eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės teisės aktų komentarus, profesinius leidinius bei žurnalus, jeigu tokių yra.

                  Kaip atnaujinamos eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės darbuotojų žinios?

                  Mokymai naudojant įvairias priemones, įskaitant:

                              —

                              išorės seminarus;

                              —

                              registraciją į kompetentingų institucijų siūlomus informacinius renginius;

                              —

                              mokymo renginius (išorės arba internetu).

                              5.

                              Fizinis ir techninis saugumas

                  Ar įmonės saugumas yra pripažintas atitinkamos Vyriausybės įstaigos? Prašome pateikti išsamesnės informacijos.

                  Nacionalinė gynybos ar panaši ministerija gali reikalauti tam tikrų saugumo priemonių, jeigu įmonė dirba jos vardu. Gali pakakti vien to, kad įmonė yra nustatyta tvarka pripažinta saugumo srityje.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                  Jeigu tokio oficialaus saugumo pripažinimo nėra, kokios galioja saugumo priemonės eksporto ir (arba) siuntimo registro duomenims ir procedūroms apsaugoti?

                  Patalpos turėtų būti visiškai aptvertos tvora. Įėjimas turėtų būti saugomas ir kontroliuojamas. Patalpos turėtų būti nuolat stebimos, taip pat ir ne darbo valandomis. Gali būti atskiras įėjimas pristatomoms ir surenkamoms siuntoms toliau nuo pagrindinės gamybos vietos.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                  Kokios saugumo priemonės taikomos programinei įrangai ir technologijoms?

                  Sistema turi būti apsaugota slaptažodžiais ir užkarda. Įmonės tinklas turėtų būti apsaugotas nuo neteisėtos prieigos.
                  Turėtų būti vykdoma elektroninių įrenginių (nešiojamųjų kompiuterių, asmeninių skaitmeninių asistentų ir pan.), kurie naudojami ne darbo vietoje ar užsienyje, kontrolė, taip pat e. laiškų, siunčiamų kaip projekto dalis ir kitomis aplinkybėmis.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                              6.

                              Eksporto ir siuntimo operacijų registravimas ir atsekamumas

                  Kaip registruojate eksporto apribojimus, kuriuos jums perduoda produktų tiekėjas?

                  Įmonės gali rinktis vieną ar daugiau šių dalykų:

                              —

                              elektroninę rinkmeną arba e. pašto aplanką;

                              —

                              aplankus pagal projektus;

                              —

                              aplankus pagal tiekėjus;

                              —

                              atskirus aplankus, skirtus apribojimams;

                              —

                              užsakymų sistemą.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                  Kaip susiejate eksporto apribojimus su paskesniu siuntimu ar eksportu?

                  Galimi atsakymai turėtų apimti vieną ar daugiau šių dalykų:

                              —

                              elektroninę rinkmeną ar e. pašto aplanką, kuriame būtų importo ir paskesnio judėjimo informacija;

                              —

                              verslo valdymo sistemos dalį;

                              —

                              aplankus pagal projektus ar tiekėjus, kai visa informacija laikoma kartu;

                              —

                              į aplankų sistemą panašią rinkmenų kaupimo sistemą.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

                  Kaip šie registracijos duomenys prieinami kompetentingoms institucijoms?

                              —

                              Reikėtų užtikrinti, kad su registracijos duomenimis kompetentingos institucijos galėtų susipažinti elektroniniu būdu; kai kuriais atvejais gali tekti apsilankyti vietoje, jeigu būtina prieiga prie apsaugoto intraneto, tačiau kai kuriuos duomenis gali būti įmanoma persiųsti nuotolinei patikrai;

                              —

                              Registracijos duomenys taip pat gali būti prieinami spausdintine forma, kai kurie jų gali būti nuskaityti, pvz., nuotolinių patikrų tikslais.

                  9 straipsnio 2 dalies f punktas

         (1)  Etapo iki licencijos išdavimo tikslas – nustatyti, ar įmonei eksporto ir (arba) siuntimo kontrolė turi poveikio, t. y. ar eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės taisyklės taikytinos įmonės veiklai ir sandoriams ir atitinkamai ar šiems sandoriams taikomas licencijavimo reikalavimas. Tikslas – kuo anksčiau nustatyti ir ištirti visas eksporto ir (arba) siuntimo kontrolės grėsmes ir įgyvendinti visas būtinas taikytinas priemones, pvz., kreiptis dėl licencijos arba tinkamai naudoti bendrąją licenciją.

      II PRIEDAS

         STANDARTINIS SERTIFIKATO ŠABLONAS


title: 2016 m. gruodžio 22 d. Europos Centrinio Banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Bank of Greece išorės auditoriaus (ECB/2016/46)

text:
               6.1.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 3/1

         EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
   2016 m. gruodžio 22 d.
   skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Bank of Greece išorės auditoriaus
   (ECB/2016/46)
   (2017/C 3/01)
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Europos Centrinio Banko (ECB) ir valstybių narių, kurių valiuta yra euro, nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba;

               (2)

               dabartinio Bank of Greece išorės auditorių KPMG Certified Auditors AE įgaliojimai pasibaigs po 2016 finansinių metų audito. Todėl būtina paskirti išorės auditorių nuo 2017 finansinių metų;

               (3)

                  Bank of Greece išorės auditoriumi 2017–2021 finansiniams metams pasirinko Deloitte Certified Public Accountants S.A.,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Rekomenduojama Deloitte Certified Public Accountants S.A. skirti Bank of Greece išorės auditoriumi 2017–2021 finansiniams metams.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2016 m. gruodžio 22 d.

            ECB Pirmininkas

         Mario DRAGHI


title: 2011 m. liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl Vokietijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Vokietijos stabilumo programos

text:
               19.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 212/9

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2011 m. liepos 12 d.
   dėl Vokietijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Vokietijos stabilumo programos
   2011/C 212/03
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas.

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką.

               (3)

               2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas naujas ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.

               (4)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo 7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis ir jas įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas ir į nacionalines reformų programas.

               (5)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas.

               (6)

               2011 m. balandžio 27 d. Vokietija pateikė atnaujintą 2011–2015 m. stabilumo programą, o 2011 m. balandžio 7 d. – 2011 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu.

               (7)

               Vokietijos ekonomiką krizė užklupo santykinai tvirtos būklės. Tačiau dėl pasaulio prekybos nuosmukio 2009 m. labai sumažėjo eksportas ir investicijos, o realusis BVP susitraukė precedento neturinčiu mastu – 4,7 %. Vis dėlto, nors ir šiek tiek buvo padidėjęs, nedarbas nuo 2009 m. pabaigos mažėjo. Darbo rinkos gebėjimas atsigauti rodo praeities reformų, siekiant padėti sumažinti išdirbtų valandų skaičių ir trumpesnio darbo laiko subsidijavimo, naudingą poveikį. Po nuosmukio ekonomika stipriai atsitiesė – 2010 m. realusis BVP padidėjo 3,6 %. 2009 m. smarkiai sumažėjęs eksportas labai padidėjo ir sudarė sąlygas platesnio masto atsigavimui, dėl kurio taip pat sumažėjo einamosios sąskaitos perteklius. Toliau didėjo ekonomikos konkurencingumas, palyginti su dauguma kitų euro zonos valstybių narių. Valdžios sektoriaus biudžetas buvo subalansuotas, bet 2009 m. deficitas jau siekė 3 % BVP, visapusiškai veikiant automatiniams stabilizatoriams ir diskrecinėms priemonėms ekonomikos nuosmukiui įveikti. Ekonomikos atsigavimas 2010 m. padėjo pažaboti deficitą (3,3 % BVP) nepaisant vykdomos didelės fiskalinės paskatos ir finansų rinkos paramos priemonių.

               (8)

               Remdamasi atnaujintos stabilumo programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr.1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiama stabilumo programa, yra atsargus 2011 m. ir vėlesniais metais tikėtinas, taip pat kaip įvertinta pagal Komisijos tarnybų 2011 m. pavasario prognozę. Stabilumo programoje prognozuojama, kad realusis BVP 2011 m. augs 2,3 %, po to augimas 2012 m. sulėtės iki 1,8 % ir 2013–2015 m. vidutiniškai augs po 1,5 %. Stabilumo programoje planuojama, kad deficitas bus sumažintas tiek, kad neviršytų 3 % BVP pamatinės vertės, jau 2011 m., dvejais metais anksčiau negu Tarybos nustatytas terminas, ir daryti tolesnę pažangą siekiant vidutinės trukmės tikslo – 0,5 % BVP struktūrinio deficito 2014 m. Po numatomos perviršinio deficito korekcijos, koregavimo tempas siekiant vidutinės trukmės tikslo pagal stabilumo programą 2013 ir 2014 m. bus mažesnis negu 0,5 % BVP ribinė vertė. Skolos ir BVP santykis 2010 m. padidėjo beveik 10 procentinių punktų (3), pagal projekciją jis pradės mažėti nuo 2011 m. ir turėtų iki 2015 m. pasiekti 75,5 % BVP, taigi, būtų didesnis negu Sutartyje nustatyta pamatinė vertė. Panašu, kad biudžeto projekcijai kylanti rizika 2011 m. apskritai subalansuota, bet vėlesni rezultatai gali būti prastesni, nei tikimasi, nes kai kurių lėšų gali nepavykti sutaupyti, kaip numatyta. Tam tikras priemones vis dar reikia apsvarstyti (pvz., energijos ir finansinius sutartinius mokesčius), kitas reikia patikslinti (pvz., viešojo administravimo veiksmingumo didinimą). Be to, negalima atmesti tikimybės, kad prireiks tolesnių finansų rinkos paramos priemonių. Remiantis Komisijos vėliausiu vertinimu, rizika, susijusi su ilgalaikių viešųjų finansų tvarumu, yra vidutinė.

               (9)

               Kadangi pagal naujausią sveikatos priežiūros sistemos reformą įgyvendinamos priemonės, kuriomis siekiama pažaboti išlaidas 2011 ir 2012 m., tolesnėmis viešųjų išlaidų sveikatos priežiūrai ir ilgalaikei priežiūrai veiksmingumo stiprinimo priemonėmis būtų paremtas numatomas konsolidavimo planas. Kartu išlaikant daugiausia į augimą orientuotą konsolidavimo kursą, taip pat užtikrinant tinkamas išlaidas švietimui, būtų sustiprintas ilgalaikio augimo potencialas.

               (10)

               Nors Vokietijos fiskalinė sistema labai sustiprėjo įvedus konstitucinę biudžeto taisyklę, sukūrus Stabilumo tarybą ir ankstyvo įspėjimo sistemą, siekiant užkirsti kelią biudžeto problemoms, biudžeto taisyklę vis dar reikia visapusiškai įgyvendinti žemių (Länder) lygmeniu. Toliau įtvirtinant susijusį stebėsenos ir sankcijų mechanizmą, taip pat padidėtų bendras viešųjų finansų patikimumas.

               (11)

               Krizė atskleidė didelį bankų sektoriaus pažeidžiamumą. Dideli tarptautinių investicijų į rizikingas paskolas ir struktūrizuotąjį turtą nuostoliai, taip pat nurašytos sumos susilpnino kai kurių bankų kapitalo bazę ir prireikė didelio masto valstybės įsikišimo. Krizė taip pat parodė kai kurių žemių bankų (Landesbanken) silpnumą, o juose dar prieš krizę trūko veiksmingų rizikos valdymų struktūrų ir gyvybingo verslo modelio. Tolesnė bankų sektoriaus reforma, įskaitant Landesbanken, kuriems reikia gyvybingo ir tinkamai finansuojamo verslo modelio, restruktūrizavimą, ir reglamentavimo bei priežiūros sistemos stiprinimas padėtų išsaugoti finansų sektoriaus stabilumą ir taip pat užtikrinti, kad valstybės sutaupytos lėšos būtų kuo veiksmingiau paskirstomos kaip priemonės, kuriomis palaikoma paklausa ir investicijos.

               (12)

               Vokietijos ekonomikos augimo potencialas ir struktūrinis konkurencingumas labai priklauso nuo gerą mokymą gavusios, kvalifikuotos darbo jėgos, bet, atsižvelgiant į demografinius pokyčius, darbo pasiūlos trūkumai gali daryti spaudimą. Taip pabrėžiama, kaip svarbu visapusiškai panaudoti darbo jėgos potencialą pašalinant kliūtis tam tikroms grupėms (vyresnio amžiaus darbuotojams, moterims, žemos kvalifikacijos darbuotojams ir ne ES piliečiams) dalyvauti darbo rinkoje ir toliau plėtoti žmogiškąjį kapitalą. Išsprendus mokesčių pleišto problemą, kuri išlieka didelė ypač žemas ir vidutines pajamas turintiems asmenims, pagausėtų paskatų dirbti ir kartu atsirastų galimybė, kad darbo užmokesčio padidinimas platesniu mastu virstų didesnėmis disponuojamosiomis pajamomis ir vidaus paklausa. Didelis ribinių pajamų mokesčio tarifas antrajam šeimoje atlyginimą uždirbančiam asmeniui dėl porų bendro apmokestinimo neskatina darbo pasiūlos. „Faktorverfahren“ įvedimas 2009 m. sudaro galimybes individualią mėnesinę mokesčio naštą matyti kiekvieno individo asmeninėse pajamose, kol mokesčio našta metams išlieka nepakitusi. Turėtų būti stebimas šios reformos poveikis dalyvavimui darbo rinkoje. Šiame kontekste gali prireikti tolesnių priemonių, siekiant sumažinti galimą likusią iniciatyvos stoką darbo rinkoje. Dėl toliau augančių galimybių pasinaudoti vaikų priežiūros įstaigomis ypač didėtų vis dar maža moterų dalis tarp visą darbo laiką dirbančios darbo jėgos. Be to, profesinio mokymo kvalifikaciją turinčių asmenų skaičiaus didinimas galėtų padėti stiprinti žemos kvalifikacijos darbuotojų perspektyvas darbo rinkoje.

               (13)

               Vokietija neseniai priėmė plataus užmojo sprendimus dėl būsimo energijos rūšių derinimo. Energetikos koncepcijos įgyvendinimas reikš esminį energijos pasiūlos pertvarkymą ir darys poveikį energijos kainoms ir ekonomikos konkurencingumui vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiu. Todėl ekonomiškumas bus pagrindinis dalykas, į kurį bus atsižvelgiama įgyvendinant Energetikos koncepciją, pagrįstą energijos vartojimo efektyvumu, ekonomiškomis paramos schemomis ir atsinaujinančiai energijai bei konkurencingoms energijos rinkoms tinkamais elektros energijos tinklais.

               (14)

               Konkurencijos didinimas paslaugų sektoriuje paskatintų produktyvumo augimą ir paremtų vidaus paklausą. Dinamiškesnis paslaugų sektoriaus augimas taip pat galėtų padėti išplėsti pasiūlos ir paklausos augimo Vokietijoje pagrindą. Nepaisant pastaraisiais metais padarytos nemažos pažangos įgyvendinant Paslaugų direktyvą, atrodo, kad dar būtų galima mažinti kliūtis įmonėms patekti į rinką ir iš jos išeiti, būtent toliau paprastinant licencijų ir leidimų sistemą bei supaprastinti vertimosi tam tikromis laisvosiomis profesijomis reglamentavimą. Galėtų būti išnagrinėtas tam tikrų amatų reglamentavimo pateisinimas ir adekvatumas. Kiek tai susiję su tinklų pramonės šakų paslaugomis, konkurencija, visų pirma geležinkelių sektoriuje, gali būti pagerinta. Konkurenciją trumpuoju laikotarpiu paskatintų Federalinės tinklų pramonės agentūros priežiūros vaidmens stiprinimas ir pardavimo bei bilietų infrastruktūros atvėrimas konkurentams.

               (15)

               Tolesnės reformos siekiant didinti galimybes pasinaudoti švietimo ir mokymo sistema ir šios sistemos kokybę bus svarbi priemonė užtikrinant tinkamos kvalifikacijos darbo pasiūlą, taip pat atsižvelgiant į demografinius pokyčius. Visų pirma prognozuojama, kad ypač trūks vidutinės ir aukštos kvalifikacijos matematikos, mokslo ir technologijų sričių darbuotojų. Vokietijos jaunimo išsimokslinimo lygis, tiek vidurinio ugdymo, tiek universitetų lygmeniu yra mažesnis negu ES vidurkis. Švietimo rezultatus gali pagerinti galimybės pasinaudoti ikimokykliniu ugdymu ir prailgintos dienos grupėmis mokyklose bei lengvesnis perėjimas iš vienos mokyklų sistemos pakopų į kitas.

               (16)

               Vokietija prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Kiek tai susiję su fiskaliniais įsipareigojimais, perviršinis deficitas turėtų būti panaikintas dar 2011 m., o tikslai laikantis nacionalinės biudžeto taisyklės turėtų būti dideliu mastu pasiekti 2011–2012 m. Tarp finansinio stabilumo stiprinimo priemonių yra veiksmingas kapitalo rinkos reguliavimas ir priežiūra. Užimtumo priemonės skirtos dalyvavimui darbo rinkoje (aktyvios darbo rinkos priemonių reformai, geresnei užsienio kvalifikacijas turinčių specialistų integracijai ir migrantų integracijai) ir švietimui (Pagrindinio ugdymo paktas). Konkurencingumo priemonės skirtos tinklų pramonės šakoms, energetikai ir paslaugų sektoriui (t. y. elektros energijos ir dujų sektorių rinkos skaidrumo agentūra, judumo elektrinėmis transporto priemonėmis programa ir didesnis transporto infrastruktūros finansavimas), taip pat švietimui (t. y. Antrosios ir trečiosios pakopos studijas siūlančių mokyklų rėmimo iniciatyvai meistriškumui skatinti ir Universitetų pakto finansavimui). Minėti įsipareigojimai susiję su keturiomis pakto sritimis. Jomis daugiausia atskleidžiama platesnė reformų darbotvarkė, išdėstyta stabilumo programoje ir nacionalinėje reformų programoje. Tačiau įsipareigojimais pagal paktą nenurodomos priemonės keliose politikos srityse (pvz., Landesbanken restruktūrizavimas arba darbo apmokestinimo pleištas) arba tokios sritys tik paminimos (paslaugų sektoriaus ir tinklų pramonės šakų atvėrimas didesnei konkurencijai). Įsipareigojimai pagal paktą „Euro plius“ buvo įvertinti ir į juos atsižvelgta rengiant rekomendacijas.

               (17)

               Komisija įvertino Vokietijos stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat įsipareigojimus pagal paktą „Euro plius“. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Vokietijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų. Atsižvelgdama į tai, Komisija mano, kad Vokietijos biudžeto strategija turėtų būti įgyvendinama, kaip numatyta. Galėtų būti taip pat užtikrintos adekvačios struktūrinio patikslinimo pastangos, siekiant vidutinės trukmės tikslo, tuo pačiu laikantis augimui palankaus konsolidavimo kurso. Tolesnės priemonės 2011–2012 m. turėtų būti skirtos finansų sistemos stabilumui užtikrinti (pvz., restruktūrizuojant Landesbanken), augimo vidaus šaltiniams stiprinti tokiomis priemonėmis: didinti dalyvavimą darbo rinkoje mažinant darbo apmokestinimo pleištą, didinti švietimo galimybes ir jo kokybę ir didesnei konkurencijai atverti paslaugų, amatų ir laisvųjų profesijų sektorių, taip pat tinklų pramonės šakas.

               (18)

               Atsižvelgdama į šį vertinimą, taip pat į 2009 m. gruodžio 2 d. Tarybos rekomendaciją pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 7 dalį, Taryba išnagrinėjo 2011 m. atnaujintą Vokietijos stabilumo programą ir pateikė savo nuomonę (4), kurią visų pirma išdėstė toliau pateikiamoje 1 rekomendacijoje. Atsižvelgdama į 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos išvadas, Taryba išnagrinėjo Vokietijos nacionalinę reformų programą,

         REKOMENDUOJA Vokietijai 2011–2012 m. imtis šių priemonių:

               1.

               Įgyvendinti 2012 m. ir vėlesnių metų biudžeto strategiją, kaip numatyta, tokiu būdu sumažinant aukštą viešojo sektoriaus skolos santykį pagal Tarybos rekomendacijas pagal perviršinio deficito procedūrą. Užtikrinti adekvačias strukūrinio patikslinimo pastangas siekiant vidutinės trukmės tikslo. Baigti įgyvendinti biudžeto taisyklę žemių (Länder) lygmeniu ir toliau stiprinti atitinkamą stebėsenos ir sankcijų mechanizmą. Palaikyti augimui palankų konsolidavimo kursą, visų pirma išlaikant atitinkamas lėšas švietimo išlaidoms padengti ir toliau didinti viešųjų išlaidų sveikatos priežiūrai ir ilgalaikei priežiūrai veiksmingumą.

               2.

               Spręsti finansų sektoriaus struktūrinių trūkumų problemą, visų pirma restruktūrizuojant žemių bankus (Landesbanken), kuriems reikia tinkamai finansuojamo gyvybingo verslo modelio.

               3.

               Stiprinti dalyvavimą darbo rinkoje, didinant lygias galimybes pasinaudoti švietimo ir mokymo sistemomis ir imtis tolesnių veiksmų mažinant aukštą asmenų apmokestinimo pleištą nedarant poveikio biudžetui ir pagerinti darbo iniciatyvumą tų asmenų, kurie gautų mažas pajamas. Didinti visą darbo laiką veikiančių vaikų priežiūros įstaigų ir prailgintos dienos grupės mokyklų skaičių. Atidžiai stebėti dabartinės reformos priemonių poveikį sumažinti mokestinį slopinimą antrą šeimoje atlyginimą uždirbantiems asmenims bei imtis tolesnių veiksmų, jei toks slopinimas išliktų.

               4.

               Panaikinti nepagrįstus apribojimus tam tikroms laisvosioms profesijoms ir amatams. Didinti tinklų pramonės šakų konkurenciją, stiprinti Federalinės tinklų pramonės agentūros priežiūros vaidmenį geležinkelių sektoriuje ir, įgyvendinant paskelbtą Energetikos koncepciją, sutelkti dėmesį į Atsinaujinančios energijos akto ilgalaikio ekonomiškumo didinimą, užtikrinant veiksmingą energijos gamybos ir perdavimo nepriklausomumą ir gerinant tarpvalstybines jungtis.

      Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  2011 m. gegužės 19 d. Tarybos sprendimu 2011/308/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 138, 2011 5 26, p. 56) taikytina 2011 m.

      (3)  2010 m. šuolis daugiausia buvo susijęs su tuo, kad du problemų turintys bankai nuvertėjusį turtą pervedė atitinkamiems savo „blogiesiems“ bankams, kurie pagal klasifikaciją priskiriami valdžios sektoriui. Pagal Eurostato gaires dėl finansinių skolų anuliavimo struktūrų apskaitos taisyklių atitinkami „blogųjų“ bankų įsipareigojimai turėjo tiesioginį poveikį skolos dydžiui.

      (4)  Numatyta Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalyje.