title: Europos Sisteminės Rizikos Valdybos Rekomendacija 2019 m. rugsėjo 26 d. dėl informacijos apie kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra kitoje valstybėje narėje arba trečiojoje šalyje, filialus rinkimo ir keitimosi ja makroprudenciniais tikslais (ESRV/2019/18)2019/C 412/01

text:
               9.12.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 412/1

      EUROPOS SISTEMINĖS RIZIKOS VALDYBOS REKOMENDACIJA
      2019 m. rugsėjo 26 d.
      dėl informacijos apie kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra kitoje valstybėje narėje arba trečiojoje šalyje, filialus rinkimo ir keitimosi ja makroprudenciniais tikslais
      (ESRV/2019/18)
      (2019/C 412/01)
      EUROPOS SISTEMINĖS RIZIKOS VALDYBOS BENDROJI VALDYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
      atsižvelgdama į 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1092/2010 dėl Europos Sąjungos finansų sistemos makrolygio rizikos ribojimo priežiūros ir Europos sisteminės rizikos valdybos įsteigimo  (1), ypač į jo 3 straipsnio 2 dalies b, d ir f punktus ir 16–18 straipsnius,
      atsižvelgdama į 2011 m. sausio 20 d. Europos sisteminės rizikos valdybos sprendimą ESRV/2011/1, kuriuo patvirtinamos Europos sisteminės rizikos valdybos darbo tvarkos taisyklės  (2), ypač į jo 15 straipsnio 3 dalies e punktą ir 18–20 straipsnius,
      kadangi:

                  (1)

                  pagrindinis makroprudencinės politikos tikslas – prisidėti prie visos finansų sistemos stabilumo užtikrinimo, be kita ko, stiprinant jos atsparumą ir mažinant sisteminės rizikos susidarymą;

                  (2)

                  Reglamentu (ES) Nr. 1092/2010 pripažįstama, kad potencialią sisteminę riziką reikėtų stebėti ir vertinti remiantis įvairiais svarbiais makroekonominiais ir mikrofinansiniais duomenimis ir rodikliais, ir Europos sisteminės rizikos valdybai (ESRV) suteikiama prieiga prie visos informacijos, kuri būtina jos pareigoms, susijusioms su makroprudencine priežiūra, vykdyti, kartu užtikrinant tos informacijos konfidencialumą, kaip to yra reikalaujama;

                  (3)

                  kitos institucijos, kurioms pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, įskaitant institucijas, kurios atlieka makroprudencinės politikos sprendimus pagrindžiančią analizę, taip pat turėtų turėti prieigą prie atitinkamų duomenų rinkinio ir rodiklių, kurių reikia jų užduotims atlikti. Atitinkamoms institucijoms prieinamos informacijos apie jų teritorijose esančius filialus apimtis ir teikimo dažnumas įvairiose valstybėse narėse skiriasi;

                  (4)

                  Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija ESRV/2011/3 (3), be kita ko, buvo rekomenduota valstybėms narėms užtikrinti, kad makroprudencinės institucijos turėtų teisę reikalauti ir laiku gauti visus nacionalinius duomenis ir informaciją, reikalingus jų uždaviniams vykdyti; tokia informacija apima informaciją iš mikroprudencinių institucijų ir vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų, informaciją ne iš reguliavimo srities ir informaciją apie konkrečias institucijas, jei pateikiamas pagrįstas prašymas ir imamasi tinkamų priemonių konfidencialumui užtikrinti. Tačiau minėtoje rekomendacijoje nebuvo galima iš anksto numatyti įvairių institucinių priemonių, susijusių su makroprudencinės politikos nustatymu ir vykdymu, pasikeitimų valstybėse narėse nuo 2011 m. Dėl to rekomendacija tiesiogiai nesprendė klausimo dėl tam tikrų institucinių priemonių, kurių gali reikėti, siekiant užtikrinti, kad makroprudencinės institucijos galėtų gauti informaciją, kuri laikoma būtina jų užduotims atlikti, tačiau nėra joms prieinama;

                  (5)

                  šiuo metu tarpvalstybinių finansinių paslaugų teikimas per kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra kitoje valstybėje narėje arba trečiojoje šalyje, filialus yra svarbi daugelio valstybių narių finansų sistemos dalis. Šiose valstybėse narėse tam tikri filialai a) kompetentingų institucijų buvo priskirti svarbiems pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/36/ES (4) 51 straipsnį, b) atitinka kitų sisteminės svarbos įstaigų kriterijus pagal Direktyvos 2013/36/ES 131 straipsnį, c) teikia ypatingos svarbos funkcijas pagal Europos gaivinimo ir pertvarkymo sistemą arba d) turi didelę rinkos, susijusios su finansinio stabilumo požiūriu svarbia veikla, dalį (toliau – finansiniam stabilumui svarbūs filialai). Sąjungos teisėje nėra suderintos finansiniam stabilumui svarbių filialų apibrėžties. Toliau vykstant finansinei integracijai Europos Sąjungoje, tarpvalstybinių finansinių paslaugų teikimas per tokius filialus ateityje turėtų didėti. Bet kuri institucija, kuriai pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, turi turėti galimybę gauti tam tikrą pagrindinę informaciją apie visus jos jurisdikcijoje veiklą vykdančius filialus, kurių patronuojančiųjų kredito įstaigų pagrindinės buveinės yra kitoje valstybėje narėje arba trečiojoje šalyje. To reikia tam, kad institucija galėtų bent jau įvertinti, ar šie filialai yra svarbūs finansiniam stabilumui toje šalyje, kurioje jie vykdo veiklą. Jeigu institucija mano, kad taip yra, ji taip pat turi turėti galimybę gauti išsamesnės informacijos apie tų filialų veiklą;

                  (6)

                  kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra kitoje valstybėje narėje arba trečiojoje šalyje, filialai yra skirtingo dydžio ir svarbos. Tais atvejais, kai tie filialai yra laikomi svarbiais šalies, kurioje jie veikia, finansiniam stabilumui, reikia stiprinti atitinkamų priimančiųjų valstybių narių ir buveinės valstybių narių institucijų bendradarbiavimą. Tokiais atvejais būtina keistis atrinkta informacija apie patronuojančiąsias įstaigas ir grupes, kurioms šie filialai priklauso, siekiant įvertinti galimą sustiprinantį poveikį, kurį tokie filialai gali turėti pernelyg didelio kredito augimo ar krizės laikotarpiais. Keistis tokia atrinkta informacija apie tas patronuojančiąsias įstaigas ir grupes, t. y. informacija apie nuosavas lėšas ir svertą (įskaitant atitinkamus rezervo reikalavimus), finansavimo ir likvidumo riziką, verslo strategiją ir tam tikrus gaivinimo planų aspektus, taip pat būtina, siekiant užtikrinti makroprudencinės politikos veiksmingumą tokių filialų priimančiosiose valstybėse narėse;

                  (7)

                  dėl šių priežasčių laikoma, kad C rekomendacijoje nurodytą informacijos rinkinį pateikti yra būtina tam, kad institucijos, kurioms pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, galėtų vykdyti savo įgaliojimus. Tokia informacija turėtų būti teikiama, toms institucijoms pateikus pagrįstą prašymą, laikantis principo „būtina žinoti“ ir neperžengiant taikytinos Sąjungos ir nacionalinės teisės ribų. Jeigu šioms institucijoms reikia papildomos informacijos, kad jos galėtų vykdyti savo užduotis ir stebėti ar vertinti sisteminę riziką arba kurti naujas politikos priemones, tokia papildoma informacija, pateikus pagrįstą prašymą, joms turėtų būti suteikta;

                  (8)

                  nei Direktyva 2013/36/ES, visų pirma jos 56 straipsnis, nei Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 (5) neužkerta kelio ar nesudaro kliūčių kompetentingoms institucijoms ir institucijoms ar įstaigoms, atsakingoms už finansų sistemos stabilumo palaikymą valstybėse narėse, keistis informacija joms vykdant savo priežiūros funkcijas. Nepaisant to, kad Sąjungos teisėje yra numatyta sistema, pagal kurią atitinkamos institucijos informacija keičiasi mikroprudenciniais tikslais, nėra sistemos, pagal kurią informacija būtų keičiamasi makroprudenciniais tikslais;

                  (9)

                  centriniai bankai renka informaciją apie kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra kitoje valstybėje narėje arba trečiojoje šalyje, filialus. Europos centrinių bankų sistemos nacionaliniai centriniai bankai raginami dalytis tokia informacija su atitinkamomis institucijomis, šioms pateikus pagrįstą prašymą ir vadovaujantis principu „būtina žinoti“, nes laikoma, kad tai yra veiksmingas būdas palengvinti jų užduočių vykdymą;

                  (10)

                  tinkamai parengtos priemonės, reglamentuojančios keitimąsi informacija apie kredito įstaigų, kurių pagrindinės buveinės yra kitoje valstybėje narėje arba trečiojoje šalyje, filialus, galėtų padėti institucijoms, kurioms pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, vykdyti jų užduotis. Naudojant susitarimo memorandumus, atsirastų vieningumas ir nuspėjamumas ir būtų bendrai sutarta dėl to, kas yra laikoma svarbia informacija, reikalinga jų užduotims vykdyti; susitarimo memorandumai taip pat yra veiksminga ir efektyvi priemonė, siekiant sukurti keitimosi informacija tarp atitinkamų institucijų makroprudenciniais tikslais kultūrą. Šiuo požiūriu Šiaurės ir Baltijos šalių makroprudencinis forumas (6) ir naujausias Šiaurės ir Baltijos regiono susitarimo memorandumas dėl bendradarbiavimo ir koordinavimo tarpvalstybinio finansinio stabilumo klausimais (7) galėtų būti atskaitos tašku kuriant glaudaus atitinkamų institucijų bendradarbiavimo sistemą;

                  (11)

                  remiantis subsidiarumo principu, atitinkamą instituciją, kuri rinktų informaciją finansinio stabilumo ar makroprudenciniais tikslais, turėtų pasirinkti atitinkama valstybė narė;

                  (12)

                  pagal Direktyvos 2013/36/ES 40 straipsnį priimančiųjų valstybių narių kompetentingos institucijos gali reikalauti, kad visos kredito įstaigos, turinčios filialų jų teritorijose, periodiškai praneštų joms apie savo veiklą tose priimančiosiose valstybėse narėse. Ši informacija gali būti reikalinga i) informacijos ir statistiniams tikslams, ii) siekiant identifikuoti svarbius filialus arba iii) pagal Direktyvą 2013/36/ES priimančiosios valstybės narės kompetentingai institucijai patikėtiems priežiūros tikslams. Nėra aišku, ar pagal tą straipsnį surinkta informacija taip pat gali būti naudojama ir makroprudenciniais tikslais, nes atitinkamoje nuostatoje neišskiriama mikroprudencinė ir makroprudencinė priežiūra. Todėl Europos Komisija, atlikdama Reglamento (ES) Nr. 575/2013 513 straipsnyje numatytą peržiūrą, turėtų apsvarstyti, ar reikėtų peržiūrėti Sąjungos teisę, t. y. siekiant patikslinti, kad informacija iš filialų taip pat gali būti renkama makroprudenciniais tikslais;

                  (13)

                  kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra trečiojoje šalyje, filialams taikoma tik nacionalinė teisė, o nacionalinės teisės aktai šiuo klausimu nėra suderinti Sąjungos teisės lygmeniu. Atsižvelgiant į dalinius pakeitimus, neseniai padarytus Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/878 (8), Direktyvos 2013/36/ES 47 straipsnis dabar numato, kad nacionalinės kompetentingos institucijos iš kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra trečiojoje šalyje, filialų turi surinkti būtiną informaciją, papildytą bet kokia kita informacija, kuri laikoma būtina, kad būtų galima išsamiai stebėti filialo veiklą. Kai įmanoma ir tinkama, tokia informacija turėtų būti dalijamasi su institucijomis, kurioms pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis. Atlikdama Reglamento (ES) Nr. 575/2013 513 straipsnyje numatytą ir pirmiau minėtą peržiūrą, kuria siekiama patikslinti, ar reikėtų peržiūrėti Sąjungos teisę, t. y. siekiant patikslinti, kad informacija iš filialų taip pat gali būti renkama makroprudenciniais tikslais, Komisija taip pat turėtų apsvarstyti, ar būtų įmanoma tokiais tikslais rinkti duomenis iš kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra trečiojoje šalyje, filialų;

                  (14)

                  pagal Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1024/2013 (9) (toliau – BPM reglamentas) ECB yra kompetentinga institucija svarbių kredito įstaigų atžvilgiu bendro priežiūros mechanizmo (BPM) kontekste. Todėl ECB yra atsakingas už svarbių kredito įstaigų priežiūrą ir glaudžiai bendradarbiauja su nacionalinėmis kompetentingomis institucijomis, vykdydamas savo užduotis per jungtines priežiūros grupes, kurias sudaro ECB ir atitinkamų nacionalinių kompetentingų institucijų darbuotojai. Tai leidžia sklandžiai ir greitai keistis informacija, susijusia su prižiūrimomis kredito įstaigomis. Institucijos, kurioms pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, gali prašyti ir gauti informaciją iš ECB, kai jis atlieka kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra kitoje valstybėje narėje, filialų priežiūrą;

                  (15)

                  pagal BPM reglamento 5 straipsnio 2 dalį ECB yra atsakingas už nacionalinių institucijų priimtų makroprudencinių priemonių vertinimą ir, kai to reikia, už griežtesnių kapitalo rezervų reikalavimų ir griežtesnių priemonių taikymą. Šiuo atžvilgiu informacija apie kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra kitoje valstybėje narėje arba trečiojoje šalyje, filialus patenka į informacijos, kuri gali būti reikalinga ECB šioms užduotims atlikti, kategoriją;

                  (16)

                  BPM nedalyvaujančių valstybių narių kompetentingos institucijos gali bendradarbiauti ir keistis informacija apie prižiūrimas kredito įstaigas priežiūros institucijų kolegijose, kurios įsteigtos pagal Direktyvos 2013/36/ES 51 ir 116 straipsnius ir kurios naudojamos priežiūros užduotims, susijusioms su kredito įstaigos vykdoma tarpvalstybine veikla, koordinuoti;

                  (17)

                  šis tarpvalstybinis dalijimosi informacija mechanizmas skirtas mikroprudencinės priežiūros tikslams. Todėl Direktyvos 2013/36/ES 51 ir 116 straipsniuose ir Komisijos deleguotajame reglamente (ES) 2016/98 (10), kuriuose nustatytos bendrosios priežiūros institucijų kolegijų veiklos sąlygos, konkrečiai nenumatyta, kad institucijos, kurioms pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, dalyvautų atitinkamose priežiūros institucijų kolegijose. Nepaisant to, atitinkama buveinės valstybės narės kompetentinga institucija iš principo turi galimybę kviesti kitus subjektus dalyvauti priežiūros institucijų kolegijų posėdžiuose, jei su tuo sutinka visi kolegijos nariai. Tam tikra informacija, susijusi su kredito įstaiga, kuriai priklauso filialas, ir kuria dalijamasi priežiūros institucijų kolegijose, gali būti svarbi makroprudenciniams tikslams. Šiuo atžvilgiu kompetentingos institucijos yra raginamos pakviesti atitinkamas institucijas, kurioms pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, dalyvauti svarstant konkrečias makroprudencinio pobūdžio temas, kurios aptariamos priežiūros institucijų kolegijose. Tiesiogiai įtraukus tokias atitinkamas institucijas į priežiūros institucijų kolegijas galimų stebėtojų teisėmis pagal Komisijos deleguotąjį reglamentą (ES) 2016/98, atsirastų daugiau tikrumo dėl šio vaidmens. Kviesti makroprudencinių institucijų atstovus dalyvauti priežiūros institucijų kolegijų posėdžiuose, kuriuose jie informuotų kitus dalyvius apie makroprudencinę riziką arba reguliavimo pokyčius makroprudencinėse srityse, taip pat gali būti naudinga diskusijoms priežiūros institucijų kolegijose;

                  (18)

                  siekiant užtikrinti nuoseklų, veiksmingą ir efektyvų keitimąsi informacija šios rekomendacijos tikslais, Europos bankininkystės institucija (EBI), bendradarbiaudama su ESRV, turėtų parengti gaires dėl keitimosi informacija ir stebėti, kaip keičiamasi šia informacija. Kad būtų pasiektas tam tikras iš atitinkamų suinteresuotųjų subjektų gautos informacijos konvergencijos lygis, EBI, bendradarbiaudama su visais atitinkamais suinteresuotaisiais subjektais, turėtų nustatyti bendrą susitarimo memorandumų sistemą;

                  (19)

                  ši rekomendacija nedaro poveikio Sąjungos centrinių bankų įgaliojimams pinigų politikos srityje;

                  (20)

                  ESRV rekomendacijos skelbiamos po to, kai adresatams buvo pranešta apie ketinimą paskelbti ir po to, kai Bendroji valdyba praneša Europos Sąjungos Tarybai apie ketinimą tai padaryti ir suteikia Tarybai galimybę reaguoti,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
      1 SKIRSNIS

         REKOMENDACIJOS

         A rekomendacija. Bendradarbiavimas ir keitimasis informacija vadovaujantis principu „būtina žinoti“

      Rekomenduojama, kad atitinkamos institucijos:

                  1)

                  veiksmingai ir efektyviai keistųsi informacija apie kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra kitoje valstybėje narėje arba trečiojoje šalyje, filialus priimančiojoje valstybėje narėje, kai ši informacija būtina vykdant jų užduotis, susijusias su makroprudencinės politikos priemonių priėmimu ir (arba) aktyvavimu, arba kitas finansinio stabilumo užduotis. Informacija turėtų būti keičiamasi, gavus pagrįstą prašymą pateikti informaciją, susijusią su tokiais filialais, atsižvelgiant į gaires, kurias parengė EBI pagal C rekomendacijos 1 dalį, kai tokį prašymą pateikė priimančiosios valstybės narės, kuriai pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, atitinkama institucija. Informacija, kuria turi būti keičiamasi, turėtų būti proporcinga filialų svarbai, kurią jie turi finansiniam stabilumui priimančiojoje valstybėje narėje;

                  2)

                  sudarytų susitarimo memorandumus arba kitų formų savanoriškus susitarimus dėl bendradarbiavimo ir keitimosi informacija tarpusavyje arba su atitinkama trečiosios šalies institucija dėl kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra kitoje valstybėje narėje arba trečiojoje šalyje, filialų priimančiojoje valstybėje narėje, kai manoma, kad tai būtina ir tinkama visoms susijusioms šalims, siekiant palengvinti keitimąsi informacija.

         B rekomendacija. Sąjungos teisinės sistemos pakeitimai

      Rekomenduojama, kad Europos Komisija:

                  1)

                  įvertintų, ar Sąjungos teisės aktuose yra kliūčių, dėl kurių institucijos, kurioms pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, negali turėti ar gauti apie filialus informacijos, būtinos toms funkcijoms vykdyti arba toms užduotims atlikti;

                  2)

                  siūlytų iš dalies pakeisti Sąjungos teisės aktus, kad būtų pašalintos visos tokios kliūtys, jei Europos Komisija, atlikusi vertinimą, padaro išvadą, kad tokios kliūtys egzistuoja.

         C rekomendacija. Keitimosi informacija ir jo stebėsenos gairės

      Rekomenduojama, kad Europos bankininkystės institucija:

                  1)

                  parengtų gaires pagal A rekomendaciją dėl atitinkamų institucijų keitimosi informacija apie kredito įstaigų, kurių pagrindinės buveinės yra kitoje valstybėje narėje, filialus, įskaitant informacijos, kuria turi būti keičiamasi, sąrašą, bent jau pagal principą „būtina žinoti“ ir neperžengiant taikytinos Sąjungos ir nacionalinės teisės ribų. Į sąrašą turėtų būti įtraukti bent jau šie informacijos elementai iš kiekvienos iš toliau nurodytų kategorijų:

                              filialo lygmeniu:

                                          a)

                                          turtas ir pozicijos, nurodant jų suskirstymą;

                                          b)

                                          turtas, suskirstytas pagal skolininku grįstas priemones;

                                          c)

                                          įsipareigojimai, nurodant jų suskirstymą;

                                          d)

                                          finansų sektoriaus vidaus pozicijos;

                                          e)

                                          informacija, reikalinga nustatyti kitas sisteminės svarbos įstaigas (O-SII);

                              patronuojančiosios grupės / patronuojančiosios įstaigos lygmeniu:

                                          f)

                                          nuosavos lėšos ir svertas;

                                          g)

                                          finansavimas ir likvidumas;

                                          h)

                                          svarbi informacija apie filialus, pvz., verslo strategija ir tam tikri kredito įstaigų gaivinimo planų elementai, taip pat aktualūs priežiūros vertinimai;

                  2)

                  bendradarbiaudama su ESRV, reguliariai stebėtų atitinkamų institucijų keitimosi informacija apie kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra kitoje valstybėje narėje arba trečiojoje šalyje, filialus, veiksmingumą ir efektyvumą.

            2 SKIRSNIS

         ĮGYVENDINIMAS

      1.   Apibrėžtys

      Šioje rekomendacijoje vartojamos šios apibrėžtys:

                  a)

                  filialas – veiklos vieta, kuri yra kredito įstaigai teisiškai priklausanti dalis ir kurioje tiesiogiai atliekami visi ar kai kurie kredito įstaigų veiklai būdingi sandoriai;

                  b)

                  kredito įstaiga – kredito įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte;

                  c)

                  finansiniam stabilumui svarbus filialas – kredito įstaigos, kurios pagrindinė buveinė yra kitoje valstybėje narėje arba trečiojoje šalyje, filialas priimančiojoje valstybėje narėje, atitinkantis bet kurį iš šių kriterijų:

                              i)

                              priimančiosios valstybės narės kompetentinga institucija nustatė, kad filialas yra laikomas svarbiu pagal Direktyvos 2013/36/ES 51 straipsnį;

                              ii)

                              priimančiosios valstybės narės kompetentinga arba paskirtoji institucija nustatė, kad filialas atitinka Direktyvos 2013/36/ES 131 straipsnio 3 dalyje nurodytus kriterijus, pagal kuriuos nustatomos kitos sisteminės svarbos įstaigos (O-SII), kaip nustatyta Europos bankininkystės institucijos gairėse EBA/GL/2014/10 (11);

                              iii)

                              priimančiosios valstybės narės nacionalinė pertvarkymo institucija nustatė, kad priimančiojoje valstybėje narėje filialas atlieka ypatingos svarbos funkcijas, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES (12) 2 straipsnio 1 dalies 35 punkte;

                              iv)

                              filialo rinkos dalis viršija 2 % bet kurios vienos arba kelių pozicijų kategorijos, nustatytos Direktyvos 2013/36/ES (13) 133 straipsnio 5 dalies a ir b punktuose;

                  d)

                  priimančioji valstybė narė – priimančioji valstybė narė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 44 punkte;

                  e)

                  buveinės valstybė narė – buveinės valstybė narė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 43 punkte;

                  f)

                  kompetentinga institucija – pagal nacionalinę teisę oficialiai pripažinta viešojo sektoriaus institucija arba įstaiga, kuri pagal nacionalinę teisę yra įgaliota vykdyti kredito įstaigų priežiūrą ir priklauso atitinkamoje valstybėje narėje veikiančiai priežiūros sistemai, taip pat ECB pagal Tarybos reglamento (ES) Nr. 1024/2013 9 straipsnio 1 dalį;

                  g)

                  susitarimo memorandumas – savanoriškas susitarimas, kuriuo nustatoma, kaip atitinkamos institucijos ketina bendradarbiauti tarpusavyje, ir kuriame nurodomi duomenys bei informacija, kuriais turi būti keičiamasi, laikantis taikytinų įstatymų ir kitų teisės aktų;

                  h)

                  atitinkama institucija –

                              1)

                              institucija, kuriai pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, kaip antai, atlikti susijusią pagrindžiančią analizę, įskaitant (tačiau tuo neapsiribojant):

                                          i)

                                          paskirtoji institucija pagal Direktyvos 2013/36/ES VII antraštinės dalies 4 skyrių ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 1 dalį;

                                          ii)

                                          ECB pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 9 straipsnio 1 dalį;

                                          iii)

                                          makroprudencinė institucija, turinti Rekomendacijoje ESRV/2011/3 nustatytus tikslus, susitarimus, įgaliojimus, atskaitomybės reikalavimus ir kitus požymius;

                              2)

                              kompetentinga institucija.

            2.   Įgyvendinimo kriterijai

                  1.

                  Ši rekomendacija įgyvendinama taikant tokius kriterijus:

                              a)

                              įgyvendinant deramas dėmesys turėtų būti skiriamas principui „būtina žinoti“ ir proporcingumo principui, atsižvelgiant į kiekvienos rekomendacijos tikslą ir turinį;

                              b)

                              turėtų būti laikomasi priede nustatytų konkrečių kiekvienos rekomendacijos atitikties kriterijų.

                  2.

                  Adresatai turi pranešti ESRV ir Tarybai apie veiksmus, kurių buvo imtasi dėl šios rekomendacijos, arba tinkamai pateisinti neveikimą. Ataskaitose turi būti pateikiama bent:

                              a)

                              informacija apie veiksmų, kurių imtasi, esmę ir grafiką;

                              b)

                              veiksmų, kurių imtasi, poveikio vertinimas, atsižvelgiant į šios rekomendacijos tikslus;

                              c)

                              išsamus bet kokio neveikimo ar nukrypimo nuo šios rekomendacijos, įskaitant bet kokį uždelsimą, pateisinimas.

            3.   Tolesnių veiksmų grafikas

      Adresatai turi pranešti ESRV ir Tarybai apie veiksmus, kurių buvo imtasi dėl šios rekomendacijos, arba tinkamai pateisinti savo neveikimą, laikantis šio grafiko:
      1.   A rekomendacija

                  a)

                  iki 2020 m. gruodžio 31 d. atitinkamos institucijos turi pateikti ESRV ir Tarybai tarpinę A rekomendacijos įgyvendinimo ataskaitą;

                  b)

                  iki 2024 m. gruodžio 31 d. atitinkamos institucijos turi pateikti ESRV ir Tarybai galutinę A rekomendacijos įgyvendinimo ataskaitą, atsižvelgiant į galimus nacionalinės ir ES teisės bei EBI gairių pokyčius.

            2.   B rekomendacija

      Iki 2022 m. gruodžio 31 d. Komisija turi pateikti ESRV ir Tarybai B rekomendacijos įgyvendinimo ataskaitą.
      3.   C rekomendacija

      Iki 2023 m. gruodžio 31 d. EBI turi pateikti ESRV ir Tarybai C rekomendacijos įgyvendinimo ataskaitą.
      4.   Stebėsena ir vertinimas

                  1.

                  ESRV sekretoriatas:

                              a)

                              padės adresatams, užtikrindamas ataskaitų teikimo koordinavimą ir reikiamų šablonų teikimą, o prireikus – išsamiau apibūdins tolesnių veiksmų procedūrą ir grafiką;

                              b)

                              tikrins adresatų tolesnius veiksmus, teiks pagalbą, kai jie to prašo, ir per Valdymo komitetą teiks Bendrajai valdybai ataskaitą apie tolesnius veiksmus.

                  2.

                  Bendroji valdyba įvertins adresatų pateiktas ataskaitas apie veiksmus ir pateisinimus ir, kai tinkama, galės nuspręsti, kad šios rekomendacijos nebuvo laikomasi ir kad adresatas nepateikė tinkamo savo neveikimo pateisinimo.

         Priimta Frankfurte prie Maino 2019 m. rugsėjo 26 d.

               ESRV bendrosios valdybos vardu ESRV sekretoriato vadovas

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  OL L 331, 2010 12 15, p. 1.

         (2)  OL C 58, 2011 2 24, p. 4.

         (3)  2011 m. gruodžio 22 d. Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija ESRV/2011/3 dėl nacionalinių institucijų įgaliojimų makrolygio rizikos ribojimo srityje (OL C 41, 2012 2 14, p. 1).

         (4)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB (OL L 176, 2013 6 27, p. 338).

         (5)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 176, 2013 6 27, p. 1).

         (6)  Šiaurės ir Baltijos šalių makroprudencinis forumas (NBMF) yra regioninio bendradarbiavimo organas, vienijantis centrinių bankų valdytojus ir priežiūros institucijų vadovus. NBMF reguliariai aptaria finansinio stabilumo riziką Šiaurės ir Baltijos šalių regione ir tam tikrose šalyse, taip pat makroprudencines priemones ir jų abipusiškumą, kaip būdą mažinti šią riziką ir gerinti regioninį koordinavimą.

         (7)  2018 m. sausio 31 d. susitarimo memorandumas dėl Danijos, Estijos, Suomijos, Islandijos, Latvijos, Lietuvos, Norvegijos ir Švedijos atitinkamų ministerijų, centrinių bankų, finansų priežiūros institucijų ir pertvarkymo institucijų bendradarbiavimo ir koordinavimo tarpvalstybinio finansinio stabilumo klausimais.

         (8)  2019 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/878, kuria iš dalies keičiamos Direktyvos 2013/36/ES nuostatos dėl subjektų, kuriems reikalavimai netaikomi, finansų kontroliuojančiųjų bendrovių, mišrią veiklą vykdančių finansų kontroliuojančiųjų bendrovių, atlygio, priežiūros priemonių ir įgaliojimų bei kapitalo apsaugos priemonių (OL L 150, 2019 6 7, p. 253).

         (9)  2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (OL L 287, 2013 10 29, p. 63).

         (10)  2015 m. spalio 16 d. Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) 2016/98, kuriuo Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES papildoma techniniais reguliavimo standartais dėl bendrųjų priežiūros institucijų kolegijų veiklos sąlygų nustatymo (OL L 21, 2016 1 28, p. 2).

         (11)  2014 m. gruodžio 16 d. Europos bankininkystės institucijos gairės dėl kriterijų, pagal kuriuos nustatomos Direktyvos 2013/36/ES (KPD) 131 straipsnio 3 dalies taikymo kitoms sisteminės svarbos įstaigoms (O-SII) įvertinti, sąlygos (EBA/GL/2014/10).

         (12)  2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 82/891/EEB, direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES bei 2013/36/ES ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 bei (ES) Nr. 648/2012 (OL L 173, 2014 6 12, p. 190).

         (13)  Su pakeitimais, padarytais Direktyva (ES) 2019/878.

         PRIEDAS
         REKOMENDACIJŲ ATITIKTIES KRITERIJAI

            A rekomendacija. Bendradarbiavimas ir keitimasis informacija vadovaujantis principu „būtina žinoti“

         Nustatomi šie A rekomendacijos atitikties kriterijai:

            A rekomendacijos 1 dalis. Keitimosi informacija efektyvumas, veiksmingumas ir proporcingumas

                     1.

                     Gavusios pagrįstą prašymą, kurį pateikė institucija, kuriai pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, atitinkamos institucijos turėtų rinkti bent šias informacijos rūšis ir jomis keistis, kaip taikytina: C rekomendacijos 1 dalies a–e punktuose nurodytą informaciją, susijusią su visais filialais, ir papildomai C rekomendacijos 1 dalies f–h punktuose nurodytą informaciją, susijusią su finansiam stabilumui svarbiais filialais.

                     2.

                     Atitinkamos institucijos turėtų pranešti ESRV ir EBI apie visus klausimus, su kuriais buvo susidurta keičiantis informacija.

                     3.

                     Kai EBI paskelbia gaires pagal C rekomendacijos 1 dalį, atitinkamos institucijos, gavusios pagrįstą institucijos, kuriai pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, prašymą, turėtų keistis bent tose gairėse nurodytu informacijos rinkiniu.

                     4.

                     Keičiantis informacija reikėtų laikytis šių pagrindinių principų:

                                 a)

                                 keitimasis informacija turėtų būti grindžiamas pagrįstu institucijos, kuriai pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis priimančioje valstybėje narėje, prašymu, o prašoma informacija turėtų būti reikalinga toms užduotims vykdyti, atsižvelgiant į principą „būtina žinoti“;

                                 b)

                                 informacija, kuria turi būti keičiamasi, turėtų būti proporcinga filialų svarbai, kurią jie turi finansiniam stabilumui priimančiojoje valstybėje narėje, prašančioje informacijos;

                                 c)

                                 institucijos, kurioms pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, prieš prašydamos informacijos iš kitų atitinkamų institucijų, turėtų atsižvelgti į prieinamą informaciją;

                                 d)

                                 atitinkamos institucijos prašomą informaciją turėtų pateikti nedelsdamos;

                                 e)

                                 atitinkamos institucijos, neperžengdamos taikytinos teisinės sistemos ribų, turėtų naudotis savo įgaliojimais rinkti prašomą informaciją, jei atitinkamoms institucijoms ji nėra lengvai prieinama;

                                 f)

                                 atitinkamos institucijos turėtų, kai tik įmanoma, naudotis esamais informacijos teikimo šablonais;

                                 g)

                                 atitinkamos institucijos turėtų perduoti duomenis naudotojams patogiu formatu, kad duomenis būtų galima toliau automatiškai apdoroti;

                                 h)

                                 atitinkamos institucijos turėtų imtis priemonių, kad prireikus būtų sudarytos sąlygos konfidencialiai perduoti informaciją;

                                 i)

                                 informaciją gaunanti institucija turėtų užtikrinti nemažesnį informacijos konfidencialumo lygį, nei tas, kurį taiko informaciją teikianti institucija.

                     5.

                     Institucijų, kurioms pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis priimančiosiose valstybėse narėse, neveikimas laikomas pakankamai paaiškintu, jei yra įrodymų, kad jų valstybėje narėje nėra finansiniam stabilumui svarbių filialų, arba jeigu institucijos pareiškia, kad jos turi visą informaciją, būtiną jų užduotims atlikti. Atitinkamų institucijų neveikimas bus laikomas pakankamai paaiškintu, jeigu jos nebus gavusios iš atitinkamos priimančiosios valstybės narės institucijos, kuriai pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones ar vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, pagrįsto prašymo pateikti informaciją.

            A rekomendacijos 2 dalis. Bendradarbiavimo ir keitimosi informacija mechanizmai

                     1.

                     Atitinkamos institucijos turėtų užtikrinti, kad bet kokiomis savanoriškomis priemonėmis, pavyzdžiui, susitarimo memorandumais, būtų nustatomas, inter alia, bendras abipusio keitimosi informacija principas, laikantis atitinkamų institucijų bendradarbiavimo principų ir keitimosi informacija gavus prašymą standartų, nurodytų A rekomendacijos 1 dalyje.

                     2.

                     Laikoma, kad atitinkamos institucijos laikosi A rekomendacijos 2 dalies, jeigu jos pateikia įrodymų, kad tokios savanoriškos priemonės yra, arba pareiškia, kad jos turi įgaliojimus laisvai keistis informacija pagal A rekomendacijos 1 dalį, nenustačius tokių savanoriškų priemonių.

                     3.

                     Atitinkamų institucijų neveikimas bus laikomas pakankamai paaiškintu, jei yra įrodymų, kad jų valstybėje narėje nėra finansiniam stabilumui svarbių filialų, arba jeigu institucijos, kurioms pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, pareiškia, kad jos turi visą informaciją, būtiną jų užduotims atlikti, arba kad nebuvo pateiktas ar nebuvo gautas pagrįstas prašymas pateikti informaciją.

            B rekomendacija. Sąjungos teisinės sistemos pakeitimai

         Nustatomi šie B rekomendacijos atitikties kriterijai:
         Europos Komisija turėtų įvertinti, ar reikia keisti Sąjungos teisės aktus, siekiant užtikrinti, kad institucijos, kurioms pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, turėtų jų užduotims vykdyti būtiną informaciją, kad bent jau:

                     1)

                     gavus pagrįstą institucijos, kuriai pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, prašymą, galėtų būti reguliariai renkama informacija, susijusi su C rekomendacijos 1 dalyje nurodytomis kategorijomis ir kurią turi parengti EBI;

                     2)

                     galėtų būti renkama papildoma informacija, remiantis ad hoc pagrindu pateiktu institucijų, kurioms pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, pagrįstu prašymu;

                     3)

                     būtų galima rinkti ir (arba) keistis informacija pagal A rekomendaciją, taip pat, jei įmanoma, atitinkamoms institucijoms neprieinama informacija, visų pirma, pagal Direktyvos 2013/36/ES 40, 47 ir 56 straipsnius ir Direktyvos 2014/59/ES 84 straipsnį, konkrečiai dėl keitimosi informacija apie tam tikrus gaivinimo planų elementus (1);

                     4)

                     Direktyvos 2013/36/ES 51 straipsnyje pateikta svarbaus filialo apibrėžtis tinkamai atsižvelgtų į finansinio stabilumo aspektus priimančiojoje valstybėje narėje;

                     5)

                     būtų aišku, kad institucijos, kurioms pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis, priežiūros institucijų kolegijose gali dalyvauti stebėtojų teisėmis pagal Direktyvos 2013/36/ES 51 ir 116 straipsnius.

               Europos Komisija taip pat turėtų apsvarstyti galimybę į Komisijos deleguotąjį reglamentą (ES) 2016/98, Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 2016/99 (2) ir Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 680/2014 (3) įtraukti informaciją, nurodytą sąraše, kurį EBI parengs pagal C rekomendacijos 1 dalį, siekiant užtikrinti, kad kompetentingos institucijos turėtų prieigą prie tokios pat informacijos, kaip ir institucijos, kurioms pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones arba vykdyti kitas finansinio stabilumo užduotis.

            C rekomendacija. Keitimosi informacija ir jo stebėsenos gairės

         Nustatomi šie C rekomendacijos atitikties kriterijai:

            C rekomendacijos 1 dalis. Keitimosi informacija gairės

         Keitimosi informacija gairės, kurias turi parengti EBI, turėtų, be kita ko, apimti:

                     a)

                     susitarimo memorandumo šabloną, kuriuo šalys gali naudotis keisdamosi informacija ir kuris gali būti pritaikytas prie tolesnių pakeitimų, kuriuos tos šalys laiko būtinais;

                     b)

                     papildomus veiksmingo ir efektyvaus keitimosi informacija principus;

                     c)

                     keitimosi informacija formas ir šablonus;

                     d)

                     konkrečią C rekomendacijos 1 dalyje nustatytą būtiną informaciją, įskaitant informacijos, kuria turi būti keičiamasi gavus pagrįstą prašymą dėl visų filialų, sąrašą ir informacijos, kuria turi būti keičiamasi gavus pagrįstą prašymą dėl finansiniam stabilumui svarbių filialų, sąrašą.

            C rekomendacijos 2 dalis. Keitimosi informacija efektyvumo ir veiksmingumo stebėsena

                     1.

                     EBI, bendradarbiaudama su ESRV, turėtų stebėti atitinkamų institucijų keitimosi informacija veiksmingumą ir efektyvumą, remdamasi tų institucijų pateikta informacija.

                     2.

                     Remdamasi iš atitinkamų institucijų gauta informacija pagal A rekomendacijos 2 dalyje nurodytą 2 atitikties kriterijų ir iš ESRV gauta informacija, EBI turėtų periodiškai, bent kartą per metus, pranešti ESRV apie atitinkamų institucijų keitimosi informacija veiksmingumą ir efektyvumą, įskaitant prašymų pateikti informaciją skaičių ir atsakymo trukmę, taip pat apie sudarytus susitarimo memorandumus.

            (1)  2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 82/891/EEB, direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES bei 2013/36/ES ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 bei (ES) Nr. 648/2012 (OL L 173, 2014 6 12, p. 190).

            (2)  2015 m. spalio 16 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2016/99, kuriuo nustatomi techniniai įgyvendinimo standartai dėl priežiūros institucijų kolegijų veiklos funkcijų nustatymo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2013/36/ES (OL L 21, 2016 1 28, p. 21).

            (3)  2014 m. balandžio 16 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 680/2014, kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 575/2013 nustatomi įstaigų priežiūros ataskaitų teikimo techniniai įgyvendinimo standartai (OL L 191, 2014 6 28, p. 1).


title: Komisijos rekomendacija (ES) 2020/403 2020 m. kovo 13 d. dėl atitikties vertinimo ir rinkos priežiūros procedūrų atsižvelgiant į COVID-19 grėsmę

text:
               16.3.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               LI 79/1

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2020/403
      2020 m. kovo 13 d.
      dėl atitikties vertinimo ir rinkos priežiūros procedūrų atsižvelgiant į COVID-19 grėsmę
      EUROPOS KOMISIJA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
      kadangi:

                  (1)

                  dėl pasaulinio COVID-19 protrūkio ir greito viruso plitimo įvairiuose ES regionuose eksponentiškai išaugo asmeninių apsaugos priemonių (toliau – AAP), kaip antai veido kaukių, pirštinių, apsauginių kombinezonų ar akių apsaugos priemonių, taip pat medicinos priemonių, kaip antai chirurginių kaukių, apžiūrai naudojamų pirštinių ir tam tikrų chalatų, paklausa. Dėl eksponentinio paklausos tiek esamais, tiek naujais kanalais augimo ypač didelių sunkumų patiria tam tikrų rūšių AAP, kaip antai vienkartinių veido kaukių, tiekimo grandinė. Be to, smarkiai sutriko pasaulinė šių gaminių tiekimo grandinė, o tai paveikė ir ES rinką;

                  (2)

                  atsižvelgiant į tai, kad ES piliečių sveikata ir sauga yra svarbiausias prioritetas, ypač svarbu užtikrinti, kad tinkamiausios AAP ir medicinos priemonės, kuriomis užtikrinama tinkama apsauga, būtų greitai prieinamos tiems, kuriems jų reikia labiausiai;

                  (3)

                  visoje ES ekonominės veiklos vykdytojai deda visas pastangas atitinkamiems gamybos ir platinimo pajėgumams didinti. Siekdami sumažinti įvairių trikdžių poveikį, ekonominės veiklos vykdytojai keičia tiekimo grandinių struktūrą, diegdami naujas gamybos linijas ir (arba) įvairindami tiekėjų bazę. Šios pramonės suinteresuotųjų subjektų pastangos nebūtų visapusiškai rezultatyvios, jei padidėjusios pasiūlos nebūtų įmanoma tiekti rinkai nepagrįstai nedelsiant;

                  (4)

                  asmeninių apsaugos priemonių projektavimo, gamybos ir pateikimo rinkai reikalavimai nustatyti 2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2016/425 dėl asmeninių apsaugos priemonių, kuriuo panaikinama Tarybos direktyva 89/686/EEB (1);

                  (5)

                  medicinos priemonių projektavimo, gamybos ir pateikimo rinkai reikalavimai nustatyti 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyva 93/42/EEB dėl medicinos prietaisų (2). Nuo 2020 m. gegužės 26 d. ši direktyva panaikinama 2017 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2017/745 dėl medicinos priemonių, kuriuo iš dalies keičiama Direktyva 2001/83/EB, Reglamentas (EB) Nr. 178/2002 ir Reglamentas (EB) Nr. 1223/2009, ir kuriuo panaikinamos Tarybos direktyvos 90/385/EEB ir 93/42/EEB (3);

                  (6)

                  vienkartinio ir daugkartinio naudojimo veido kaukėms, kurios užtikrina apsaugą nuo kietųjų dalelių keliamų grėsmių, vienkartinio ir daugkartinio naudojimo kombinezonams, pirštinėms ir akių apsaugos priemonėms, naudojamoms prevencijai ir apsaugai nuo kenksmingų biologinių veiksnių, kaip antai virusų, taikomas Reglamentas (ES) 2016/425;

                  (7)

                  chirurginėms kaukėms, apžiūrai naudojamoms pirštinėms ir tam tikrų rūšių chalatams taikoma Direktyva 93/42/EEB ir Reglamentas (ES) 2017/745;

                  (8)

                  atsižvelgiant į COVID-19 grėsmę, šios AAP ir medicinos priemonės kritiškai svarbios sveikatos priežiūros darbuotojams, pirmojo reagavimo tarnyboms ir kitiems viruso izoliavimo ir tolesnio plitimo prevencijos veiksmų vykdytojams;

                  (9)

                  Reglamentu (ES) 2016/425 visiškai suderintos AAP projektavimo, gamybos ir pateikimo Sąjungos rinkai taisyklės ir nustatomi tam tikri esminiai AAP taikomi sveikatos apsaugos ir saugos reikalavimai, pagrįsti AAP klasifikavimu pagal pavojų, nuo kurių jos apsaugo naudotojus, kategorijas. Todėl pagal Reglamentą (ES) 2016/425 pagaminti AAP gaminiai gali laisvai judėti visoje vidaus rinkoje ir valstybės narės negali nustatyti papildomų ir skirtingų reikalavimų, susijusių su tokių gaminių gamyba ir pateikimu rinkai;

                  (10)

                  Direktyva 93/42/EEB ir Reglamentu (ES) 2017/745 visiškai suderintos medicinos priemonių projektavimo, gamybos ir pateikimo Sąjungos rinkai taisyklės ir nustatyti tam tikri esminiai reikalavimai ir bendrieji saugos ir veiksmingumo reikalavimai, pagrįsti medicinos priemonių klasifikavimu pagal konkrečias taisykles, priklausančias nuo priemonės numatomos paskirties. Todėl pagal Tarybos direktyvą 93/42/EEB ir Reglamentą (ES) 2017/745 pagamintos priemonės gali laisvai judėti visoje vidaus rinkoje ir valstybės narės negali nustatyti papildomų ir skirtingų reikalavimų, susijusių su tokių gaminių gamyba ir pateikimu rinkai;

                  (11)

                  AAP, skirtos apsaugai nuo kenksmingų biologinių veiksnių, kaip antai virusų, Reglamento (ES) 2016/425 I priede priskiriamos prie III kategorijos, į kurią įtraukti tik pavojai, kurie gali sukelti „labai rimtų pasekmių, pavyzdžiui, sukelti mirtį arba nepataisomą žalą sveikatai“;

                  (12)

                  atitinkamos medicinos priemonės kaip neinvazinės priemonės priskiriamos prie I klasės, nebent būtų taikomos specialios taisyklės;

                  (13)

                  remiantis Reglamento (ES) 2016/425 8 straipsniu, norėdami pateikti AAP gaminius rinkai gamintojai atlieka taikytiną atitikties vertinimo procedūrą ir, atlikę atitinkamą procedūrą ir nustatę, kad AAP atitinka taikytinus esminius sveikatos apsaugos ir saugos reikalavimus, pažymi gaminius CE ženklu;

                  (14)

                  remiantis Direktyvos 93/42/EEB 11 straipsniu ir Reglamento (ES) 2017/745 52 straipsniu (kai šis bus pradėtas taikyti), norėdami pateikti medicinos priemones rinkai gamintojai atlieka taikytiną atitikties vertinimo procedūrą ir, atlikę atitinkamą procedūrą ir nustatę, kad priemonės atitinka taikytinus esminius sveikatos apsaugos ir saugos reikalavimus, pažymi jas CE ženklu. Valstybės narės, remdamosi tinkamai pagrįstais prašymais, gali leisti taikyti nukrypti nuo atitikties vertinimo procedūrų leidžiančias nuostatas dėl konkrečios priemonės, kurios naudojimas svarbus sveikatos apsaugai, pateikimo rinkai ir naudojimo pradžios atitinkamos valstybės narės teritorijoje;

                  (15)

                  Reglamentas (ES) 2016/425 atitinka technologinio neutralumo principą ir jame nenustatyti jokie konkretūs privalomi AAP gaminių projektavimo techniniai sprendimai. Vietoje tokių sprendimų Reglamento (ES) 2016/425 II priede nustatomi esminiai sveikatos apsaugos ir saugos reikalavimai, kuriuos AAP turėtų atitikti, kad jas būtų galima pateikti rinkai ir jos galėtų laisvai judėti visoje ES rinkoje;

                  (16)

                  Direktyva 93/42/EEB ir Reglamentas (ES) 2017/745 atitinka technologinio neutralumo principą ir juose nenustatyti jokie konkretūs privalomi medicinos priemonių projektavimo techniniai sprendimai. Vietoje tokių sprendimų Direktyvos 93/42/EEB I priede nustatomi esminiai reikalavimai, o Reglamento (ES) 2017/745 I priede nustatomi bendrieji saugos ir veiksmingumo reikalavimai, kuriuos medicinos priemonės turėtų atitikti, kad jas būtų galima pateikti rinkai ir jos galėtų laisvai judėti visoje ES rinkoje;

                  (17)

                  Reglamento (ES) 2016/425 14 straipsnyje gamintojams numatyta galimybė naudoti konkrečius techninius sprendimus, kurie išsamiai apibūdinti darniuosiuose standartuose arba jų dalyse, kurių nuorodos buvo paskelbtos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Remiantis šiuo straipsniu, jei gamintojas pasirenka taikyti tokį techninį sprendimą, laikoma, kad AAP atitinka esminius sveikatos apsaugos ir saugos reikalavimus, kuriuos apima tie darnieji standartai ar jų dalys. Vis dėlto atitiktis darniesiems standartams nėra privaloma. Gamintojai gali laisvai rinktis kitus techninius sprendimus, jei konkrečiu pasirinktu techniniu sprendimu užtikrinama, kad AAP atitinka taikytinus esminius sveikatos apsaugos ir saugos reikalavimus;

                  (18)

                  Direktyvos 93/42/EEB 5 straipsnyje ir Reglamento (ES) 2017/745 8 straipsnyje gamintojams numatyta galimybė naudoti konkrečius techninius sprendimus, kurie išsamiai apibūdinti darniuosiuose standartuose arba jų dalyse, kurių nuorodos buvo paskelbtos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Remiantis šiuo straipsniu, jei gamintojas pasirenka taikyti tokį techninį sprendimą, laikoma, kad medicinos priemonė atitinka reikalavimus, kuriuos apima tie darnieji standartai ar jų dalys. Vis dėlto atitiktis darniesiems standartams nėra privaloma. Gamintojai gali laisvai rinktis kitus techninius sprendimus, jei konkrečiu pasirinktu techniniu sprendimu užtikrinama, kad medicinos priemonė atitinka taikytinus esminius sveikatos apsaugos ir saugos reikalavimus;

                  (19)

                  Reglamento (ES) 2016/425 19 straipsnyje nustatytos konkrečios atitikties vertinimo procedūros, taikomos skirtingų kategorijų AAP. Remiantis šiuo straipsniu, III kategorijos AAP gaminiams, kaip antai suprojektuotiems apsaugai nuo kenksmingų biologinių veiksnių, turėtų būti taikomas konkretus atitikties vertinimo procedūrų derinys, atitinkamai apibūdintas to reglamento V, VII ir VIII prieduose. Atliekant kiekvieną iš šių skirtingų atitikties vertinimo procedūrų, kurias galima pasirinkti, privalo dalyvauti trečiosios šalies atitikties vertinimo įstaiga;

                  (20)

                  Direktyvos 93/42/EEB 11 straipsniu ir Reglamento (ES) 2017/745 52 straipsniu (kai šis bus pradėtas taikyti) nustatomos konkrečios atitikties vertinimo procedūros, taikomos skirtingų klasių medicinos priemonėms. Remiantis šiais straipsniais, I klasės medicinos priemonėms, išskyrus pagal užsakymą pagamintas arba tiriamąsias priemones, turėtų būti taikoma atitikties vertinimo procedūra dėl EB atitikties deklaravimo, nedalyvaujant trečiosios šalies atitikties vertinimo įstaigai;

                  (21)

                  notifikuotosios įstaigos – valstybių narių paskirtos atitikties vertinimo įstaigos, įgaliotos atlikti trečiosios šalies atitikties vertinimo užduotis pagal Reglamentą (ES) 2016/425. Remiantis Reglamento (ES) 2016/425 26 straipsnio 4 dalimi ir V priedo 7 punkto f papunkčiu, notifikuotosios įstaigos turi įvertinti, ar AAP gaminys atitinka taikytinus esminius sveikatos apsaugos ir saugos reikalavimus. Notifikuotosios įstaigos turi atlikti šį vertinimą ne tik tada, kai gamintojas taikė darniuosius standartus, bet ir tais atvejais, kai gamintojas pasirinko kitus techninius sprendimus. Suteikdamos atitikties vertinimo sertifikatus notifikuotosios įstaigos turi informuoti savo notifikuojančiąsias institucijas ir taip pat, jei reikalaujama, informuoti kitas notifikuotąsias įstaigas apie išduotus sertifikatus, kaip nustatyta Reglamento (ES) 2016/425 34 straipsnyje;

                  (22)

                  taigi, notifikuotosios įstaigos turėtų įvertinti, ar gaminiai, pagaminti laikantis kitų techninių sprendimų, kaip antai pateiktų PSO rekomendacijose dėl tinkamo AAP pasirinkimo, taip pat atitinka taikytinus esminius sveikatos apsaugos ir saugos reikalavimus. Atsižvelgiant į tai, kad svarbu užtikrinti veiksmingą visų AAP tiekimo grandinės suinteresuotųjų subjektų keitimąsi informacija, tais atvejais, kai notifikuotosios įstaigos nusprendžia, kad AAP, pagrįsta kitokiu konkrečiu standartu ar techniniu sprendimu, atitinka jai taikomus esminius sveikatos apsaugos ir saugos reikalavimus, bus labai svarbu dalytis šia informacija, kad būtų lengviau greitai įvertinti kitus gaminius, pagamintus laikantis to paties konkretaus standarto ar techninio sprendimo. Tuo tikslu notifikuotosios įstaigos gali naudotis esamais keitimosi informacija kanalais, pasitelkdamos veiklos koordinavimo grupes, įsteigtas pagal Reglamento (ES) 2016/425 36 straipsnį;

                  (23)

                  be to, remiantis atitinkamomis Reglamente (ES) 2016/425, visų pirma jo 38 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatytomis rinkos priežiūros procedūromis, aptikusi CE ženklu nepažymėtą AAP gaminį rinkos priežiūros institucija turi jį įvertinti. Kai, atlikdamos vertinimą, rinkos priežiūros institucijos nustato, kad AAP neatitinka minėtame reglamente nustatytų reikalavimų, jos pareikalauja, kad ekonominės veiklos vykdytojas imtųsi taisomųjų veiksmų, kad užtikrintų AAP atitiktį, ją atšauktų ar pašalintų iš rinkos, atsižvelgdamas į pavojaus pobūdį. Jos taip pat informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares apie vertinimo rezultatus ir veiksmus, kurių jų nurodymu turi imtis ekonominės veiklos vykdytojas;

                  (24)

                  taigi, norint spręsti dėl COVID-19 protrūkio būtinų AAP trūkumo problemą, kai CE ženklu nepažymėtas AAP ketinama pateikti ES rinkai, atitinkamos rinkos priežiūros institucijos turėtų įvertinti gaminius ir, nustačiusios, kad jie atitinka taikytinuose reglamentuose nustatytus esminius sveikatos apsaugos ir saugos reikalavimus, turėtų imtis priemonių, kuriomis būtų leidžiama tokias AAP teikti Sąjungos rinkai ribotą laikotarpį arba kol, dalyvaujant notifikuotajai įstaigai, atliekama atitikties vertinimo procedūra. Siekiant užtikrinti, kad tokie gaminiai galėtų būti tiekiami kitose valstybėse narėse ir atsižvelgiant į tai, kad svarbu užtikrinti veiksmingą keitimąsi informacija bei suderintą reagavimą į visus pavojus piliečių sveikatai ir saugai, tokį vertinimą atliekančios rinkos priežiūros institucijos turėtų įprastais keitimosi informacija apie rinkos priežiūrą kanalais informuoti kitų valstybių narių institucijas ir Komisiją apie savo sprendimą;

                  (25)

                  atsižvelgiant į tai, kad tam tikrų rūšių AAP ar medicinos priemonės, naudojamos dėl COVID-19 protrūkio, taip pat gali būti naudojamos kitiems tikslams, valstybės narės turi imtis visų tinkamų priemonių, kad užtikrintų, kad CE ženklu nepažymėtos AAP ar medicinos priemonės, kurios gali būti pateiktos Sąjungos rinkai pagal šios rekomendacijos 8 punktą, būtų prieinamos tik sveikatos priežiūros darbuotojams,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
      1.   Siekdama užtikrinti, kad COVID-19 protrūkio sąlygomis būtų tinkamai aprūpinama AAP ir medicinos priemonėmis, Komisija ragina visus tiekimo grandinės ekonominės veiklos vykdytojus ir notifikuotąsias įstaigas bei rinkos priežiūros institucijas taikyti visas turimas priemones, kad paremtų pastangas, kuriomis siekiama užtikrinti, kad AAP ir medicinos priemonių pasiūla visoje ES rinkoje atitiktų vis didėjančią paklausą. Vis dėlto šiomis priemonėmis neturėtų būti neigiamai veikiamas bendras sveikatos ir saugos lygis ir visi atitinkami suinteresuotieji subjektai turėtų užtikrinti, kad visomis ES rinkai pateikiamomis AAP ar medicinos priemonėmis ir toliau būtų tinkamai saugoma naudotojų sveikata ir garantuojama sauga.

         ATITIKTIES VERTINIMO PROCEDŪROS

                  2.

                  Reglamente (ES) 2016/425 nurodytos notifikuotosios įstaigos turėtų prioriteto tvarka ir greitai vykdyti atitikties vertinimo veiklą pagal visus naujai pateiktus ekonominės veiklos vykdytojų prašymus dėl AAP, būtinų apsaugai dėl COVID-19 protrūkio.

                  3.

                  Jei AAP gaminiai pagaminti taikant ne darniuosius standartus, o kitus techninius sprendimus, kaip galimą šių techninių sprendimų nuorodą galima taikyti PSO rekomendacijas dėl tinkamo AAP pasirinkimo, jei tais techniniais sprendimais užtikrinamas tinkamas apsaugos lygis, atitinkantis Reglamentu (ES) 2016/425 taikomus esminius sveikatos apsaugos ir saugos reikalavimus.

                  4.

                  Notifikuotosios įstaigos, išduodančios sertifikatus AAP gaminiams, pagamintiems taikant ne darniuosius standartus, o kitus techninius sprendimus, pagal Reglamentą (ES) 2016/425 turėtų nedelsdamos informuoti atitinkamą notifikuojančiąją instituciją ir kitas notifikuotąsias įstaigas apie išduotus sertifikatus ir konkretų taikytą techninį sprendimą. Notifikuotosios įstaigos turėtų keistis tokia informacija notifikuotųjų įstaigų veiklos koordinavimo grupėje, įsteigtoje pagal Reglamento (ES) 2016/425 36 straipsnį.

                  5.

                  Kalbant apie medicinos priemones, taip pat turėtų būti svarstoma galimybė valstybėms narėms leisti taikyti nuo atitikties vertinimo procedūros leidžiančias nukrypti nuostatas pagal Direktyvos 93/42/EEB 11 straipsnio 13 dalį ir Reglamento (ES) 2017/745 59 straipsnį (kai šis bus pradėtas taikyti), taip pat tais atvejais, kai notifikuotajai įstaigai neprivaloma dalyvauti procedūroje.

         RINKOS PRIEŽIŪROS PROCEDŪROS

                  6.

                  Atitinkamos valstybių narių rinkos priežiūros institucijos visų pirma turėtų skirti dėmesį reikalavimų neatitinkančioms AAP arba medicinos priemonėms, keliančioms didelį pavojų numatytų naudotojų sveikatai ir saugai.

                  7.

                  Jei rinkos priežiūros institucijos nustato, kad AAP arba medicinos priemonėmis užtikrinama tinkamo lygio sveikata ir sauga pagal Reglamente (ES) 2016/425 nustatytus esminius reikalavimus arba Direktyvoje 93/42/EEB ar Reglamente (ES) 2017/745 nustatytus reikalavimus, net jei atitikties vertinimo procedūros, įskaitant žymėjimą CE ženklu, nėra visiškai užbaigtos pagal suderintas taisykles, jos gali leisti teikti šiuos gaminius Sąjungos rinkai ribotą laikotarpį ir kol atliekamos reikiamos procedūros.

                  8.

                  CE ženklu nepažymėtas AAP ar medicinos priemones taip pat galėtų įvertinti ir dalį jų pirkimo organizuoti atitinkamos valstybės narės institucijos, jei būtų užtikrinama, kad tokie gaminiai bus prieinami tik sveikatos priežiūros darbuotojams esamos sveikatos krizės laikotarpiu, nepateks į įprastus platinimo kanalus ir nebus prieinami kitiems naudotojams.

                  9.

                  Rinkos priežiūros institucijos turėtų nedelsdamos informuoti Komisiją ir kitas valstybes nares apie visus sudarytus laikinus susitarimus dėl konkrečių AAP ar medicinos priemonių. Dėl AAP tuo tikslu turėtų būti naudojama Rinkos priežiūros informacinė ryšių sistema (ICSMS).

         Priimta Briuselyje 2020 m. kovo 13 d.

               Komisijos vardu

            Thierry BRETON

               Komisijos narys

         (1)  2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/425 dėl asmeninių apsaugos priemonių, kuriuo panaikinama Tarybos direktyva 89/686/EEB, OL L 81, 2016 3 31, p. 51.

         (2)  OL L 169, 1993 7 12, p. 1.

         (3)  OL L 117, 2017 5 5, p. 1.


title: 2019 m. liepos 9 d. Tarybos rekomendacija dėl 2019 m. Belgijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2019 m. Belgijos stabilumo programos

text:
               5.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 301/1

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2019 m. liepos 9 d.
      dėl 2019 m. Belgijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2019 m. Belgijos stabilumo programos
      (2019/C 301/01)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  2018 m. lapkričio 21 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2019 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Ji tinkamai atsižvelgė į 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį. 2019 m. kovo 21 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2018 m. lapkričio 21 d. Komisija pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 (2) priėmė ir įspėjimo mechanizmo ataskaitą – joje Belgija nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurios bus rengiama nuodugni apžvalga. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos; tą rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2019 m. kovo 21 d.2019 m. balandžio 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl euro zonos ekonominės politikos (3) (toliau – 2019 m. euro zonai skirta rekomendacija), kurioje pateikiamos penkios rekomendacijos euro zonai (toliau – rekomendacijos euro zonai);

                  (2)

                  kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Belgija turėtų užtikrinti, kad 2019 m. euro zonai skirta rekomendacija, kaip nurodyta toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose, būtų visiškai ir laiku įgyvendinta. Visų pirma priemonės, kuriomis gerinamos paslaugos, padės įgyvendinti pirmąją rekomendaciją euro zonai, susijusią su atspariomis paslaugų rinkomis, priemonės, kuriomis gerinamas viešųjų finansų tvarumas, efektyvumas ir sudėtis, ir nenumatyto pelno panaudojimas valstybės skolai mažinti padės įgyvendinti antrąją rekomendaciją euro zonai, susijusią su investicijų rėmimu, viešųjų finansų būklės gerinimu ir fiskalinių rezervų atkūrimu, o priemonės, kuriomis didinamas darbo rinkos politikos veiksmingumas, padės įgyvendinti trečiąją rekomendaciją euro zonai, susijusią su sėkmingo asmenų statuso pokyčio darbo rinkoje rėmimu;

                  (3)

                  2019 m. vasario 27 d. paskelbta 2019 m. Belgijai skirta ataskaita. Joje įvertinta Belgijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2018 m. liepos 13 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas (4), tolesni veiksmai, kurių šalis ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas jai skirtas rekomendacijas, ir Belgijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

                  (4)

                  2019 m. nacionalinę reformų programą ir 2019 m. stabilumo programą Belgija pateikė 2019 m. balandžio 26 d. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

                  (5)

                  į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23 straipsnyje, Komisija gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimus, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

                  (6)

                  šiuo metu Belgijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir skolos taisyklė. 2019 m. stabilumo programoje Vyriausybė planuoja laipsnišką nominaliojo balanso pagerėjimą nuo 0,7 % bendrojo vidaus produkto (BVP) deficito 2018 m. iki 0,0 % BVP 2022 m. Remiantis perskaičiuotu struktūriniu balansu (6), vidutinės trukmės biudžeto tikslo, t. y. struktūriniu požiūriu subalansuoto biudžeto, per 2019 m. stabilumo programos laikotarpį neplanuojama pasiekti. 2014 m. valdžios sektoriaus bendrosios skolos ir BVP santykis pasiekė aukščiausią lygį – beveik 107 % BVP, 2018 m. sumažėjo iki 102 %, o pagal 2019 m. stabilumo programą numatoma, kad iki 2022 m. jis sumažės iki 94 %. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos tos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Vis dėlto priemonės, kurių reikia norint 2020 m. ir vėliau pasiekti planuojamus deficito tikslus, nekonkretizuotos, dėl to pagal Komisijos 2019 m. pavasario prognozę, darant prielaidą, kad politika nesikeis, 2020 m. prognozuojamas struktūrinio balanso pablogėjimas;

                  (7)

                  kadangi 2018 m. Belgija nesilaikė skolos taisyklės, 2019 m. birželio 5 d. Komisija parengė pranešimą pagal Sutarties 126 straipsnio 3 dalį. Įvertinus visus reikšmingus veiksnius, ataskaitoje padaryta išvada, kad, remiantis dabartine analize, negalima padaryti galutinės išvados, ar laikomasi skolos kriterijaus, kaip apibrėžta Sutartyje ir Reglamente (EB) Nr. 1467/1997;

                  (8)

                  2019 m. stabilumo programoje Belgija patvirtina 2019 m. biudžeto plano projekte pateiktą prašymą dėl lankstumo pagal prevencinę dalį taikymo pagal Bendrai sutartą poziciją dėl lankstumo taikant Stabilumo ir augimo paktą, kurią 2016 m. vasario 12 d. patvirtino Taryba. Belgija paprašė leisti laikinai 0,5 % BVP nukrypti nuo koregavimo plano siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo dėl įgyvendinamų didelių struktūrinių reformų, turėsiančių teigiamą poveikį ilgalaikiam viešųjų finansų tvarumui. Struktūrinėse reformose nurodoma pensijų reforma, mokesčių perkėlimas, įmonių pelno apmokestinimo reforma, darbo rinkos reforma, taip pat viešojo administravimo reforma. Komisijos 2019 m. pavasario prognozėje patvirtinama, kad Belgija 2019 m. laikosi minimalaus kriterijaus, užtikrindama patikimumo ribą iki 3 % BVP deficito ribos. Šiuo metu visos priemonės yra visiškai pagrįstos teisės aktais, išskyrus viešojo administravimo reformą. Atsižvelgiant į priemonių pobūdį, visų pirma į mokesčių perkėlimą ir su juo susijusią įmonių pelno apmokestinimo reformą, vis dar yra neaiškumų, susijusių su jų trumpalaikiu poveikiu, ypač atsižvelgiant į tai, kad jos daro poveikį biudžetui – dėl to pablogėjo biudžeto padėtis. Nepaisant to, šios priemonės padidino ekonomikos augimo potencialą, sumažino nedarbo lygį ir makroekonominio disbalanso riziką, o tai daro teigiamą poveikį skolos tvarumui vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiais. Tuo remiantis šiuo metu Belgija gali būti vertinama kaip atitinkanti reikalavimus, kad 2019 m. galėtų pasinaudoti prašytu 0,5 % BVP laikinu nuokrypiu, su sąlyga, kad ji tinkamai įgyvendins sutartas reformas; jų įgyvendinimas bus stebimas per Europos semestrą;

                  (9)

                  2018 m. liepos 13 d. Taryba rekomendavo Belgijai užtikrinti, kad 2019 m. grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų (7) nominalus augimas neviršytų 1,8 %, o tai atitiktų 0,6 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. Kadangi Belgija atitinka reikalavimus, kad pagal struktūrinių reformų išlygą jai būtų galima leisti 2019 m. laikinai nukrypti 0,5 % BVP, 2019 m. reikalaujamą struktūrinį koregavimą galima sumažinti iki 0,1 % BVP, o tai atitinka grynųjų pirminių išlaidų nominalų augimą, kuris 2019 m. neviršija 2,8 %. Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze, esama rizikos, kad 2018 m. ir 2019 m. (vertinant kartu) bus labai nukrypta nuo rekomenduojamo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinės trukmės biudžeto tikslo;

                  (10)

                  2020 m., atsižvelgiant į 60 % BVP viršijantį Belgijos valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykį su BVP ir prognozuojamą 0,1 % gamybos apimties atotrūkį, grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas turėtų neviršyti 1,6 %, o tai atitinka 0,6 % BVP struktūrinį koregavimą pagal bendrai sutartą Stabilumo ir augimo pakto reikalavimų koregavimo matricą. Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze, jeigu politika nesikeis, esama rizikos, kad 2020 m. nuo to reikalavimo bus labai nukrypta. Prima facie nenumatoma, kad 2019 m. ir 2020 m. Belgija laikysis skolos taisyklės. Apskritai Taryba mano, kad nuo 2019 m. turėtų būti imtasi reikiamų priemonių siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Bet kokias nenumatytas pajamas būtų svarbu naudoti valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykiui toliau mažinti. Belgijos viešųjų finansų vidutinio laikotarpio ir ilgalaikiam tvarumui tebegresia pavojus dėl didelio skolos ir BVP santykio ir prognozuojamo visuomenės senėjimo išlaidų, ypač susijusių su pensijomis ir ilgalaike priežiūra, padidėjimo kombinacijos. Pensijų reformų rinkinys įstatymu nustatytas 2015 m., todėl įstatymais nustatytas pensinis amžius nuo 2025 m. ilginamas nuo 65 iki 66 metų, o nuo 2030 m. – iki 67 metų. Be to, taip pat buvo sugriežtinti amžiaus ir darbo stažo reikalavimai, taikomi ankstyvo išėjimo į pensiją atveju. Nepaisant to, viešosios išlaidos pensijoms nuo 2016 m. iki 2070 m., daugiausia per kitus du dešimtmečius, vis tiek padidėtų 2,9 procentinio punkto BVP. Be to, ankstyvo išėjimo į pensiją sąlygos kelioms didelėms valstybės tarnautojų grupėms tebėra palankesnės už standartines sąlygas. Numatoma, kad ilgalaikės priežiūros viešosios išlaidos nuo 2016 m. iki 2070 m. padidės 1,7 procentinio punkto BVP, t. y. ir taip jau vienos didžiausių Sąjungoje viešosios išlaidos viršys vidurkį. Ilgalaikės priežiūros organizavimo susiskaidymas, kai šiuo metu kompetencija paskirstyta įvairiais administraciniais lygmenimis, kelia problemų dėl kai kurių išlaidų efektyvumo aspektų, todėl vis dar neaišku, koks yra dabartinio atsakomybės perdavimo grynasis poveikis. Sustiprinus valdymą, būtų lengviau pasiekti norimą veiksmingumą. Siekiant padidinti ilgalaikės priežiūros sistemos išlaidų veiksmingumą, dar gali būti galimybių optimizuoti priežiūros paslaugų krepšelį;

                  (11)

                  norint sudaryti daugiau galimybių viešosioms investicijoms, galima pagerinti viešųjų išlaidų sudėtį ir veiksmingumą. Nepaisant pastarojo meto sumažėjimo, bendros išlaidos, išreikštos BVP dalimi, Belgijoje tebėra vienos didžiausių euro zonoje. Iš didelio viešųjų išlaidų lygio galima spręsti, kad yra galimybių taikyti fiskalinį koregavimą, kuris būtų daugiau grindžiamas išlaidomis. Atsižvelgiant į aukštą viešųjų išlaidų lygį, tam tikrų politikos sričių rezultatai ir tam tikrų viešųjų paslaugų kokybė kelia abejonių dėl išlaidų veiksmingumo. Išlaidų peržiūros ir politikos vertinimai gali padėti Belgijai nustatyti prioritetus ir padidinti viešųjų išlaidų veiksmingumą. Be to, išlaidų peržiūras būtų galima panaudoti vertinant įmonių moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai skirtos netiesioginės viešosios paramos, kuri, išreikšta BVP procentine dalimi, yra viena didžiausių Sąjungoje ir pernai toliau didėjo, veiksmingumą. Federalinės ir regioninės valdžios institucijos neseniai išreiškė norą įtraukti išlaidų peržiūrą į savo biudžeto mechanizmą;

                  (12)

                  biudžeto koordinavimas tarp subjektų šiuo metu nėra pakankamai lankstus, kad būtų galima sudaryti sąlygas viešosioms investicijoms į didelio masto projektus. Tokioje federalinėje valstybėje narėje kaip Belgija, kurioje įgaliojimai už didžiąją dalį išlaidų perduoti subnacionalinio lygmens valdžios institucijoms, labai svarbu veiksmingai koordinuoti biudžetą. Biudžeto koordinavimą apsunkina tai, kad, nepaisant 2013 m. pasirašyto bendradarbiavimo susitarimo, visais valdžios lygmenimis vis dar nėra jokio oficialaus susitarimo dėl metinių tikslų. Skirtingai nuo ankstesnių stabilumo programų praktikos, kai Derinimo komitetas atsižvelgė į fiskalinę trajektoriją, visų lygmenų valdžios institucijos patvirtino 2018 m. Stabilumo programoje pateiktą bendrą fiskalinę trajektoriją ir pritarė tam, kad iki 2020 m. būtų pasiekti visų lygmenų valdžios institucijų fiskaliniai tikslai. Nors šis patvirtinimas padidino bendros krypties patikimumą, nebuvo jokio oficialaus susitarimo dėl metinių fiskalinių tikslų kiekvienu valdžios lygmeniu. Kadangi trūksta susitarimo dėl tikslų kiekvienu valdžios lygmeniu, tai gali pakenkti bendros krypties siekiant vidutinio laikotarpio tikslo įgyvendinamumui. Be to, tai neleidžia Vyriausiosios finansų tarybos viešojo sektoriaus skolinimosi reikalavimų skyriui veiksmingai stebėti, kaip laikomasi šių tikslų. 2019 m. Stabilumo programoje pateikti tik orientaciniai bendrieji ir tarpiniai biudžeto tikslai, nes 2019 m. gegužės 26 d. įvyko federalinio lygmens ir regionų bei bendruomenių lygmens rinkimai;

                  (13)

                  pastaruoju metu ekonomikos augimas paskatino darbo vietų kūrimą, o užimtumas pasiekė aukščiausią lygį per pastaruosius dešimt metų. Nepaisant to, perėjimas nuo neaktyvumo ar nedarbo prie darbo tebėra nedidelis ir Belgijai sunkiai sekasi siekti strategijoje „Europa 2020“ jai nustatyto 73,2 % užimtumo tikslo. Darbo rinkoje tebėra didelių regioninių skirtumų. Nepaisant to, kad pastaruosius penkerius metus jaunimo nedarbo lygis Briuselyje sparčiai mažėja, jis gerokai viršija Sąjungos vidurkį. Žemos kvalifikacijos asmenų, migrantų kilmės asmenų, vyresnio amžiaus darbuotojų ir neįgalių asmenų dalyvavimas darbo rinkoje yra nedidelis, o tai reiškia, kad tiek struktūriniai, tiek grupei būdingi veiksniai trukdo jiems integruotis į darbo rinką, o esamos aktyvumo skatinimo priemonės nėra vienodai veiksmingos visoms gyventojų grupėms. Vyresnio amžiaus darbuotojų (55–64 m.) užimtumo lygis tebėra mažesnis už Sąjungos vidurkį, o vyresnių nei 60 metų asmenų atotrūkis nuo Sąjungos vidurkio tebėra didelis. Migrantų kilmės žmonių, visų pirma moterų, nedarbo lygis ir toliau yra didesnis, jiems būdingas mažesnis aktyvumo lygis, didesnis dirbančiųjų skurdas ir pernelyg aukšta kvalifikacija. Nors imtasi tam tikrų priemonių siekiant padėti naujai atvykusiems asmenims integruotis ir kovoti su diskriminacija, vis dar trūksta suderinto požiūrio siekiant spręsti migrantų kilmės asmenų patiriamas problemas. Siekiant spręsti dalyvavimo darbo rinkoje problemas, vykdant susitarimo dėl darbo vietų reformą, imtasi priemonių, tačiau jų poveikį dar reikia įvertinti;

                  (14)

                  ir toliau egzistuoja didelės finansinės paskatos nedirbti. Nors mokesčių perkėlimas sumažino darbo jėgos mokesčių pleištą, vidutiniškai jis tebėra didelis visiems samdomiesiems darbuotojams, išskyrus labai mažai uždirbančius samdomuosius darbuotojus (50 % vidutinio darbo užmokesčio). Belgija tebėra vienintelė valstybė narė, kurioje bedarbio pašalpų mokėjimo terminas yra neribotas, nors jos laipsniškai mažėja. Ligos ir neįgalumo pašalpų gavėjai ir antrieji šeimoje uždirbantys asmenys finansiškai skatinami nedirbti visą darbo dieną. Visų pirma finansinės paskatos dirbti (visą darbo dieną) vienišiems tėvams (ir šiek tiek mažesniu mastu vaikų turinčioms poroms) yra ribotos dėl išlaidų ir dėl to, kad nutraukiamos išmokos. Be to, kadangi atsakomybė už socialinę apsaugą išskaidyta federaliniam, regioniniam ir vietos lygmenims, gali kilti koordinavimo problemų. Savarankiškai dirbantiems asmenims socialinės apsaugos sistemoje nėra oficialiai numatytos bedarbio pašalpos, jie nėra draudžiami nuo nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų;

                  (15)

                  susirūpinimą ir toliau kelia tai, kad prastėja švietimo rezultatai privalomojo ugdymo sistemoje ir esama didelių švietimo sistemos skirtumų. Gali būti sumažinta pagrindinių įgūdžių neįgyjančio jaunimo procentinė dalis, visų pirma prancūzakalbių bendruomenėje, kur ši procentinė dalis viršija EBPO vidurkį. Mokymosi rezultatų skirtumai, kuriuos lemia socialinė ir ekonominė padėtis bei migrantų kilmė, yra dideli. Mokytojams reikia daugiau paramos, kad jie galėtų spręsti su įvairove susijusius klausimus, todėl vis dar reikia pritaikyti mokytojų tęstinį profesinį tobulėjimą. Siekiant didinti žinioms imlų, tvarų ir integracinį augimą ir socialinę įtrauktį, reikia stiprinti reformas, kuriomis siekiama gerinti mokymosi rezultatus ir šalinti skirtumus. Daroma pažanga įgyvendinant Kompetencijos paktą, prancūzakalbių bendruomenės pavyzdinę mokyklų reformą, kuria siekiama gerinti pagrindinius įgūdžius, veiksmingumą, valdymą ir kovoti su nelygybe. Priimti ir nuo 2020 m. rugsėjo mėn. bus taikomi potvarkiai dėl mokytojų darbo organizavimo, bendrosios mokymo programos, mokyklų direktorių statuso ir naujų mokinių prancūzų kalbos žinių stiprinimo. Nuo 2019–2020 m. flamandų bendruomenė įgyvendina tam tikras vidurinio ugdymo reformas, tačiau susirūpinimą ir toliau kelia ankstyvas mokinių skirstymas pagal gabumus. Šių reformų ir priemonių poveikis taip pat priklausys nuo jų veiksmingo įgyvendinimo ir stebėsenos. Federalinis parlamentas taip pat sumažino privalomojo ugdymo amžių nuo šešerių iki penkerių metų. Atsižvelgiant į jau ir taip aukštą švietimo išlaidų lygį, reformas reikės įgyvendinti daugiau dėmesio skiriant sistemos veiksmingumo ir efektyvumo didinimui, taip pat jos gebėjimui užtikrinti į ateitį orientuotas ir darbo rinkai svarbias kompetencijas;

                  (16)

                  įgūdžių paklausos ir pasiūlos neatitiktis ir menkas profesinis judumas stabdo darbo vietų kūrimą ir našumo augimą. Nepaisant kelių regioninių ir federalinių priemonių, kurių imtasi siekiant spręsti kvalifikuotų darbuotojų trūkumo problemą ir didinti aktyvumo skatinimą, taip pat ir vykdant susitarimo dėl darbo vietų reformą, keliuose sektoriuose, visų pirma informacinių ir ryšių technologijų, statybų ir sveikatos sektoriuose, pastebimas darbo jėgos trūkumas. Statybų sektoriaus augimą stabdo įgūdžių nebuvimas ir darbo jėgos trūkumas. Kai kuriuose sektoriuose yra svarbių darbo jėgos perkvalifikavimo ir kvalifikacijos kėlimo poreikių. Suaugusiųjų dalyvavimas švietimo ir mokymo veikloje bei darbo jėgos judumas taip pat yra nedidelis. Svarbus klausimas yra prasti kalbiniai įgūdžiai, ypač Briuselyje, kur, remiantis 2019 m. nacionaline reformų programa, apie 50 % darbo pasiūlymų reikalaujama mokėti ir prancūzų, ir olandų kalbas. Tretinį išsilavinimą įgijusių asmenų skaičius yra didelis, tačiau gamtos mokslų, technologijų, inžinerijos ir matematikos (STEM) sričių absolventų yra per mažai. 2016 m. Belgija užėmė 26-tą vietą Sąjungoje pagal aukštųjų mokyklų STEM sričių absolventų skaičių: naujų studentų, ypač moterų, skaičius susijusių sričių aukštosiose mokyklose yra mažas. Įgyvendinant 2012–2020 m. STEM veiksmų planą Flandrijoje padaryta pažanga, tačiau asmenų, įgijusių vidurinį išsilavinimą STEM srityje techninio ir profesinio rengimo mokyklose, skaičius nesikeičia nuo 2010 m. Prancūzakalbių bendruomenė neturi STEM politikos strategijos ir dar turi įgyvendinti neseniai patvirtintą mokykloms skirtą „Skaitmeninio švietimo strategijos“ planą. Specialistų, turinčių verslumo žinių ir mokslo, technologijų, inžinerijos ir matematikos sričių žinių, trūkumas stabdo startuolių plėtrą. Bendras skaitmeninių įgūdžių lygis yra geras, tačiau negerėja. 2019 m. nacionalinėje reformų programoje pabrėžiamas Flandrijos ir Valonijos susitarimas ir planuojamas Flandrijos ir Briuselio sostinės regiono susitarimas gerinti tarpregioninį darbo jėgos judumą;

                  (17)

                  moksliniai tyrimai ir technologinė plėtra yra sutelkti keliose pramonės šakose, o inovacijų sklaida likusiai ekonomikai yra nepakankama, ir tai galiausiai stabdo našumo augimą. Viešosiomis lėšomis finansuojami moksliniai tyrimai nesiekia Sąjungos vidurkio. Mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir inovacijų srityje taip pat yra regioninių ir subregioninių skirtumų. Nacionaliniame strateginių investicijų pakte nurodyta, kad skaitmeninimo didinimas yra perspektyvus būdas Belgijos našumui ir inovaciniam pajėgumui skatinti. Tam reikia investicijų į skaitmeninę infrastruktūrą, be kita ko, imtis veiksmingų priemonių siekiant sėkmingai įdiegti 5G tinklus, žmogiškojo kapitalo ir verslumo dvasios, taip pat spartesnio skaitmeninių technologijų diegimo, visų pirma iki šiol atsiliekančiose įmonėse;

                  (18)

                  po kelerius metus trukusių menkų viešųjų investicijų blogėja kelių infrastruktūros kokybė. Tuo pat metu didelio ir tankaus tinklo išlaikymas regionams ir vietos valdžios institucijoms neatrodo ekonomiškai efektyvus. Eismo spūstys Belgijos keliuose yra vienos didžiausių Sąjungoje. Geležinkelių infrastruktūra yra tanki ir kokybiška, tačiau ją užbaigti ir atnaujinti tebėra sudėtinga, o eismo spūstys daugiausia susidaro aplink Briuselį ir Antverpeno ir Zebriugės uostų prieigose. Numatoma daug investuoti į priemiesčių geležinkelių infrastruktūrą ir signalinę įrangą, tačiau procesą visų pirma stabdo regionų biudžeto paskirstymo taisyklės. Be to, iškreipiamosios paskatos ir kliūtys konkurencijai ir investicijoms į keleivių vežimo vidaus geležinkeliais ir tarpmiestiniais autobusais paslaugas riboja alternatyvių kolektyvinio ir mažo anglies dioksido kiekio transporto paslaugų pasiūlą ir paklausą. Vis didesnes spūstis iš dalies galima paaiškinti tuo, kad skatinant nemokamai naudotis keliais, įmonių automobiliams taikant mokesčių atskaitą ir mažus aplinkos mokesčius nuolat didėja lengvųjų automobilių skaičius. Dideli nekilnojamojo turto sandorių mokesčiai ir įmonių automobiliams taikomos specialios sąlygos neigiamai veikia judumą. Geležinkelių paslaugų kokybė sumažėjo, o viešojo transporto paslaugų pasiūlą miestuose ir tarp miestų ir kaimų dar galima gerinti, ypač Valonijoje, kur galimybė nuvykti į darbo vietą yra didelė kliūtis darbo ieškantiems asmenims. 2019 m. nacionalinės reformų programos duomenimis, visuose regionuose įgyvendinamos svarbios investicijos ir vykdomos reformos, o federaliniu lygmeniu ir bendradarbiaujant su regionais baigiami vykdyti priemiestinių geležinkelių tinklo aplink Briuselį statybos darbai. Belgija priėmė įstatymą dėl vidaus geležinkelių paslaugų teikimo atvėrimo, tačiau keleivinio transporto paslaugų, teikiamų pagal viešųjų paslaugų įsipareigojimus pagal tiesiogiai sudarytą sutartį, dalis Belgijoje tebėra labai didelė. Privačioms autobusų įmonėms neleidžiama teikti vežimo tarpmiestiniais autobusais paslaugų. Įvairios vietos valdžios institucijos taiko skirtingas taksi taisykles. Nors regionai parengė savo judumo planus, dėl sudėtingo koordinavimo neįmanoma parengti bendros judumo Belgijoje vizijos, tam tikrais atvejais apimančios pasienio miestus ir regionus. Geležinkelių reguliavimo institucija turi galimybių plėtoti reguliavimo veiklos sritį;

                  (19)

                  siekiant remti energetikos pertvarką, reikia didelių investicijų. Iki energetikos normų įdiegimo pastatytų senų pastatų renovacija padės pasiekti 2020 m. ir 2030 m. išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo tikslus. Alternatyviojo kuro infrastruktūra diegiama gana lėtai. Reikia didelių investicijų į elektros energijos gamybą, taip pat į tinklų sujungimo pajėgumus, pažangiųjų tinklų saugojimo įrenginius ir energijos vartojimo efektyvumą;

                  (20)

                  nepaisant Vyriausybės pastangų, įmonėms tenkanti reguliavimo ir administracinė našta tebėra didelė ir atsiliepia verslumui. Startuolių ir mažųjų įmonių apmokestinimas sumažintas, tačiau finansinių investicijų apmokestinimas tebėra sudėtingas. Belgija reformavo savo bendrovių teisės kodeksą, sumažindama bendrovių teisinių formų skaičių, palengvindama teisinį elektroninį bendravimą, sumažindama minimalius kapitalo reikalavimus ir, kaip nurodyta 2019 m. nacionalinėje reformų programoje, pertvarkydama nemokumo įstatymą, kad į jį būtų įtrauktos laisvosios profesijos. Vis dėlto, nepaisant šių pastangų, ilgai užtrunka statybų leidimų išdavimas, brangiai kainuoja nekilnojamojo turto registravimas, o teismo procesai trunka ilgai. Vykdant administracinį teisingumą kyla sunkumų dėl išteklių trūkumo ir ilgai trunkančių procedūrų, dėl kurių labai vėluojama, visų pirma išduodant statybų leidimus, bet taip pat ir vykdant viešųjų pirkimų procedūras. Be to, klimato, energetikos, skaitmeninės ir transporto politikos koordinavimas yra sudėtingas ir gali būti tobulinamas. Muitinių ir rinkos priežiūros institucijų bendradarbiavimas nėra optimalus ir didėja pavojus, kad per Belgijos sienas į Sąjungą įvežamos reikalavimų neatitinkančios prekės. Į politikos formavimo procesą galėtų būti geriau integruojamas poveikio vertinimas. Įmonėms teikiamų skaitmeninių viešųjų paslaugų kokybė yra žema. Nepakankamas teisingumo sistemos skaitmeninimas tebėra rimta problema, ypač duomenų rinkimo srityje. Teisingumo sistemos skaitmeninimo užbaigimas yra svarbi tolesnio teisingumo sistemos kokybės gerinimo, pavyzdžiui, verslo procesų atnaujinimo ir geresnio žmogiškųjų ir finansinių išteklių valdymo teismuose, sąlyga;

                  (21)

                  kliūtys konkurencijai ir investavimui į kelias verslo paslaugas stabdo augimą ir našumą. Naujų paslaugų teikėjų patekimo į rinką rodikliai yra gerokai mažesni nei Sąjungos vidurkis, o pelno normos yra didesnės nei Sąjungos vidurkis. Komisijos ribojimo rodiklis rodo, kad Belgijos apskaitininkų, mokesčių konsultantų, architektų ir nekilnojamojo turto agentų reglamentavimo sistema yra gerokai griežtesnė už Sąjungos vidurkį. Neseniai priimtu įstatymu nustatyti griežtesni reikalavimai patentiniams patikėtiniams. Federalinio planavimo biuro vertinimu, dideliu mastu sumažinus teisės, apskaitos ir architektūros paslaugų reglamentavimo naštą, padidėtų darbo našumas. Reguliuojami notarų mokesčiai už nekilnojamojo turto sandorius yra dideli ir prisideda prie didelių registracijos mokesčių. Regionai yra nevienodai pertvarkę amatininkų ir prekybininkų profesijas. Mažmeninės prekybos sektoriui vis dar taikomi veiklos apribojimai, kurie trukdo šio sektoriaus našumui ir neskatina investicijų. Prekybos centrų sektoriuje vyrauja neoptimalus konkurencijos lygis, kurį daugiausia lemia didelė koncentracija ir maža patekimo į rinką ir pasitraukimo iš jos dinamika. Pagal mažmeninės prekybos ribojimo rodiklį Belgija yra šešta valstybė narė, kurioje mažmenininkų veiklos aplinka ribojama griežčiausiai. 2019 m. nacionalinėje reformų programoje akcentuojamos neseniai Briuselio sostinės regione įvykdytos reformos, kuriomis siekiama palengvinti mažmeninės prekybos įmonių įsisteigimą. Telekomunikacijų rinkai būdinga didelė koncentracija (ją dar labiau sustiprina pastarojo meto įmonių perėmimas) ir silpna konkurencija. Tai taip pat rodo santykinai didelės fiksuotojo ryšio paslaugų kainos, palyginti su kitomis atitinkamomis šalimis. Mažmeninei fiksuotojo ryšio tinklų rinkai būdingos geografiškai apibrėžtos rinkoje įsitvirtinusio operatoriaus ir kabelinių tinklų operatoriaus duopolijos. Dėl to kai kuriems operatoriams gali kilti kliūčių norint teikti į paketus įtrauktas susietas fiksuotojo ir judriojo ryšio paslaugas. 2019 m. nacionalinėje reformų programoje pabrėžiama, kad buvo patvirtinta ekonominės teisės reforma, kuria siekiama gerinti konkurencijos teisės aktų laikymąsi ir Belgijos konkurencijos institucijos veikimą, užtikrinant, kad procedūros būtų veiksmingesnės, ir sumažinti tolesnių ginčų Rinkos teisme (Cour des Marchés/Martenhof), riziką. Palyginti su kitų valstybių narių konkurencijos institucijomis, Belgijos konkurencijos institucijos ištekliai yra riboti;

                  (22)

                  tam tikrus rekomendacijose nustatytus trūkumus, visų pirma 2019 m. šaliai skirtos ataskaitos D priede nurodytose srityse, galėtų padėti pašalinti 2021–2027 m. Sąjungos fondų programavimas. Tai suteiktų Belgijai galimybę atsižvelgiant į regioninius skirtumus optimaliai panaudoti šiuos fondus nustatytuose sektoriuose;

                  (23)

                  per 2019 m. Europos semestrą Komisija atliko išsamią Belgijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2019 m. šaliai skirtoje ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2019 m. stabilumo programą, 2019 m. nacionalinę reformų programą ir tolesnius veiksmus, kurių Belgija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai Belgijos fiskalinei ir socialinei bei ekonominei politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

                  (24)

                  atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2019 m. stabilumo programą, o jos nuomonė (8) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

            REKOMENDUOJA Belgijai 2019 m. ir 2020 m. imtis šių veiksmų:

         1.

            Užtikrinti, kad 2020 m. grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neviršytų 1,6 %, o tai atitiktų 0,6 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. Nenumatytas pajamas panaudoti tam, kad būtų greičiau mažinamas valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis. Tęsti reformas, kuriomis siekiama užtikrinti ilgalaikės priežiūros ir pensijų sistemų fiskalinį tvarumą, be kita ko, ribojant ankstyvo pasitraukimo iš darbo rinkos galimybes. Visais valdžios lygmenimis gerinti viešųjų išlaidų sudėtį ir didinti jų veiksmingumą, visų pirma atliekant išlaidų peržiūras, taip pat visais valdžios lygmenimis gerinti fiskalinės politikos koordinavimą, siekiant sudaryti sąlygas viešosioms investicijoms.

         2.

            Šalinti paskatas nedirbti ir didinti aktyvios darbo rinkos politikos, visų pirma taikomos žemos kvalifikacijos darbuotojams, vyresnio amžiaus darbuotojams ir migrantų kilmės asmenims, veiksmingumą. Gerinti švietimo ir mokymo sistemų veiksmingumą ir įtraukumą ir spręsti įgūdžių pasiūlos ir paklausos neatitikties problemą.

         3.

            Vykdant su investicijomis susijusią ekonominę politiką sutelkti dėmesį į darnųjį transportą, įskaitant geležinkelių infrastruktūros atnaujinimą, perėjimą prie mažo anglies dioksido kiekio energetikos, mokslinius tyrimus ir inovacijas, visų pirma skaitmeninimą, atsižvelgiant į regioninius skirtumus. Spręsti didėjančias judumo problemas, stiprinant paskatas ir šalinant kliūtis didinti kolektyvinio ir mažataršio transporto pasiūlą ir paklausą.

         4.

            Mažinti reglamentavimo ir administracinę naštą siekiant skatinti verslumą ir šalinti kliūtis konkurencijai paslaugų, visų pirma telekomunikacijų, mažmeninių ir profesinių paslaugų, srityse.

         Priimta Briuselyje 2019 m. liepos 9 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            M. LINTILÄ

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

         (3)  OL C 136, 2019 4 12, p. 1.

         (4)  OL C 320, 2018 9 10, p. 1.

         (5)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

         (6)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones, Komisijos perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

         (7)  Grynąsias pirmines valdžios sektoriaus išlaidas sudaro visos valdžios sektoriaus išlaidos atėmus palūkanų išlaidas, Sąjungos fondų pajamomis visiškai kompensuojamas išlaidas Sąjungos programoms ir išlaidų nedarbo išmokoms nediskrecinius pokyčius. Nacionaliniu lygmeniu finansuojamas bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas išlyginamas per ketverių metų laikotarpį. Įskaičiuojamos diskrecinės su pajamomis susijusios priemonės arba įstatymais nustatytas pajamų padidėjimas. Vienkartinės priemonės, susijusios tiek su pajamomis, tiek su išlaidomis, neįskaičiuojamos.

         (8)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.