               12.9.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 301/1

         EDAPP rekomendacijos dėl ES duomenų apsaugos reformos variantų
   (Visą tekstą anglų, prancūzų ir vokiečių kalbomis galima rasti EDAPP interneto svetainėje www.edps.europa.eu)
   (2015/C 301/01)
   2015 m. birželio 24 d. trys pagrindinės ES institucijos – Europos Parlamentas, Taryba ir Europos Komisija – pradėjo bendro sprendimo procedūros derybas dėl siūlomo Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR); tai procedūra, kuri žinoma kaip neformalus trišalis dialogas (1). Trišalio dialogo pagrindas yra 2012 m. sausio mėn. Komisijos pasiūlymas, 2014 m. kovo 12 d. Parlamento teisėkūros rezoliucija ir 2015 m. birželio 15 d. priimtas Tarybos bendras požiūris (2). Visos trys institucijos yra įsipareigojusios BDAR vertinti kaip platesnio duomenų apsaugos reformos priemonių rinkinio, į kurį įtraukta ir siūloma direktyva dėl policijos ir teismų veiklos, elementą. Procesas turėtų baigtis 2015 m. pabaigoje, ir tai greičiausiai turėtų sudaryti sąlygas abi priemones oficialiai priimti 2016 m. pradžioje; po to prasidėtų dviejų metų pereinamasis laikotarpis (3).
   Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūno (EDAPP) institucija yra nepriklausoma ES institucija. Priežiūros pareigūnas nedalyvauja trišaliame dialoge, tačiau pagal Reglamento Nr. 45/2001 41 straipsnio 2 dalį „atsako už tai, kad būtų užtikrinta, jog Bendrijos institucijos ir įstaigos, tvarkydamos asmens duomenis, gerbia fizinių asmenų pagrindines teises ir laisves, svarbiausia — jų teisę į privataus gyvenimo neliečiamumą“, ir „už […] Bendrijos institucijų, įstaigų ir duomenų subjektų konsultavimą visais su asmens duomenų tvarkymu susijusiais klausimais“. Priežiūros pareigūnas ir priežiūros pareigūno pavaduotojas buvo paskirti 2014 m. gruodžio mėn. ir konkrečiai įgalioti būti konstruktyvesni ir aktyvesni; 2015 m. kovo mėn. jie paskelbė penkerių metų strategiją, kurioje išdėstyta, kaip jie ketina įgyvendinti šį įgaliojimą ir už tai atsiskaityti (4).
   Ši nuomonė yra pirmoji EDAPP strategijos gairė. Remiantis diskusijomis su ES institucijomis, valstybėmis narėmis, pilietine visuomene, sektoriumi ir kitomis suinteresuotosiomis šalimis, mūsų konsultacijomis siekiama padėti trišalio dialogo dalyviams laiku pasiekti reikiamą sutarimą. BDAR nagrinėjamas dviem etapais:

               —

               EDAPP į ateitį orientuotų duomenų apsaugos taisyklių vizijoje, pateikiant mūsų rekomendacijų pavyzdžių, ir

               —

               priede („Priedas prie Nuomonės 3/2015. Lyginamoji BDAR tekstų lentelė su EDAPP rekomendacija“) su keturių stulpelių lentele, kurioje pastraipsniui lyginamas atitinkamai Komisijos, Parlamento ir Tarybos priimtas BDAR tekstas, taip pat EDAPP rekomendacija.

         Nuomonė yra skelbiama mūsų interneto svetainėje ir per mobiliąją programėlę. Nuomonę 2015 m. rudenį papildys rekomendacijos dėl BDAR konstatuojamųjų dalių ir, kai Taryba priims Bendrą poziciją, – dėl direktyvos dėl duomenų apsaugos policijos ir teismų veikloje.
   2012 m. kovo mėn. paskelbta EDAPP išsami nuomonė apie Komisijos pasiūlytą reformos priemonių rinkinį išlieka aktuali. Tačiau jau praėjo treji metai, todėl turime atnaujinti savo patarimus dėl aktyvesnio teisėkūros institucijų nuostatų svarstymo ir pasiūlyti konkrečias rekomendacijas (5). Kaip ir 2012 m. nuomonė, ši nuomonė atitinka 29 straipsnio darbo grupės nuomones ir pareiškimus, įskaitant birželio 17 d. priimtą Priedėlį „Temos, kurios trišalio dialogo šalių požiūriu yra pagrindinės“, prie kurio rengimo EDAPP prisidėjo kaip tikrasis Darbo grupės narys (6).

      Reta galimybė. Kodėl ši reforma tokia svarbi.

      ES jau pasiekė paskutinį ilgalaikių pastangų reformuoti savo asmens duomenų taisykles etapą. Gali būti, kad Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas ištisus dešimtmečius darys poveikį visiems ES gyventojams, visoms ES organizacijoms, kurios tvarko asmens duomenis, ir organizacijoms už ES ribų, kurios tvarko ES gyventojų asmens duomenis (7). Dabar metas apsaugoti pagrindines asmens teises bei laisves duomenimis grindžiamoje ateities visuomenėje.

      Veiksminga duomenų apsauga suteikia galių žmonėms ir suteikia motyvacijos atsakingam verslui bei valdžios institucijoms. Šios srities teisės aktai yra sudėtingi ir techninio pobūdžio, jų atžvilgiu reikalingos ekspertų konsultacijos, ypač nepriklausomų duomenų apsaugos institucijų, kurios supranta su atitiktimi susijusius iššūkius, konsultacijos. Tikėtina, kad BDAR yra tarp didžiausios apimties Sąjungos teisės aktų, todėl dabar ES turi sutelkti dėmesį į nuostatas, kurios iš tiesų yra būtinos, ir vengti detalių, kurios neplanuotai gali tapti kliūtimi ateities technologijoms. Visų trijų institucijų tekstuose raginama užtikrinti, kad asmens duomenų tvarkymas būtų aiškus ir suprantamas, todėl tai turi atsispindėti ir BDAR, kuris turi būti kuo glaustesnis ir kuo suprantamesnis.

      Parlamentas ir Taryba, kaip teisėkūros institucijos, nustato galutinį teisinį tekstą; jiems padeda Komisija, kaip teisės aktų iniciatorė ir sutarčių sergėtoja. EDAPP nedalyvauja trišalėse derybose, tačiau esame teisiškai kompetentingi teikti konsultacijas ir daryti tai aktyviai, remdamiesi priežiūros pareigūno ir jo pavaduotojo pradiniais įgaliojimais ir naujausia EDAPP strategija. Šioje nuomonėje derinama daugiau kaip dešimties metų patirtis duomenų apsaugos atitikties priežiūros ir politikos konsultacijų teikimo srityje, siekiant padėti institucijoms pasiekti rezultatą, kuris atitiktų asmens interesus.

      Teisėkūra – galimybių menas. Kiekviename iš variantų – atitinkamų tekstų, kuriems teikia pirmenybę Komisija, Parlamentas ir Taryba, – yra daug vertingų nuostatų, tačiau kiekvieną iš tų tekstų galima tobulinti. Mūsų manymu, rezultatas nebus tobulas, tačiau ketiname padėti institucijoms pasiekti, kad rezultatas būtų kuo geriausias. Todėl mūsų rekomendacijos apsiriboja tais trimis dokumentais. Mes vadovaujamės trimis įpareigojančiais aspektais, kaip antai:

               —

               geresnės sąlygos piliečiams,

               —

               taisyklės, kurios bus išties veiksmingos,

               —

               taisyklės, kuriomis galės naudotis ištisa karta.

      Šioje nuomonėje akcentuojamas skaidrumas ir atskaitomybė – du susiję principai, kurie turbūt yra didžiausia BDAR naujovė. Trišalio dialogo procesas niekada nebuvo nagrinėjamas taip atidžiai. Mūsų rekomendacijos yra viešos; mes raginame visas ES institucijas imtis iniciatyvos ir rodyti pavyzdį, kad ši teisės aktų reforma būtų pagrįsta skaidriu procesu, o ne slaptu kompromisu.

      ES būtinas naujas susitarimas dėl duomenų apsaugos ir naujas etapas. Visas pasaulis atidžiai stebi. Labai svarbūs aspektai – naujojo teisės akto kokybė ir jo sąveika su pasaulio teisinėmis sistemomis ir tendencijomis. Pateikdamas šią nuomonę EDAPP patvirtina, kad nori ir yra pasirengęs padėti užtikrinti, kad ES visapusiškai pasinaudotų šia istorine galimybe.
   1.   Geresnės sąlygos piliečiams

   ES taisyklėmis visada siekiama palengvinti duomenų perdavimą tiek Europos Sąjungoje, tiek bendraujant su jos prekybos partneriais, tačiau pirmiausiai siekiama apsaugoti asmens teises ir laisves. Internetas sudarė sąlygas užtikrinti iki šiol neregėtą junglumą bei saviraišką ir sukurti vertę įmonėms bei vartotojams. Tačiau europiečiams privatumas svarbus kaip niekada. 2015 m. birželio mėn. surengtos Eurobarometro apklausos apie duomenų apsaugą duomenimis (8), daugiau kaip šeši iš dešimties piliečių nepasitiki interneto įmonėmis, o du trečdaliai reiškia susirūpinimą, kad jie nevisiškai kontroliuoja duomenis, kuriuos jie pateikia internetu.
   Reformuota sistema turi padėti išsaugoti ir, kai įmanoma, pagerinti asmens duomenų apsaugos kokybę. Duomenų apsaugos reformos priemonių rinkinys pirmiausiai buvo pasiūlytas kaip būdas „geriau saugoti privatumo teises internete“, tuo tikslu užtikrinant, kad žmonės būtų „geriau informuoti apie savo teises ir geriau kontroliuotų savo duomenis“ (9). Pilietinės visuomenės atstovai 2015 m. balandžio mėn. raštu kreipėsi į Europos Komisiją ir pareikalavo, kad institucijos laikytųsi tokių nuostatų (10).
   Chartijoje, kuri yra ES pirminės teisės dokumentas, išdėstyti galiojantys principai turėtų būti taikomi nuosekliai, dinamiškai ir novatoriškai, kad jie būtų praktiškai veiksmingi piliečiams. Kadangi reforma turi būti visapusiška, būtinas priemonių rinkinys, tačiau, kadangi duomenų tvarkymui greičiausiai bus taikomi atskiri teisiniai dokumentai, būtina tiksliai išsiaiškinti jų apimtį ir kokia yra jų sąveika, nepaliekant jokių spragų, kurios galėtų pakenkti apsaugos priemonėms (11).
   EDAPP požiūriu, atskaitos taškas yra asmens orumo principas, kuris neapsiriboja vien teisinės atitikties klausimais (12). Mūsų rekomendacijos yra pagrįstos tiek kiekvieno BDAR straipsnio atskirai, tiek visų straipsnių kartu įvertinimu, atsižvelgiant į tai, ar tas straipsnis padeda gerinti asmens padėtį, palyginti su šiuo metu galiojančia sistema. Remiamasi principais, kuriais grindžiama duomenų apsauga, t. y. Pagrindinių teisių chartijos 8 straipsniu (13).
   1.1.   Apibrėžtys. Išsiaiškinkime, kas yra asmens informacija

   Žmonės turėtų turėti galimybę veiksmingiau naudotis savo teisėmis, susijusiomis su bet kokia informacija, kuria remiantis galima nustatyti arba išskirti konkrečius asmenis (net jei laikoma, kad informacija yra pseudoniminė) (14).
   1.2.   Bet koks duomenų tvarkymas turi būti ir teisėtas, ir pagrįstas

               —

               Reikalavimai, kad bet koks duomenų tvarkymas apsiribotų konkrečiais tikslais ir būtų pagrįstas teisiškai, yra ne alternatyvūs, o kaupiamieji. Rekomenduojame vengti bet kokio tų reikalavimų sujungimo, dėl kurio tie principai galėtų būti susilpninti. Vietoj to ES turėtų išsaugoti, supaprastinti ir pritaikyti nusistovėjusią sampratą, kad asmens duomenys turėtų būti naudojami tik tokiais tikslais, kurie yra suderinami su pradiniais jų rinkimo tikslais (15).

               —

               Sutikimas yra vienas iš galimų teisinių pagrindų tvarkyti duomenis, tačiau turime užtikrinti, kad asmuo nebūtų verčiamas sutikti su duomenų tvarkymu, kai jis neturi jokio pasirinkimo ir jei tvarkyti duomenis nėra jokio reikalo. Rekomenduojame leisti žmonėms pasirinkti ribotą arba neribotą sutikimą (pavyzdžiui, sutikimą atlikti klinikinius tyrimus), kurio būtų laikomasi ir kuris gali būti atšauktas (16).

               —

               EDAPP remia pagrįstus novatoriškus tarptautinio asmens duomenų perdavimo sprendimus, kurie palengvina duomenų mainus ir kuriais užtikrinama, kad būtų laikomasi duomenų apsaugos ir priežiūros principų. Dėl nepakankamos asmens apsaugos labai rekomenduojame neleisti perduoti duomenis vadovaujantis teisėtais duomenų valdytojo interesais; be to, ES neturėtų suteikti tiesioginės prieigos prie Europos Sąjungoje esančių duomenų trečiųjų šalių institucijoms. Bet koks trečiosios šalies valdžios institucijos prašymas turėtų būti pripažintas tik kai laikomasi normų, nustatytų dvišalėse teisinės pagalbos sutartyse, tarptautiniuose susitarimuose ar kitais teisiniais tarptautinio bendradarbiavimo kanalais (17).

         1.3.   Savarankiškesnė ir autoritetingesnė priežiūra

               —

               ES duomenų apsaugos institucijos turėtų būti pasirengusios vykdyti savo funkcijas nuo BDAR įsigaliojimo, o Europos duomenų apsaugos valdyba turėtų būti pasirengusi veikti, kai tik reglamentas bus pradėtas taikyti (18).

               —

               Institucijos turėtų būti pajėgios išgirsti ir išnagrinėti skundus bei ieškinius, kuriuos pateikia duomenų agentūros arba įstaigos, organizacijos ir asociacijos.

               —

               Norint užtikrinti asmens teises, būtina veiksminga civilinės atsakomybės ir kompensavimo už neteisėto duomenų tvarkymo žalą sistema. Atsižvelgiant į akivaizdžias kliūtis praktiniam žalos atlyginimui, turėtų būti nustatyta, kad teismo procesuose pavieniams asmenims gali atstovauti įstaigos, organizacijos ir asociacijos (19).

         2.   Taisyklės, kurios bus išties veiksmingos

   Apsaugos priemonės neturėtų būti painiojamos su formalumais. Per daug išsami informacija arba pastangos smulkmeniškai valdyti verslo procesus ateityje gali nebeatitikti poreikių. Čia galime pasiremti ES konkurencijos vadovu, pagal kurį griežtai užtikrinamas palyginti nedidelio skaičiaus antrinių teisės aktų vykdymas ir skatinama įmonių atskaitomybės bei sąmoningumo kultūra (20).
   Kiekviename iš trijų tekstų reikalaujama, kad už asmens duomenų tvarkymą atsakingi asmenys užtikrintų didesnį aiškumą ir paprastumą (21). Atitinkamai, jei norima, kad duomenų valdytojai tinkamai įgyvendintų techninius įpareigojimus, tokie įpareigojimai taip pat turi būti glausti ir aiškūs (22).
   Esamos procedūros nėra neliečiamos – mūsų rekomendacijomis siekiama nustatyti biurokratinės naštos mažinimo būdus, siekiant mažinti nurodymus teikti dokumentus ir vykdyti nereikalingus formalumus. Rekomenduojame, kad teisės aktai būtų priimami tik kai jie iš tiesų reikalingi. Tuo būdu įmonėms, valdžios institucijoms arba duomenų apsaugos institucijoms būtų suteikta veiksmų laisvė, kuri turėtų būti grindžiama duomenų apsaugos institucijų atskaitomybe ir konsultavimu. Apskritai mūsų rekomendacijos leistų užtikrinti, kad BDAR tekstas būtų beveik 30 % trumpesnis už visų trijų institucijų siūlomo teksto vidurkį (23).
   2.1.   Veiksmingos apsaugos priemonės, ne procedūros

               —

               Dokumentacija turėtų būti atitikties užtikrinimo priemonė, o ne tikslas; reforma turėtų būti sutelkta į rezultatus. Rekomenduojame taikyti lankstų požiūrį, kuriuo remiantis duomenų valdytojams taikomi įpareigojimai teikti dokumentus apsiribotų viena bendra politika, taikoma reglamento nuostatų taikymui, atsižvelgiant į egzistuojančią riziką, kai bet kokių veiksmų – duomenų perdavimo, sutarčių su duomenų tvarkytojais arba pranešimų dėl duomenų apsaugos pažeidimo – atveju atitiktis patvirtinama skaidriai (24).

               —

               Remiantis aiškiais rizikos vertinimo kriterijais ir vadovaujantis mūsų turima ES institucijų priežiūros patirtimi, rekomenduojame reikalauti, kad apie duomenų apsaugos pažeidimus priežiūros institucijai būtų pranešama ir duomenų apsaugos poveikio vertinimai būtų teikiami tik kai kyla pavojus duomenų subjektų teisėms ir laisvėms (25).

               —

               Reikėtų aktyviai skatinti sektoriaus iniciatyvas, taikant įmonėms privalomas taisykles arba privatumo apsaugos ženklus (26).

         2.2.   Geresnis viešųjų interesų ir asmens duomenų apsaugos suderinimas

               —

               Duomenų apsaugos taisyklės neturėtų trukdyti istoriniams, statistiniams ir moksliniams tyrimams, kurie iš tiesų atitinka viešuosius interesus. Atsakingi asmenys turi imtis reikiamų veiksmų, kad asmens duomenimis nebūtų naudojamasi pažeidžiant jo interesus, ir ypatingą dėmesį skirti, pavyzdžiui, taisyklėms, taikomoms konfidencialiai informacijai apie sveikatos būklę (27).

               —

               Tyrėjai ir archyvarai turėtų turėti galimybę saugoti duomenis tiek, kiek reikia, su sąlyga, kad taikomos šios apsaugos priemonės (28).

         2.3.   Pasitikėjimas priežiūros institucijomis ir galių joms suteikimas

               —

               Rekomenduojame leisti priežiūros institucijoms teikti gaires duomenų valdytojams ir parengti savo vidaus tvarkos taisykles, siekiant užtikrinti, kad BDAR supaprastinta tvarka lengviau taikytų viena priežiūros institucija („vieno langelio principas“), esanti šalia piliečio („artumo principas“) (29).

               —

               Atsižvelgiant į visas aktualias aplinkybes, institucijos turėtų turėti galimybę nustatyti veiksmingas, proporcingas ir atgrasančias taisomąsias bei administracinės sankcijas (30).

         3.   Taisyklės, kuriomis galės naudotis ištisa karta

   Direktyva 95/46/EB, kaip pagrindinis dabartinės sistemos dokumentas, yra pavyzdys kitiems duomenų tvarkymo teisės aktams Europos Sąjungoje ir visame pasaulyje; ja netgi remtasi formuluojant Pagrindinių teisių chartijos 8 straipsnio tekstą apie teisę į asmens duomenų apsaugą. Įgyvendinus šią reformą bus suformuoti duomenų tvarkymo principai kartai, kuri nebeprisimena, ką reiškia gyventi be interneto. Todėl ES privalo gerai suprasti tokio teisės akto padarinius asmenims ir jo tvarumą technologinės plėtros sąlygomis.
   Pastaraisiais metais eksponentiškai augo asmens duomenų kūrimo, rinkimo, analizės ir mainų mastai; tai lėmė technologinės naujovės, tokios kaip daiktų internetas, debesų kompiuterija, dideli duomenų kiekiai ir atvirieji duomenys, kurių naudojimą ES vertina kaip būtiną norint užtikrinti konkurencingumą (31). Atsižvelgiant į Direktyvos 95/46/EB ilgaamžiškumą, pagrįsta manyti, kad kitas didelis duomenų apsaugos taisyklių persvarstymas įvyks po panašaus laikotarpio, galbūt ne anksčiau nei XXI a. ketvirtojo dešimtmečio pabaigoje. Galima tikėtis, kad gerokai iki tol įvyks duomenimis grindžiamų technologijų ir dirbtinio intelekto, natūralios kabos apdorojimo ir biometrinių sistemų integracija, o tai sudarys sąlygas diegti taikomąsias programas su mašininio mokymosi galimybe dirbtiniam intelektui.
   Šios technologijos yra iššūkis duomenų apsaugos principams. Todėl į ateitį nukreipta reforma turėtų remtis asmens orumu ir būti pagrįsta etikos principais. Tuo būdu turi būti pašalinta neatitiktis tarp inovacijų asmens duomenų apsaugos srityje ir naudojimosi tokiais duomenimis, kartu užtikrinant, kad mūsų skaitmeninėje visuomenėje apsaugos priemonės būtų veiksmingos.
   3.1.   Atsakingas verslas ir novatoriška inžinerija

               —

               Reforma turėtų suteikti galimybę apriboti pastaruoju metu plintantį slaptą sekimą ir sprendimų priėmimą remiantis nuo asmens slepiamais profiliais. Problema yra ne tikslinė reklama ar profilių kūrimo praktika, o labiau tai, kad trūksta aiškios informacijos apie algoritminę logiką, kuri taikoma kuriant tokius profilius ir kuri daro poveikį duomenų subjektams (32). Rekomenduojame siekti didesnio duomenų valdytojų veiklos skaidrumo.

               —

               Labai remiame ketinimą nustatyti pritaikytosios ir numatytosios duomenų apsaugos principus, kaip priemonę paskatinti į rinką orientuotus skaitmeninės ekonomikos sprendimus. Rekomenduojame vartoti paprastesnius žodžius, kai norima, kad į asmens teises ir interesus būtų atsižvelgiama kuriant produktus ir diegiant numatytuosius nustatymus (33).

         3.2.   Galių įgiję asmenys

   Duomenų perkeliamumas yra būdas skaitmeninėje aplinkoje vartotojui suteikti galimybę kontroliuoti savo duomenis, nes asmenys ima suvokti, kad tokios kontrolės jiems trūksta. Rekomenduojame leisti duomenų valdytojams duomenų subjekto prašymu duomenis tiesiogiai perduoti kitiems duomenų valdytojams ir duomenų subjektams suteikti teisę gauti duomenų kopiją, kurią jie patys gali perduoti kitam duomenų valdytojui (34).
   3.3.   Ateičiai parengtos taisyklės

   Rekomenduojame vengti kalbos ir praktikos, kuri gali pasenti arba tapti ginčytina (35).
   4.   Neužbaigti spręsti klausimai

   Į ateitį nukreipto ES duomenų reformos priemonių rinkinio priėmimas bus įspūdingas laimėjimas, tačiau jis nebus galutinis.
   Visos institucijos sutinka, kad BDAR principai turėtų būti nuosekliai taikomi ES institucijoms. Pasisakome už teisinį apibrėžtumą ir teisinės sistemos vientisumą; kartu pripažįstame ES viešojo sektoriaus išskirtinumą, taip pat poreikį užtikrinti, kad jokiu būdu nebūtų susilpninti dabartiniai įpareigojimai (taip pat poreikį numatyti teisinį ir organizacinį pagrindą EDAPP). Todėl kuo greičiau po derybų dėl BDAR pabaigos Komisija turėtų pateikti su BDAR suderinamą pasiūlymą dėl Reglamento Nr. 45/2001 persvarstymo, kad abu tekstus būtų galima pradėti taikyti tuo pačiu metu (36).
   Antra, akivaizdu, kad Direktyvą 2002/58/EB („E. privatumo direktyvą“) reikės iš dalies keisti. Daug svarbiau, kad ES reikalauja nustatyti aiškią ryšio konfidencialumo užtikrinimo sistemą; tai neatsiejamas privatumo teisės elementas, kuris būtų taikomas visoms ryšių paslaugas teikiančioms tarnyboms, ne tik viešai prieinamų elektroninių ryšių paslaugų teikėjams. Tuo tikslu reikia priimti teisiškai pagrįstą suderinantį reglamentą, kuriame būtų numatyti bent tokie pat apsaugos standartai, kokie nustatyti Elektroninio privatumo direktyvoje, visiems užtikrinant vienodas sąlygas.
   Todėl šioje nuomonėje rekomenduojama raginti, kad būtų įsipareigota šiose dviejose srityse kuo greičiau priimti pasiūlymus.
   5.   Reikšmingas etapas Europos ir kitų regionų skaitmeninių teisių užtikrinimo srityje

   Pirmą kartą per vienos kartos gyvenimą ES turi galimybę atnaujinti ir suderinti asmens duomenų tvarkymo taisykles. Privatumas ir duomenų apsauga nesikerta nei su ekonomikos augimu ar tarptautine prekyba, nei su puikioms paslaugomis ir produktais; tai siūlomos kokybės ir vertės užtikrinimo sistemos dalis. Kaip pripažįsta Europos Vadovų Taryba, pasitikėjimas yra būtina išankstinė sąlyga kuriant naujoviškus produktus bei paslaugas, kurios remiasi asmens duomenų tvarkymu.
   ES 1995 m. viena iš pirmųjų pasaulyje ėmėsi veiksmų duomenų apsaugos srityje. Dabar per 100 šalių visame pasaulyje yra priėmusios duomenų apsaugos teisės aktus ir jau mažiau nei pusė tų šalių yra Europos šalys (37). Tačiau ES veiksmai ir toliau susilaukia šalių, kurios svarsto galimybę kurti arba atnaujinti šios srities teisines sistemas, atidaus dėmesio. Atsižvelgiant į tai, kad žmonių pasitikėjimas verslu ir valdžia susvyravo paaiškėjus plataus masto sekimo ir duomenų apsaugos pažeidimo faktams, ES teisės aktų leidėjams tenka atsakomybė, nes šiemet jų priimti sprendimai gali turėti įtakos ne tik Europoje.
   EDAPP nuomone, BDAR tekstai yra rengiami tinkamai, tačiau klausimų, dėl kurių kyla susirūpinimas, kartais labai didelis, vis dar yra. Bendro sprendimų priėmimo procese visada esama pavojaus, kad gerų ketinimų turintys derybininkai, kurie nori rasti politinį kompromisą, susilpnins tam tikras nuostatas. Tačiau duomenų apsaugos reformos atveju yra kitaip, nes kalbama apie pagrindines teises ir apie tai, kaip jų apsauga bus užtikrinta visai kartai.
   Tuo remiantis, šioje nuomonėje siekiama pagrindinėms ES institucijoms padėti spręsti kylančias problemas. Mes ne tik norime geriau užtikrinti atskirų duomenų subjektų teises bei didesnę atskaitomybę duomenų valdytojui; siekdami sudaryti palankesnes sąlygas naujovėms, norime sukurti teisinę sistemą, kuri būtų neutrali technologijų atžvilgiu, tačiau palanki siekti naudos, kurią technologijos gali atnešti visuomenei.
   Derybos pasiekė galutinį etapą, ir mes tikimės, kad mūsų rekomendacijos padės ES šio proceso pabaigoje parengti reformą, kuri bus tinkama ištisus dešimtmečius; tai naujas duomenų apsaugos etapas, kuriam būdingas pasaulinis aspektas ir kurį įgyvendinant ES žengia priekyje ir rodo pavyzdį kitiems.

      Priimta Briuselyje 2015 m. liepos 27 d.

         Giovanni BUTTARELLI

            Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnas

      (1)  Bendros deklaracijos – Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos bendra deklaracija dėl praktinių bendro sprendimo procedūros taisyklių (EB sutarties 251 straipsnis) (2007/C 145/02) (OL C 145, 2007 6 30).

      (2)  COM(2012) 11 galutinis; 2014 m. kovo 12 d. Europos Parlamento teisėkūros rezoliucija dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas), P7_TA(2014)0212; Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas). Bendro požiūrio rengimas, Tarybos dokumentas 9565/15, 2015 6 11.

      (3)  Ilgasis pavadinimas yra Pasiūlymas dėl direktyvos dėl fizinių asmenų apsaugos kompetentingoms institucijoms tvarkant asmens duomenis nusikalstamų veikų prevencijos, tyrimo, nustatymo ar traukimo baudžiamojon atsakomybėn už jas arba baudžiamųjų sankcijų vykdymo tikslais ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo, COM(2012) 10 galutinis; 2014 m. kovo 12 d. Europos Parlamento teisėkūros rezoliucija dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl fizinių asmenų apsaugos kompetentingoms institucijoms tvarkant asmens duomenis nusikalstamų veikų prevencijos, tyrimo, nustatymo ar traukimo baudžiamojon atsakomybėn už jas arba baudžiamųjų sankcijų vykdymo tikslais ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo, P7_TA(2014)0219. Dėl trišalio dialogo rengimo laiko ir apimties žr. 2015 m. birželio 25–26 d. vykusios Europos Vadovų Tarybos išvadas EUCO 22/15; trišalio dialogo gairės buvo paminėtos bendroje Parlamento, Tarybos ir Komisijos spaudos konferencijoje http://audiovisual.europarl.europa.eu/AssetDetail.aspx?id=690e8d8d-682d-4755-bfb6-a4c100eda4ed [paskutinį kartą prisijungta 2015 7 20], tačiau jos dar nepaskelbtos oficialiai. BDAR įsigalios praėjus 20 dienų po to, kai jis bus paskelbtas Oficialiajame leidinyje; tikimasi, kad reglamentą bus galima pradėti be apribojimų taikyti praėjus dvejiems metams nuo jo įsigaliojimo (91 straipsnis).

      (4)  Pranešimas apie konkursą Europos duomenų apsaugos pareigūno pareigoms COM/2014/10354 (2014/C 163 A/02), OL C 163 A/6 2014 5 28. 2015–2019 m. EDAPP strategijoje buvo žadama „ieškoti veiksmingų sprendimų, kurie padėtų išvengti biurokratinės naštos, būtų pakankamai lankstūs technologinių naujovių bei tarpvalstybinių duomenų srautų atžvilgiu ir asmenims suteiktų galimybę veiksmingiau užtikrinti savo teises tiek internete, tiek ne internete“. „Būti pavyzdžiu. 2015–2019 m. EDAPP strategija“, 2015 m. kovo mėn.

      (5)  EDAPP nuomonė apie duomenų apsaugos reformos priemonių rinkinį, 2015 3 7.

      (6)  Žr. priedą prie 29 darbo grupės rašto už teisingumą, vartotojus ir lyčių lygybę atsakingai Komisijos narei Vĕrai Jourovái, 2015 6 17.

      (7)  Sunku trumpai apibrėžti dalykinę ir teritorinę BDAR taikymo sritį. Atrodo, jog institucijos sutaria bent jau dėl to, kad BDAR taikoma ES įsteigtoms organizacijoms, kurios yra atsakingos už asmens duomenų tvarkymą ES arba už jos ribų, taip pat už ES ribų įsteigtoms organizacijoms, kurios tvarko ES gyventojų asmens duomenis, kai siūlo prekes ar paslaugas asmenims Europos Sąjungoje arba atlieka jų stebėseną. (Žr. 2 straipsnį dėl dalykinės taikymo srities ir 3 straipsnį dėl teritorinės taikymo srities).

      (8)  Be to, septyni iš dešimties teigė esą susirūpinę dėl to, kad jų duomenimis naudojamasi ne tam tikslui, kuriam jie buvo renkami; vienas iš septynių nurodė, kad prieš renkant ir tvarkant jų duomenis visais atvejais reikėtų prašyti jų aiškaus sutikimo, o du trečdaliai teigė, kad, jų nuomone, svarbu turėti galimybę asmens duomenis iš seno paslaugų teikėjo perduoti naujam paslaugų teikėjui (Speciali Eurobarometro apklausa Nr. 431 apie duomenų apsaugą, 2015 m. birželio mėn.). Panašius rezultatus 2014 m. paskelbė tyrimų bendrovė „Pew Research“, kuri nustatė, jog 91 % amerikiečių mano, kad jie nebekontroliuoja, kaip įmonės renka ir panaudoja asmens duomenis; 80 % socialinių tinklų vartotojų yra susirūpinę tuo, kad jų duomenis gauna trečiosios šalys, tokios kaip reklamos agentūros arba įmonės, o 64 % teigia, kad valdžios institucijos turėtų aktyviau reguliuoti reklamos agentūrų veiklą; „Pew Research“ ilgalaikis privatumo tyrimas, 2014 m. sausio mėn.

      (9)  Komisija siūlo išsamiai reformuoti duomenų apsaugos taisykles, kad vartotojai galėtų veiksmingiau kontroliuoti savo duomenis ir kad būtų sumažintos įmonių sąnaudos.

      (10)  Nevyriausybinių organizacijų laiškas Komisijos Pirmininkui J. C. Junckeriui, 2015 4 21 https://edri.org/files/DP_letter_Juncker_20150421.pdf ir Komisijos pirmininko pavaduotojo F. Timmermanso kabineto vadovo atsakymas, 2015 7 17 https://edri.org/files/eudatap/Re_EC_EDRi-GDPR.pdf [prisijungta 2015 7 23]. 2015 m. gegužės mėn. EDAPP susitiko su keleto iš šių nevyriausybinių organizacijų atstovais aptarti jiems rūpimus klausimus; PRANEŠIMAS SPAUDAI EDPS/2015/04, 2015 6 1, „ES duomenų apsaugos reforma. EDAPP susitiko su tarptautinėmis pilietinių laisvių grupėmis“; visą diskusijos įrašą galima rasti EDAPP interneto svetainėje (https://secure.edps.europa.eu/EDPSWEB/edps/EDPS/Pressnews/Videos/GDPR_civil_soc).

      (11)  2 straipsnio 2 dalies e punktas.

      (12)  1 straipsnis.

      (13)  Chartijos 8 straipsnyje teigiama [išryškinta papildomai]:

                  1.

                  Kiekvienas turi teisę į savo asmens duomenų apsaugą.

                  2.

                  Tokie duomenys turi būti tinkamai tvarkomi ir naudojami tik konkretiems tikslams ir tik atitinkamam asmeniui sutikus ar kitais įstatymo nustatytais teisėtais pagrindais. Kiekvienas turi teisę susipažinti su surinktais jo asmens duomenimis bei į tai, kad jie būtų ištaisomi.

                  3.

                     Nepriklausoma institucija kontroliuoja, kaip laikomasi šių taisyklių.

      (14)  10 straipsnis. Jei neegzistuoja aiški ir teisiškai įpareigojanti „pseudoniminių duomenų“, kurie atskiriami nuo „asmens duomenų“, apibrėžtis (ir iki tol, kol tokia apibrėžtis parengiama), tokie duomenys turi ir toliau atitikti duomenų apsaugos taisykles.

      (15)  6 straipsnio 2 ir 4 dalys Atsižvelgdami į tai, kad būta tam tikro neaiškumo, susijusio su termino „suderinamumas“ aiškinimu, ir remdamiesi 29 straipsnio darbo grupės nuomone dėl tikslų apribojimo, rekomenduojame bendruosius kriterijus, skirtus nustatyti, ar duomenų tvarkymas yra suderinamas (žr. 5 straipsnio 2 dalį).

      (16)  Veiksmingas funkcinis atskyrimas yra vienas iš būdų užtikrinti teisėtą duomenų tvarkymą, kai sutikimo principas nėra taikomas, tačiau teisėtas interesas neturėtų būti aiškinamas pernelyg plačiai. Kai kuriais atvejais tinkama alternatyva gali būti ir besąlygiška teisė nesutikti. Įvertinimas, ar sutikimas yra suteiktas laisva valia, iš dalies priklauso nuo to, a) ar esama didelės neatitikties tarp duomenų subjekto ir duomenų valdytojo, b) tais atvejais, kai duomenys tvarkomi pagal 6 straipsnio 1 dalies b punktą, – ar sutarties vykdymas arba paslaugos teikimas priklauso nuo sutikimo su duomenų tvarkymu, kuris nėra būtinas tiems tikslams. (Žr. 7 straipsnio 4 dalį) Tai atspindi vieną ES vartotojų teisės nuostatą – 1993 m. balandžio 5 d. Direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 3 straipsnio 1 dalyje teigiama: „Ta sutarties sąlyga, dėl kurios nebuvo atskirai derėtasi, yra laikoma nesąžininga, jeigu pažeidžiant sąžiningumo reikalavimą dėl jos atsiranda ryškus neatitikimas tarp iš sutarties kylančių šalių teisių ir pareigų vartotojo nenaudai“.

      (17)  Tokios taisyklės apima sprendimus dėl tinkamumo tam tikriems sektoriams ir teritorijoms, periodines sprendimų dėl tinkamumo peržiūras ir įmonėms privalomas taisykles. Žr. 40–45 straipsnius.

      (18)  73 straipsnis.

      (19)  76 straipsnis. Dėl sunkumų užtikrinti žalos atlyginimą duomenų apsaugos taisyklių pažeidimo atveju žr. 2013 m. Pagrindinių teisių agentūros ataskaitą „Galimybė pasinaudoti duomenų apsaugos taisomosiomis priemonėmis ES valstybėse narėse“.

      (20)  ES taisyklėse akcentuojamas pačių įmonių atliekamas atitikties SESV 101 straipsnyje nustatytam antikonkurencinių susitarimų draudimui vertinimas, o pagrindinės rinkos įmonės ypač privalo vengti bet kokių veiksmų, kurie gali pakenkti veiksmingai konkurencijai (Komisijos gairių 2009/C 45/02 9 dalis); žr. EDAPP preliminarią nuomonę dėl privatumo ir konkurencingumo didelio duomenų kiekio amžiuje, 2014 3 14.

      (21)  Trijuose tekstuose įvairiai kalbama apie teisių pateikimą „suprantamu būdu ir forma, aiškia bei paprasta kalba“ (Europos Parlamento dokumento 57 konstatuojamoji dalis, Komisijos ir Tarybos dokumentų 19 straipsnis), apie tai, kad teisės turi būti „aiškios ir nedviprasmiškos“ (Europos Parlamento dokumento 99 konstatuojamoji dalis ir 10a straipsnis), apie teisę gauti „aiškią, lengvai suprantamą informaciją“ (Europos Parlamento dokumento 10 ir 11 straipsniai) ir apie informaciją, kuri yra „glausta, skaidri, aiški ir lengvai suprantama“ (Europos Parlamento, Komisijos ir Tarybos dokumentų 25 konstatuojamoji dalis; Europos Parlamento dokumento 11 straipsnis).

      (22)  Iš Parlamento ir Tarybos versijų iš esmės buvo pašalintos nuostatos dėl deleguotųjų aktų. Manome, kad ES galėtų žengti toliau ir šių techninių klausimų vertinimą palikti nepriklausomų institucijų kompetencijai.

      (23)  Remiantis mūsų rekomendacijomis, tekstas būtų apie 20 000 žodžių; vidutinė visų trijų institucijų tekstų apimtis – 28 000 žodžių.

      (24)  22 straipsnis.

      (25)  31 ir 33 straipsniai.

      (26)  39 straipsnis.

      (27)  83 straipsnis. Moksliniai tyrimai ir archyvavimas savaime nėra teisinis pagrindas tvarkyti duomenis, todėl rekomenduojame išbraukti 6 straipsnio 2 dalį.

      (28)  83a straipsnis.

      (29)  29 straipsnio darbo grupė pateikė valdymo, suderinamumo mechanizmo ir vieno langelio principo taikymo viziją, pagrįstą pasitikėjimu nepriklausomomis duomenų apsaugos institucijomis ir paremtą trimis ramsčiais, kaip antai:

               —

               atskira duomenų apsaugos institucija, kuri yra stipri ir tinkamai aprūpinta, kad galėtų svarstyti jos kompetencijoje esančius atvejus,

               —

               veiksmingu duomenų apsaugos institucijų bendradarbiavimu, užtikrinant aiškų vienos iš jų vadovavimą, kai nagrinėjami tarpvalstybiniai duomenų tvarkymo atvejai,

               —

               EDAPP, kuris turi būti savarankiškas, turėti teisinį subjektiškumą ir pakankamai lėšų ir kurio veikloje turėtų dalyvauti solidarumo principu besivadovaujančios lygiavertės duomenų apsaugos institucijos; be to, EDAPP turėtų turėti įgaliojimą priimti įpareigojančius sprendimus, o vykdyti veiklą jam turėtų padėti sekretoriatas, kuris aptarnauja valdybą ir yra atsakingas pirmininkui.

      (30)  Taip pat rekomenduojame išsiaiškinti priežiūros institucijų kompetenciją ir paskirti pagrindinę instituciją tarpvalstybinio duomenų tvarkymo atvejais, kartu užtikrinant, kad priežiūros institucijos ir toliau turėtų galimybę tvarkyti vien vietos atvejus. Rekomenduojame supaprastintą suderinamumo mechanizmo versiją, užtikrinant didesnį aiškumą, kaip nustatyti atvejus, kai priežiūros institucijos turėtų pasikonsultuoti su Europos duomenų apsaugos valdyba ir kai valdyba turėtų priimti įpareigojantį sprendimą, siekiant užtikrinti nuoseklų reglamento taikymą.

      (31)  Komisijos komunikatas „Europos bendrosios skaitmeninės rinkos strategija“, COM(2015) 192 final; Europos Vadovų Tarybos išvados, 2015 m. birželio mėn., EUCO 22/15; Tarybos išvados dėl Europos pramonės skaitmeninės pertvarkos, 8993/15.

      (32)  14 straipsnio h punktas.

      (33)  23 straipsnis.

      (34)  18 straipsnis. Taip pat rekomenduojame, kad, siekiant užtikrinti efektyvumą, teisė į duomenų perkeliamumą būtų taikoma plačiai, ne tik tvarkymo operacijoms, kuriose naudojami duomenų subjekto pateikti duomenys.

      (35)  Pavyzdžiui, rekomenduojame vengti tokių terminų kaip „internetu“, „raštu“ ir „informacinė visuomenė“.

      (36)  Vienas variantas, kuriam teiktume pirmenybę, – kad tai būtų įgyvendinta suformulavus nuostatą, kuri būtų įtraukta į BDAR.

      (37)  Greenleaf, Graham, „Global Data Privacy Laws 2015: 109 Countries, with European Laws Now a Minority“ („Pasaulio duomenų privatumo teisės aktai 2015 m. 109 šalys – Europos teisės aktai jau sudaro tik mažumą“) (2015 m. sausio 30 d.); (2015) 133 „Privacy Laws & Business International Report“ („Privatumo teisės aktai ir verslo tarptautinė ataskaita“), 2015 m. vasario mėn.; Naujojo Pietų Velso universiteto teisės tyrimų leidinys Nr. 2015-21.


Svarbus teisinis pranešimas

|

52007SC0191

Rekomendacija Tarybos nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006/2007–2011/2012 m. Jungtinės Karalystės konvergencijos programos  /* SEK/2007/0191 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 13.2.2007SEK(2007) 191 galutinisRekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006/2007–2011/2012 m. Jungtinės Karalystės konvergencijos programos(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASBendrosios aplinkybės1998 m. liepos 1 d. įsigaliojusio Stabilumo ir augimo pakto pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir smarkiam tvariajam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas. 2005 m. Pakto reforma ne tik patvirtinamas jo naudingumas įtvirtinant fiskalinę drausmę, bet taip pat siekiama stiprinti efektyvumą, ekonominius pagrindus ir užtikrinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą.Tarybos reglamente (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[1], kuris yra Stabilumo ir augimo pakto dalis, nustatyta, kad valstybės narės turi pateikti Tarybai ir Komisijai stabilumo arba konvergencijos programas ir kasmetinius atnaujintus programų variantus (bendrą valiutą įvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) stabilumo programas, o bendros valiutos neįvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) konvergencijos programas). Pirmoji Jungtinės Karalystės konvergencijos programa buvo pateikta 1998 m. gruodžio mėn. Remdamasi reglamentu, atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją ir pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Taryba 1999 m. vasario 8 d. pareiškė nuomonę dėl programos. Pagal tą pačią procedūrą atnaujintas stabilumo ir konvergencijos programas vertina Komisija ir nagrinėja minėtasis komitetas; jas taip pat gali nagrinėti Taryba.Atnaujintos programos vertinimo aplinkybėsKomisija išnagrinėjo naujausią 2006 m. gruodžio 18 d. pateiktą atnaujintą Jungtinės Karalystės konvergencijos programą ir priėmė rekomendaciją dėl Tarybos nuomonės apie ją (žr. apibrauktą tekstą, kuriame pateikti pagrindiniai vertinimo aspektai).Siekiant apibūdinti aplinkybes, kurioms esant yra vertinama atnaujintoje konvergencijos programoje pateikta biudžeto strategija, tolesniuose punktuose pateikiama apibendrinta informacija:1.  ekonominės veiklos ir biudžeto rezultatai per pastaruosius dešimt metų,2.  šalies padėtis pagal Stabilumo ir augimo pakto korekcinę funkciją (perviršinio deficito procedūra),3.  naujausias šalies padėties pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinę funkciją įvertinimas (Tarybos nuomonės dėl ankstesnės atnaujintos konvergencijos programos santrauka),4.  Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos įvertinimas.Naujausi ekonominės veiklos ir biudžeto rezultataiJungtinės Karalystės ekonominės veiklos rezultatai per paskutinius dešimt metų yra geri – augimas palyginti didelis, infliacija maža, o darbo rinka lanksti, atlaikiusi keletą ekonomikos sukrėtimų. Ypač aiškiai pastebimas didesnis stabilumas bei sumažėję cikliški gamybos apimties svyravimai ir mažesnis infliacijos kintamumas. Didelis gamybos apimties augimas daugiausia priklauso nuo didelio namų ūkių vartojimo, kuris susijęs su tuo, kad namų ūkiai palyginti nedaug taupo. Nepaisant darbo, kapitalo ir produktų rinkų lankstumo, pastebimo daugeliu lygmenų, tam tikrų su pasiūla susijusių trūkumų nepavyko pašalinti. Santykinai menką našumą galima šiek tiek paaiškinti palyginti dideliu užimtumu, nors greičiausiai reikšmės turi ir vidutinės kvalifikacijos darbuotojų trūkumas bei nepakankamos investicijos į infrastruktūrą, pvz., transportą. Palyginti su dideliu fiskaliniu konsolidavimu pirmoje laikotarpio dalyje, nuo 2001 m. valstybės finansų būklė smarkiai pablogėjo – tai iš dalies planuota ir yra susiję su vyriausybės sprendimu spręsti kai kuriuos iš tų klausimų didinant viešųjų paslaugų išlaidas, kurias ne visiškai atsveria atitinkamos pajamos, bet taip pat su planuotų pajamų sumažėjimu.Jungtinei Karalystei taikoma perviršinio deficito procedūra2006 m. sausio 24 d. Taryba pagal 104 straipsnio 6 dalį nusprendė, kad Jungtinėje Karalystėje yra susidaręs perviršinis deficitas, ir pagal 104 straipsnio 7 dalį pateikė rekomendaciją, kad perviršinis deficitas būtų ištaisytas iki 2006–2007 finansinių metų ir kad valdžios institucijos imtųsi veiksmingų priemonių iki 2006 m. liepos 24 d., t. y. per šešis mėnesius, kaip nurodyta Pakte. 2006 m. rugsėjo 20 d. Komisija paskelbė komunikatą Tarybai ir įvertino veiksmus, kurių ėmėsi Jungtinė Karalystė. Remdamasi tuomet turėta informacija, Komisija nusprendė, kad Jungtinė Karalystė pajėgi ištaisyti perviršinį deficitą, nors dėl to buvo daug neaiškumų, o struktūrinis koregavimas galėjo nesiekti 0,5 % BVP, kaip rekomenduota. 2006 m. spalio 10 d. Taryba patvirtino Komisijos nuomonę ir nusprendė, kad tuo metu nebuvo būtina imtis papildomų veiksmų.Tarybos nuomonėje dėl ankstesnės programos pateiktas įvertinimas2006 m. kovo 14 d. Taryba priėmė nuomonę dėl ankstesnės (nuo 2005–2006 iki 2011–2012 finansinių metų[2]) atnaujintos konvergencijos programos. Taryba laikėsi nuomonės, kad „numatomam koregavimo planui gali kilti pavojus“, ir pagal 104 straipsnio 7 dalį ir siekdama spręsti ilgalaikiam tvarumui kylančios rizikos problemą paragino Jungtinę Karalystę „užtikrinti, kad iki 2006–2007 m. patikimai ir tvariai iki 3 % BVP būtų sumažintas deficitas, ir toliau siekti biudžeto konsolidavimo, ypač įgyvendinant prognozuojamą išlaidų augimo mažinimą po 2007–2008 m.“, bei „pasiekti vidutinės trukmės tikslą, užtikrinantį greitą pažangą siekiant tvarumo ir gerokai mažesnio nei 60 % pagrįsto skolos santykio, numatantį pakankamą atsargumo dalį, kad nebus viršyta 3 % BVP pamatinė vertė, kurios Jungtinė Karalystė yra įsipareigojusi siekti nepažeisti, bei suteikiantį galimybių biudžeto pokyčiams, visų pirma atsižvelgiant į valstybės investicijų poreikį“.Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos įvertinimas2006 m. spalio 16 d. Jungtinė Karalystė pateikė nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitą, numatytą atnaujintoje Lisabonos strategijoje ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui. Jungtinės Karalystės nacionalinėje reformų programoje yra nurodyti šie pagrindiniai prioritetai: išlaikyti fiskalinį tvarumą esant didelėms demografinėms problemoms; sukurti aktyvų ir lankstų verslo sektorių, skatinti inovacijas bei mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą; plėsti galimybes įgyti kvalifikaciją; didinti inovacijų lygį ir išteklių naudojimo pritaikomumą bei užtikrinti vienodas galimybes šiuolaikinėje ir lanksčioje socialinės gerovės valstybėje.Komisijos atliktas šios programos įvertinimas (priimtas kaip 2006 m. gruodžio mėn. metinės pažangos ataskaitos [3] dalis) parodė, kad įgyvendindama nacionalinę reformų programą Jungtinė Karalystė daro tinkamą pažangą. Svari pažanga padaryta visose politikos srityse, visų pirma mikroekonomikos ir užimtumo politikos srityse. Makroekonomikos srityje parengti fiskalinio konsolidavimo ir pensijų reformos planai, kuriuos dar reikia įgyvendinti. Jungtinė Karalystė dėjo daugiau pastangų į šiuos darbus įtraukdama suinteresuotąsias šalis.Atsižvelgus į nustatytas stipriąsias ir silpnąsias vietas, Jungtinei Karalystei rekomenduota imtis veiksmų pagrindinių įgūdžių ir vidutinės kvalifikacijos srityse.Pagrindiniai vertinimo aspektai Kaip reikalaujama Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalyje (stabilumo programų atveju) ir 9 straipsnio 1 dalyje (konvergencijos programų atveju), vertinimas apima šiuos aspektus: ar ekonominės prielaidos, kuriomis yra grindžiama programa, yra patikimos; valstybės narės pateiktas vidutinės trukmės biudžeto tikslas ir tai, ar koregavimo planas siekiant to tikslo yra tinkamas; ar priemonės, kurių imtasi ir (arba) kurios pasiūlytos siekiant laikytis koregavimo plano, yra pakankamos, kad per visą ciklą būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; vertinant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą, ar daugiau koregavimo pastangų dedama ekonomikos pakilimo laikotarpiais, o esant ekonomikos nuosmukiui jų gali būti dedama mažiau. Euro zonos ir VKM II valstybių narių atveju – ar valstybė narė užtikrina metinį pagal ciklą pakoreguoto balanso gerėjimą, neskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių, t. y. 0,5 % BVP, kad būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; nustatant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą (jo dar nepasiekusioms valstybėms narėms) arba leidžiant laikinai nukrypti nuo vidutinės trukmės tikslo (jį pasiekusioms valstybėms narėms) – kaip įgyvendinamos svarbiausios struktūrinės reformos, turinčios tiesioginį ilgalaikį išlaidų mažinimo poveikį (įskaitant potencialaus augimo skatinimą) ir todėl darančios išmatuojamą poveikį ilgalaikiam valstybės finansų tvarumui (su sąlyga, kad būtų išlaikyta pakankamai patikima riba 3 % BVP pamatinės vertės atžvilgiu ir kad programos laikotarpiu biudžeto būklė vėl priartėtų prie vidutinės trukmės tikslo), ypatingą dėmesį skiriant pensijų reformoms, kuriomis įvedama kelių pakopų sistema, kurioje yra viena privalomojo pensijų kaupimo pakopa; ar valstybės narės ekonominės politikos kryptys atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires. Programoje pateiktų makroekonominių prielaidų patikimumas įvertintas atsižvelgus į Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozę ir pasinaudojus bendrai sutarta potencialios gamybos apimties ir pagal ciklą pakoreguoto balanso apskaičiavimo metodika. Programos atitikties bendrosioms ekonominės politikos gairėms įvertinime atsižvelgiama į bendrąsias ekonominės politikos gaires valstybės finansų srityje, kurios įtrauktos į integruotas 2005–2008 m. gaires. Vertinime taip pat nagrinėjami šie klausimai: skolos santykio pokyčiai ir ilgalaikio valstybės finansų tvarumo perspektyvos, kuriems reikėtų skirti pakankamą dėmesį vykdant biudžeto būklės priežiūrą, kaip pažymėta 2005 m. kovo 20 d. Tarybos pranešime „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo tobulinimas“. 2006 m. spalio 12 d. Komisijos komunikate nustatytas ilgalaikio tvarumo vertinimo metodas[4]; valstybių narių pagal Lisabonos strategiją ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui pateiktų nacionalinių reformų programų integracijos laipsnis. 2005 m. birželio 7 d. ECOFIN tarybos apibendrinamosiose pastabose Europos Vadovų Tarybai dėl bendrosios ekonominės politikos gairių nurodyta, kad nacionalinės reformų programos turėtų būti suderintos su stabilumo ir konvergencijos programomis; atitiktis elgesio kodeksui[5], kuriame, inter alia, reikalaujama, kad stabilumo ir konvergencijos programų struktūra ir visos duomenų lentelės būtų vienodos. |-  RekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006/2007–2011/2012 m. Jungtinės Karalystės konvergencijos programosEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[6], ypač į jo 9 straipsnio 3 dalį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją,pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,PAREIŠKĖ TOKIĄ NUOMONĘ:5.  [2007 m. vasario 27 d.] Taryba išnagrinėjo atnaujintą Jungtinės Karalystės konvergencijos programą nuo 2006–2007 iki 2011/2012 finansinių metų[7].6.  Programoje pateikiami du makroekonominiai scenarijai: pagrindinis ir alternatyvus, kuris pagrįstas ketvirčiu procentinio punkto mažesne augimo tendencija, nei pagrindiniame scenarijuje nurodyta. Atnaujintoje konvergencijos programoje pateikiamos valstybės finansų prognozės pagrįstos pastaruoju scenarijumi, kuriuo atliekant šį vertinimą ir remiamasi. Jame numatomas 2,75 % realiojo BVP augimas 2006 ir 2007 m., kuris sulėtės iki vidutiniškai 2,5 % per likusį programos laikotarpį. Remiantis šiuo metu turima informacija, šiame scenarijuje pateiktos patikimos augimo prielaidos. Infliacijos, kuri, kaip numatoma, mažės nuo 2,5 % 2006 m. iki 2 % nuo 2007 m., prognozės trumpuoju laikotarpiu, atsižvelgiant į paskutiniu metu paskelbtus rezultatus, yra šiek tiek sumažintos, bet apskritai patikimos.7.  Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozėje apskaičiuota, kad 2006–2007 m. valdžios sektoriaus deficitas bus 3,0 % BVP. Dabartinėje atnaujintoje konvergencijos programoje tais pačiais metais nustatomas 2,8 % BVP deficitas, taip atsižvelgiant į pastarąsias tendencijas, rodančias spartų pajamų augimą ir lėtesnį išlaidų didėjimą – taip bus ir per likusius finansinių metų mėnesius.8.  Pagrindiniai atnaujintoje konvergencijos programoje nurodyti fiskalinės politikos tikslai – užtikrinti ilgalaikį tvarumą, vienodas galimybes vienos kartos ir skirtingų kartų žmonėms ir, turint omenyje šiuos du tikslus, remti pinigų politiką, visų pirma leidžiant savaiminiams stabilizatoriams sušvelninti ekonomikos svyravimus. Programoje prognozuojama, kad deficitas sumažės iki mažesnės kaip 3 % BVP vertės 2006–2007 m. (2,8 %) ir iki 1,4 % BVP programos laikotarpio pabaigoje (2011–2012 m.). Kiek tai susiję su pirminiu balansu, 2005–2006 m. yra 0,6 % BVP deficitas ir numatoma, kad 2008–2009 m. jis bus subalansuotas, o 2011–2012 m. bus pasiektas 0,7 % BVP perteklius. Biudžeto koregavimo pastangos programos laikotarpiu yra vienodai paskirstytos tarp pajamų ir išlaidų. Numatoma, kad pajamų santykis didės pirmuosius dvejus programos laikotarpio metus, iš dalies tai priklausys nuo savo nuožiūra priimtų priemonių, o didelis su išlaidomis susijęs koregavimas pagal planą turėtų vykti nuo 2008–2009 m. stabdant dabartinį išlaidų didėjimą. Planuojama, kad valstybės investicijos, kaip apibrėžta konvergencijos programoje[8], nuo 2006–2007 m. nusistovės ties 2,25 % BVP verte taip, kad nuo 2007–2008 m. deficitas būtų panaudotas vien valstybės investicijoms finansuoti. Koregavimo planas iš esmės atitinka 2005 m. atnaujintoje programoje numatytą koregavimo planą, esant palankesnėms makroekonominėms perspektyvoms trumpuoju laikotarpiu.9.  Prognozuojama, kad pagal bendrai sutartą metodiką apskaičiuotas struktūrinis balansas (t. y. pagal ciklą pakoreguotas balansas, neskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių) pagerės nuo 2,5 % BVP 2006–2007 m. iki maždaug 1,25 % BVP paskutiniais programos metais (2011–2012 m.). Šis koregavimas yra didesnis nuo 2006–2007 m. iki 2008–2009 m., bet vėliau lėtėja. Kaip ir 2005 m. atnaujintoje programoje, kiekybinis struktūrinio balanso vidutinės trukmės tikslas nenurodomas. Programoje pateikiami fiskaliniai tikslai pagal nacionalines taisykles, kuriose nustatomas pagal ciklą pakoreguoto deficito koregavimo vidutinės trukmės planas dera su skolos ir BVP santykio stabilizavimu ties palyginti maža verte, tačiau pakankamai patikima riba tam, kad nebūtų pažeista 3 % BVP valdžios sektoriaus deficito pamatinė vertė, susidaro tik tam tikromis aplinkybėmis.10.  Iki 2007–2008 m. biudžeto prognozių rizika programoje yra iš esmės subalansuota, bet vėliau biudžeto rezultatai gali būti prastesni nei prognozuojama programoje. Prognozuojamas mokesčių ir BVP santykio didėjimas iš dalies priklauso nuo palyginti nepastovių veiksnių, pvz., pelno finansų ir naftos gamybos sektoriuose. Vis dėlto naujausi ekonomikos pokyčiai, įskaitant didelį pelningumą, patvirtina palyginti geras su pajamomis susijusias perspektyvas. Tačiau nuo 2008–2009 m. programoje numatyto deficito pokyčių plano sėkmė priklausys nuo to, ar iš tikrųjų, kaip prognozuojama, bus stabdomas išlaidų didėjimas ir aktyviai vykdoma stebėsena užtikrinant išlaidų ribų įgyvendinimą. Nors JK valdžios institucijos preliminariai pranešė apie biudžeto asignavimų mažinimą keletui nedidelių departamentų, dėl didžiausios išlaidų stabdymo nuo 2008–2009 m. dalies dar nepriimta konkrečių priemonių, bet valdžios institucijos jį turės patvirtinti 2007 m. liepos mėn. suplanuotoje Išsamioje išlaidų apžvalgoje, kurioje bus pranešta apie griežtus išlaidų planus iki 2010–2011 m. Ligi šiol turėta informacija apie aktyvią stebėseną užtikrinant išlaidų ribų įgyvendinimą yra teigiama.11.  Įvertinus šiuos pavojus galima teigti, kad programoje nustatytos biudžeto kryptys iš esmės atitinka tikslą ištaisyti perviršinį deficitą iki 2006–2007 m., kaip rekomendavo Taryba. Tačiau vadovaujantis programa pakankamai patikima riba, kad nebūtų viršyta 3 % BVP deficito riba esant įprastiems makroekonominiams svyravimams, susidaro tik apie 2009–2010 m., kai prognozės priklausys nuo Išsamios išlaidų apžvalgos. Todėl vėlesniais metais jau ištaisius perviršinį deficitą programoje numatomas fiskalinio konsolidavimo tempas turėtų būti paspartintas, ypač artėjant prie programos laikotarpio pabaigos, kai neprognozuojama didelio tolesnio koregavimo, nepaisant iš esmės tam palankių ekonominių perspektyvų.12.  Prognozuojama, kad bendrosios skolos santykis, kuris 2005–2006 m. buvo 42,1 % BVP, nors ir gerokai mažesnis už Sutartyje numatytą 60 % BVP pamatinę vertę, per programos laikotarpį lėtai didės ir aukščiausią vertę (šiek tiek daugiau kaip 44 %) pasieks 2008–2009 m. Numatoma, kad vėliau jis nusistovės ir programos laikotarpio pabaigoje pradės mažėti.13.  Senėjančios visuomenės ilgalaikis poveikis JK biudžetui yra artimas ES vidurkiui, o pensijų išlaidos didėja šiek tiek mažiau nei vidutiniškai ES; iš dalies taip yra dėl to, kad istoriškai JK labiau naudojamasi privačia pensijų kaupimo tvarka nei kitose ES šalyse. Siūlomomis pensinio aprūpinimo reformomis sprendžiama galimai nepakankamo aprūpinimo ateityje problema, didinant paskatas kaupti privačias santaupas prieš išeinant į pensiją ir didinant valstybinį pensinį aprūpinimą – dėl to šiek tiek daugiau nei anksčiau prognozuota padidėja valstybės pensijų išlaidos; į reformą taip pat įtrauktas suplanuotas laipsniškas įstatyminio pensinio amžiaus didinimas. Netgi dar neįvertinus ilgalaikio senėjančios visuomenės poveikio biudžetui, pradinė biudžeto būklė, nors ir pagerėjusi, palyginti su 2005 m., vis dar kelia grėsmę valstybės finansų tvarumui. Todėl mažinti šią grėsmę padėtų valstybės finansų konsolidavimas stiprinant biudžeto būklę labiau nei planuojama konvergencijos programoje. Apskritai Jungtinė Karalystė susiduria su vidutine rizika valstybės finansų tvarumui.14.  Konvergencijos programoje nurodytas 2006 m. spalio mėn. pateiktos nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitos bendro poveikio kokybinis įvertinimas, susijęs su fiskalinės politikos strategija vidutinės trukmės laikotarpiu. Be to, joje pateikiama susisteminta informacija apie tiesiogines biudžeto išlaidas arba sutaupytas lėšas, atsirandančias dėl nacionalinėje reformų programoje numatytų pagrindinių reformų, o biudžeto prognozėse aiškiai atsižvelgiama į nacionalinėje reformų programoje nurodytų veiksmų poveikį valstybės finansams. Konvergencijos programoje numatytos priemonės valstybės finansų srityje dera su priemonėmis, numatytomis nacionalinėje reformų programoje. Visų pirma abiejose programose numatoma laipsniškai įgyvendinti vyriausybės tikslus didinti viešųjų paslaugų efektyvumą ir ekonomiškumą, o sudarant ilgalaikes valstybės finansų prognozes atsižvelgta į numatomas siūlomos pensijų reformos išlaidas.15.  Programoje pateikta biudžeto strategija iš esmės atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires, įtrauktas į integruotas 2005–2008 m. gaires.16.  Kiek tai susiję su duomenų pateikimo reikalavimais, nustatytais elgesio kodekse dėl stabilumo ir konvergencijos programų, programoje yra spragų pateikiant privalomus ir neprivalomus duomenis[9], kurios dar rimtesnės nei ankstesnėje atnaujintoje programoje, nes laikotarpis, kurio išlaidų planai pateikiami, yra trumpesnis.Galima daryti bendrą išvadą, kad programa iš esmės atitinka siekį ištaisyti perviršinį deficitą iki Tarybos nustatyto termino pabaigos (2006–2007 finansiniai metai). Tačiau po 2009–2010 m. didelis tolesnis konsolidavimas nenumatomas, o tai, ar bus pasiekti biudžeto tikslai po 2007–2008 m., priklauso nuo veiksmingai įgyvendinto numatomo išlaidų ribojimo.Atsižvelgiant į pirmiau pateiktą įvertinimą, Jungtinė Karalystė raginama siekti biudžeto konsolidavimo per programos laikotarpį, ypač po 2007–2008 m. įgyvendinant prognozuojamą išlaidų augimo mažinimą, ir toliau stiprinti biudžeto būklę siekiant pašalinti pavojus ilgalaikiam valstybės finansų tvarumui.Jungtinė Karalystė taip pat raginama laikytis duomenų pateikimo reikalavimų, nustatytų elgesio kodekse.Pagrindinių makroekonominių ir biudžeto prognozių palyginimas2005/06 | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | 2010/11 | 2011/12 |[1] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Visus šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šioje tinklavietėjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Jungtinės Karalystės finansiniai metai prasideda balandžio mėn., o baigiasi kovo mėn.[3] Komisijos komunikatas pavasario Europos Vadovų Tarybai „Atnaujintos Lisabonos strategijos ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui įgyvendinimas. Rezultatų pateikimo metai“, 2006 12 12, COM(2006)816.[4] Komisijos komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas ES“, 2006 10 12, COM (2006) 574 galutinis ir 2006 m. Europos Komisijos Ekonomikos ir finansų reikalų generalinio direktorato dokumentas „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas Europos Sąjungoje“, leidinys European Economy , Nr. 4/2006.[5] „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo sąlygos bei stabilumo ir konvergencijos programų formos ir turinio gairės“, kurias 2005 m. spalio 11 d. patvirtino ECOFIN taryba.[6] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šioje tinklavietėjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[7] Jungtinės Karalystės finansiniai metai prasideda balandžio mėn., o baigiasi kovo mėn.[8] Jungtinės Karalystės konvergencijos programoje naudojama valstybės finansų apibrėžtis, kuri skiriasi nuo ESS sąvokos, aprėpia visas viešojo sektoriaus investicijas (tai yra viešųjų įmonių ir valdžios sektoriaus), įskaitant kapitalo dotacijas privačiam sektoriui, atskaičius nusidėvėjimą.[9] Visų pirma nepateikti užimtumo, nedarbo, darbo užmokesčio infliacijos prognozių duomenys ir išsamus valdžios sektoriaus pajamų ir išlaidų po 2007–2008 m. prognozių suskirstymas. Palyginti su 2005 m. atnaujinta programa, valdžios sektoriaus išlaidų suskirstymo laikotarpis yra trumpesnis nei dabartinėje atnaujintoje programoje, kuri yra paskutinė atnaujinta programa prieš 2007 m. liepos mėn. Išsamioje išlaidų apžvalgoje nustatant naujus išsamius išlaidų planus.


title: 2012 m. liepos 10 d. Tarybos rekomendacija dėl Latvijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Latvijos konvergencijos programos

text:
               24.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 219/50

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2012 m. liepos 10 d.
   dėl Latvijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Latvijos konvergencijos programos
   2012/C 219/15
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu ir daugiausia dėmesio skiriančią toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant savo nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2011 m. liepos 12 d. Taryba priėmė rekomendaciją (3) dėl Latvijos 2011 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl atnaujintos Latvijos 2011–2014 m. konvergencijos programos;

               (4)

               2011 m. lapkričio 23 d. Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas antras ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“. 2012 m. vasario 14 d. Komisija pagal 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (4) priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nenurodė, kad Latvija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (5)

               2011 m. gruodžio 1 d. Taryba priėmė išvadas, kuriose ragina Socialinės apsaugos komitetą, bendradarbiaujant su Užimtumo komitetu ir kitais komitetais, pateikti savo nuomonę dėl veiksmų, rekomenduojamų pagal strategijos „Europa 2020“ politikos ciklą. Ši nuomonė yra Užimtumo komiteto nuomonės dalis;

               (6)

               2011 m. Latvija įvykdė daugumą vidutinės trukmės finansinės pagalbos programos pagal Sprendimą 2009/290/EB (5) sąlygų. 2011 m. gruodžio 21 d. Komisija baigė penktąją (paskutinę) peržiūrą pagal Latvijos mokėjimų balanso programą ir iš esmės teigiamai įvertino Vyriausybės pažangą, padarytą vykdant biudžeto, finansines ir struktūrines reformas. Vidutinės trukmės finansinės pagalbos programa baigėsi 2012 m. sausio mėn. Pasibaigus tai programai, Latvijai taikoma po programos įgyvendinimo vykdoma priežiūra. Ši priežiūra yra galiojančių procedūrų ir priežiūros mechanizmų dalis; ji vykdoma siekiant atidžiai stebėti riziką, dėl kurios galėtų kilti grėsmė makroekonominiam stabilumui, nes tai gali turėti įtakos gebėjimui vykdyti pagalbos grąžinimo įsipareigojimus. Priežiūra po programos įgyvendinimo vykdoma tol, kol bus grąžinta didžioji (apie 70 %) paskolų dalis;

               (7)

               vykdant Europos semestro veiklą, Europos Parlamentas buvo tinkamai įtrauktas remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1466/97 ir 2012 m. vasario 15 d. priėmė rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2012 m. metinėje augimo apžvalgoje bei rezoliuciją dėl dalyvavimo rengiant 2012 m. metinę augimo apžvalgą;

               (8)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti diferencijuotam, ekonomikos augimą skatinančiam fiskaliniam konsolidavimui, įprastų skolinimo ekonomikai sąlygų atkūrimui, ekonomikos augimo ir konkurencingumo skatinimui, nedarbo problemos sprendimui, krizės sukeltų socialinių pasekmių šalinimui ir viešojo administravimo modernizavimui;

               (9)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į jų stabilumo arba konvergencijos programas ir į jų nacionalines reformų programas;

               (10)

               2012 m. balandžio 30 d. Latvija pateikė savo 2012–2015 m. konvergencijos programą ir savo 2012 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu;

               (11)

               remdamasi konvergencijos programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos biudžeto projekcijos, 2012 m. yra atsargus, atsižvelgiant į naujausią turimą informaciją, o 2013 m. – tikėtinas. Konvergencijos programoje pateiktos 2012 m. makroekonominės projekcijos labai panašios į Komisijos tarnybų 2012 m. pavasario prognozę (pagal ją numatyta, kad BVP augimas bus atitinkamai 2,0 % ir 2,2 %), tačiau naujausi ekonominiai duomenys rodo, kad rezultatai gali būti geresni. Konvergencijos programoje apibrėžtos biudžeto strategijos tikslas – ne vėliau kaip 2012 m. ištaisyti perviršinį deficitą, o iki konvergencijos programos laikotarpio pabaigos pasiekti vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslą. 2012–2015 m. konvergencijos programoje - 1,0 % BVP vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslas pakeistas - 0,5 % BVP vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslu; naujasis vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslas atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. 2012 m. planuojamas nominalusis deficitas atitinka 2009 m. liepos 7 d. Tarybos rekomendacijoje nustatytą perviršinio deficito panaikinimo terminą. Konvergencijos programoje nustatytas tikslas pasiekti, kad 2013 m. nominalusis deficitas būtų 1,4 % BVP, nors dar nėra numatytos visapusiškos priemonės išlaidų mažinimo tikslui pasiekti. Remiantis (perskaičiuotu) struktūriniu biudžeto balansu (6), Latvija vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslą pasieks iki konvergencijos programos laikotarpio pabaigos 2015 m. Atsižvelgiant į perskaičiuotus duomenis, vėlesniais konvergencijos programos metais pažanga siekiant vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslo struktūriniu požiūriu yra mažiau kaip 0,5 % BVP, tačiau planuojamas išlaidų ribojimas turėtų užtikrinti, kad valdžios sektoriaus išlaidų augimo rodiklis, atsižvelgiant į diskrecines pajamų priemones, atitiktų Stabilumo ir augimo pakto išlaidų kriterijų.
               Be to, dėl 2012 m. mokesčių pokyčių antrąjį pusmetį, kuriuos Parlamentas priėmė 2012 m. gegužės 24 d. ir kurie į konvergencijos programoje pateiktą scenarijų neįtraukti, tačiau nurodyti prie konvergencijos programos pridėtame rašte, kyla rizika, kad 2013 m. ir vėliau tikslai gali nebūti pasiekti. Valdžios sektoriaus skolos santykis nesiekia 60 % BVP; jis didėja nuo 42,6 % BVP 2011 m. iki 46,7 % BVP 2014 m., nes valdžios institucijos iš anksto finansuoja dideles su tarptautinės finansinės paramos programa susijusias grąžinamas sumas, mokėtinas 2014–2015 m., o šias sumas grąžinus 2015 m. santykis mažėja iki 38,9 % BVP;

               (12)

               Latvija turėtų vykdyti strategiją, kuria siekiama darbo mokesčius pakeisti vartojimo ir turto bei gamtinių ir kitų išteklių naudojimo mokesčiais ir kartu gerinti struktūrinį balansą. Gana didelė mokesčių našta, tenkanti nedidelį darbo užmokestį gaunantiems asmenis, ir aukštas nedeklaruoto darbo lygis rodo tai, kad reikia parengti tinkamą darbo rinkos politiką, peržiūrėti mokesčių ir išmokų sistemą ir sustiprinti kovą su šešėline ekonomika. Aplinkos mokesčiai dar gana mažai išplėtoti ir daugiausiai apima degalų mokesčius, tuo tarpu kitų energijos šaltinių mokesčiai, taršos ir gamtinių išteklių naudojimo mokesčiai nesiekia ES vidurkio. Labiau išplėsta mokesčių bazė, į ją įtraukiant kitus aplinkos mokesčius, visų pirma taršos mokesčius, taip pat įvairesnių energijos šaltinių apmokestinimas padėtų siekti aplinkosaugos tikslų ir kartu sudarytų sąlygas mažinti darbo apmokestinimą;

               (13)

               atsižvelgiant į vykdomą fiskalinio valdymo reformą Latvija raginama užtikrinti, kad Parlamentas priimtų fiskalinės drausmės įstatymą, taip pat parengti vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemos įstatymą, siekiant paremti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą. Fiskalinės drausmės įstatymo priėmimas atitiks Vyriausybės įsipareigojimus pagal mokėjimų balanso programą; Vyriausybės priimtu įstatymo projektu taip pat siekiama plėtojamą ES fiskalinio valdymo srities acquis perkelti į Latvijos teisės aktus. Kai naujasis įstatymas bus priimtas ir įgyvendintas, jis gerokai sustiprins Latvijos fiskalinę sistemą, nes šiuo metu nėra veiksmingo mechanizmo riboti išlaidų augimą ekonomikos augimo metais;

               (14)

               siekdama užtikrinti pensijų reformos tęstinumą, Latvija turėtų sumažintą įmokų į privalomąją privačių pensijų schemą normą, kuri šiuo metu siekia 2 % darbo užmokesčio neatskaičius mokesčių, nuo 2013 m. pakeisti 6 % norma;

               (15)

               Latvija turi sustiprinti ir pertvarkyti socialinės paramos sistemą bei spręsti nedarbo, kuris yra vienas didžiausių Sąjungoje, problemą. Jaunimo nedarbo problema tapo ypač akivaizdi krizės metu – ji, be kita ko, rodo didelę gebėjimų paklausos ir pasiūlos neatitiktį darbo rinkos poreikiams. Sukurtos ir įgyvendintos specialios jaunimui skirtos aktyvios darbo rinkos politikos priemonės, apimančios profesinį mokymą, savanorišką darbą ir darbo užmokesčio subsidijas jaunimui. Vis dėlto, atsižvelgiant į problemos mastą, šių nedidelės apimties veiksmų poveikis buvo palyginti nedidelis;

               (16)

               2011 m. 40 % Latvijos gyventojų kyla skurdo ir socialinės atskirties pavojus, o tai turi neigiamų pasekmių darbo jėgos įsidarbinimo galimybėms ir ateities augimo perspektyvoms. Latvija priėmė neatidėliotiną minimalios socialinės apsaugos sistemos strategiją. Vyriausybės skurdo mažinimo politikos priemonės daugiausia susijusios su pajamų nelygybės mažinimu, mokesčių naštos dirbančioms šeimoms mažinimu ir galimybių patekti į darbo rinką didinimu. Nepaisant to, Latvija gana nedaug išleidžia socialinei apsaugai, o socialiniai pervedimai nedaug padeda mažinti skurdą, nes didele socialinių pervedimų dalimi pasinaudoja vidutines ir dideles pajamas gaunantys asmenys. Išlaidos materialine padėtimi grindžiamoms išmokoms nedidelės, o minimalios socialinės apsaugos sistemos funkcija iš dalies grindžiama laikinais mažai apmokamais viešaisiais darbais. Socialinės paramos išmokų sistemoje taip pat nenumatyta priemonių skurdo ir nedarbo spąstų problemai išvengti, be to, sistema piktnaudžiaujama. Labai nevienodos galimybės įvairiose savivaldybėse pasinaudoti socialine parama, o dėl nepakankamo skaidrumo sunkinamas faktais pagrįstas sprendimų priėmimas. Per krizę ypač išryškėjo ilgalaikio nedarbo ir jaunimo nedarbo problemos. Dauguma jaunų bedarbių neturi profesinių kvalifikacijų. Palyginti daug jaunuolių niekur nedirba ir nesimoko mokslo įstaigose ar profesinio rengimo mokyklose. Reikėtų imtis priemonių, atitinkančių Latvijos ir Komisijos bendrųjų veiksmų grupės dėl jaunimo nedarbo rezultatus;

               (17)

               Latvija turėtų toliau didinti energijos vartojimo efektyvumą ir skatinti pagrindinių energijos tinklų konkurenciją kartu gerindama jų sujungimo su ES energijos tinklais galimybes. Mokesčių sistemoje nenumatyta pakankamai paskatų mažinti išlaidas energijai ir vartojimą bei investicijas nukreipti link efektyviai energiją naudojančių produktų (transporto priemonių, pastatų izoliacijos produktų, šildymo sistemų). Latvijos energijos rinkose toliau dominuoja monopolijos. Dėl istorinių priežasčių dujų ir elektros energijos rinkos iš esmės atskirtos nuo kitų valstybių narių rinkų;

               (18)

               neveiksminga civilinės teisenos sistema neigiamai veikia verslą ir ekonominę aplinką, nes didėja verslo sąnaudos ir su verslo vykdymu susijusi rizika. Pirmosios ir antrosios instancijos teismuose daug neišspręstų civilinių ir komercinių bylų, ypač susijusių su sutartiniais įsipareigojimais ir nemokumu. Reikėtų įvertinti teisėjų profesinės veiklos rezultatus. Toliau reikia tobulinti nemokumo teisės sistemą;

               (19)

               nepaisant gana aukšto išsilavinimo lygio, didelė darbo jėgos dalis neturi reikiamų profesinių kvalifikacijų ir turi ribotas galimybes įgyti aukštąjį išsilavinimą. Universitetų veiklos rezultatai pasaulio mastu prasti, mažas jų tarptautinis konkurencingumas ir prastas valdymas. Nepakankamas universitetų, mokslinių tyrimų institutų ir įmonių bendradarbiavimas lemia labai prastus inovacijų rezultatus. Trūksta sisteminės ir veiksmingos mokslinių tyrimų ir inovacijų strategijos. Latvijos įmonių išlaidos moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai – mažiausios Sąjungoje;

               (20)

               Latvija prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Šie įsipareigojimai, taip pat 2011 m. prisiimti ir įgyvendinami įsipareigojimai, yra susiję su užimtumo skatinimu, konkurencingumo didinimu, viešųjų finansų tvarumo gerinimu ir finansinio stabilumo stiprinimu. Komisija įvertino, kaip įgyvendinami pagal paktą „Euro plius“ prisiimti įsipareigojimai. Į šio vertinimo rezultatus buvo atsižvelgta rengiant toliau išdėstytas rekomendacijas;

               (21)

               atsižvelgdama į Europos semestrą Komisija atliko išsamią Latvijos ekonominės politikos analizę. Komisija įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę reformų programą. Ji įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Latvijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą, ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų. Jos rekomendacijos pagal Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–7 rekomendacijose;

               (22)

               atsižvelgdama į šį vertinimą Taryba išnagrinėjo konvergencijos programą ir savo nuomonę (7) visų pirma pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

         REKOMENDUOJA Latvijai 2012–2013 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Užtikrinti numatytą pažangą, kad būtų laiku ištaisytas perviršinis deficitas. Tuo tikslu 2012 m. biudžetą vykdyti kaip numatyta ir įgyvendinti fiskalines priemones, nurodytas Tarybos rekomendacijoje pagal perviršinio deficito procedūrą. Taip pat įgyvendinti 2013 m. ir vėlesnių metų biudžeto strategiją, numatant pakankamai tiksliai apibrėžtas struktūrines priemones, kad būtų daroma pakankama pažanga, siekiant įvykdyti vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslą ir laikytis išlaidų kriterijaus. Gautas didesnes, nei tikėtasi, cikliškas pajamas skirti valdžios sektoriaus skolai mažinti.

               2.

               Įgyvendinti priemones, kuriomis siekiama darbo mokesčius pakeisti vartojimo, turto ir gamtinių bei kitų išteklių naudojimo mokesčiais, kartu gerinant struktūrinį balansą; užtikrinti, kad būtų priimtas fiskalinės drausmės įstatymas ir parengtas vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemos įstatymas, siekiant paremti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą; nuo 2013 m. įmokoms į privalomąją privačių pensijų schemą vėl taikyti 6 % darbo užmokesčio neatskaičius mokesčių normą.

               3.

               Imtis priemonių mažinti ilgalaikį ir jaunimo nedarbą mažinant mokyklos nebaigiančių asmenų skaičių, skatinant veiksmingesnį profesinį rengimą ir mokymą bei jo gamybinės praktikos elementą, gerinant aktyvios darbo rinkos politikos ir susijusių mokymo priemonių kokybę, prieinamumą ir veiksmingumą, taip pat priimant veiksmingą darbo užmokesčio subsidijavimo schemą.

               4.

               Spręsti didelio skurdo ir socialinės atskirties problemas reformuojant socialinės paramos sistemą, kad ji būtų veiksmingesnė ir kartu užtikrintų geresnę skurstančių gyventojų apsaugą. Užtikrinti, kad sistema būtų taikoma tikslingiau, ir didinti paskatas dirbti.

               5.

               Toliau skatinti energijos vartojimo efektyvumą įgyvendinant priemones ir taikant paskatas mažinti išlaidas energijai ir vartoti efektyviai energiją naudojančius produktus, įskaitant transporto priemones, pastatus ir šildymo sistemas. Skatinti pagrindinių energijos tinklų konkurenciją ir gerinti jų sujungimo su ES energijos tinklais galimybes.

               6.

               Imtis priemonių gerinti teismų sistemos valdymą ir veiksmingumą, visų pirma sumažinti neišnagrinėtų bylų skaičių ir paspartinti teismo procesą. Imtis priemonių gerinti nemokumo teisės sistemos ir tarpininkavimo teisės veikimą.

               7.

               Tęsti aukštojo mokslo reformas, be kita ko, įdiegiant naują finansavimo modelį, kuriuo būtų skatinama kokybė, stiprinamos aukštojo mokslo ir darbo rinkos poreikių sąsajos bei aukštojo mokslo ir mokslinių tyrimų įstaigų ryšiai ir vengiama biudžeto išteklių suskaidymo. Parengti ir įgyvendinti veiksmingą mokslinių tyrimų ir inovacijų politiką, pagal kurią įmonės būtų skatinamos diegti inovacijas, be kita ko taikant mokesčių paskatas, atnaujinant infrastruktūrą ir racionalizuojant mokslinių tyrimų įstaigų veikimą.

      Priimta Briuselyje 2012 m. liepos 10 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         V. SHIARLY

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  Toliau taikomos 2012 metais pagal 2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimą 2012/238/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 119, 2012 5 4, p. 47).

      (3)  OL C 215, 2011 7 21, p. 8.

      (4)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (5)  OL L 79, 2009 3 25, p. 39.

      (6)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas (atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones), Komisijos tarnybų perskaičiuotas remiantis programoje pateikta informacija ir taikant bendrai sutartą metodiką.

      (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


title: 2011 m liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl Rumunijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Rumunijos konvergencijos programos

text:
               22.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 216/6

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2011 m liepos 12 d.
   dėl Rumunijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Rumunijos konvergencijos programos
   2011/C 216/03
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2009 m. gegužės 6 d. Taryba priėmė Sprendimą 2009/459/EB (2), kuriuo Rumunijai trejus metus teikiama vidutinės trukmės finansinė pagalba pagal Sutarties 143 straipsnio nuostatas. Pridėtame 2009 m. birželio 23 d. pasirašytame susitarimo memorandume ir jo paskesniuose papildymuose išdėstytos ekonominės politikos sąlygos, kuriomis remiantis išmokėta finansinė pagalba. 2010 m. kovo 16 d. Sprendimas 2009/459/EB buvo iš dalies pakeistas Sprendimu 2010/183/ES (3). Atsižvelgdama į sėkmingą Rumunijos programos įgyvendinimą ir į dalinį einamosios sąskaitos koregavimą dėl likusių struktūrinių trūkumų Rumunijos darbo ir produktų rinkose, dėl kurių šalis tampa jautri tarptautiniams kainų šokams, 2011 m. gegužės 12 d. Taryba priėmė sprendimą 2011/288/ES (4) trejus metus teikti ES vidutinės trukmės prevencinę finansinę pagalbą Rumunijai pagal Sutarties 143 straipsnį. Prie sprendimo pridedamas susitarimo memorandumas bus pasirašytas 2011 m. birželio mėn. 29 d.

               (2)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas.

               (3)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba patvirtino rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (5), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką.

               (4)

               2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas naujas ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.

               (5)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo 7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis ir jas įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas ir į nacionalines reformų programas.

               (6)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas.

               (7)

               2011 m. gegužės 2 d. Rumunija pateikė 2011 m. atnaujintą 2011–2014 m. konvergencijos programą ir 2011 m. nacionalinę reformų programą. Šios dvi programos vertintos vienu metu.

               (8)

               2002–2008 m. Rumunijos ekonomika stipriai augo ir realusis BVP augo vidutiniškai 6,3 %, viršydamas potencialaus augimo lygį. Ekonomikos augimą daugiausia lėmė vidaus paklausa, kai dėl didelių kreditavimo ir darbo užmokesčio pokyčių buvo skatinamas privatus vartojimas ir investicijos. Šį kilimą taip pat skatino užsienio kapitalo įplaukos, tai nulėmė perkaitimą ir netvarų išorės ir fiskalinį disbalansą. 2007 m. einamosios sąskaitos deficitas pasiekė aukščiausią 13,4 % BVP lygį ir 2008 m. sumažėjo tik nežymiai – iki 11,6 %. Remiantis Komisijos vėliausiu ilgalaikio tvarumo vertinimu, rizika, susijusi su viešųjų finansų ilgalaikiu fiskaliniu tvarumu, yra didelė. Tačiau šiame vertinime dar nėra atsižvelgta į išsamias pensijos reformos priemones, kurių buvo imtasi 2010 m., kurios iš esmės pagerino ilgalaikį Rumunijos pensijų sistemos tvarumą. Aukštą išorės skolinimosi lygį lėmė procikliška fiskalinė politika, kai dėl pasikartojančio nuokrypio nuo patvirtinto biudžeto, visų pirma susijusio su einamosiomis išlaidomis, nominalusis deficitas padidėjo nuo 1,2 % BVP 2005 m. iki 5,7 % BVP 2008 m. Dėl finansų krizės ir jos sukelto pasaulinio ekonomikos nuosmukio investuotojai vis labiau vengė rizikuoti, todėl smarkiai sumažėjo kapitalo srautų į Rumuniją. Nepaisant palankių ekonominių sąlygų, dalyvavimas darbo rinkoje nesuaktyvėjo; užimtumo lygis pakilimo metais pasikeitė labai nežymiai. 2010 m. užimtumo lygis pasiekė 63,3 %, o nedarbas dėl ekonomikos nuosmukio išaugo nuo 5,8 % 2008 m. iki 7,3 % 2010 m. Pažeidžiamų grupių, pavydžiui romų, nedarbo lygis vis dar labai aukštas. Atsižvelgdamos į tai ir į neatidėliotinus privataus finansavimo poreikius, 2009 m. gegužės mėn. Rumunijos valdžios institucijos paprašė tarptautinės ir ES finansinės pagalbos.

               (9)

               Sėkmingai įgyvendinus ES ir TVF koreguojamąją programą ir siekiant konsoliduoti šiuos teigiamus laimėjimus, derybose su šalies valdžios institucijomis buvo susitarta dėl 2011–2013 m. prevencinės ES ir TVF programos. Ta naująja programa tęsiamas įgyvendinant 2009–2011 m. programą pradėtas fiskalinis konsolidavimas, fiskalinio valdymo reformos ir finansinio stabilumo išsaugojimo veiksmai. Be to, joje itin pabrėžiama, kad, norint išlaisvinti Rumunijos augimo potencialą, skatinti darbo vietų kūrimą ir pagerinti ES lėšų įsisavinimą, būtinos struktūrinės reformos produktų (energetikos ir transporto sektoriuose) ir darbo rinkose. Rumunija eina teisingu keliu, kad 2011 m. deficitą sumažintų iki 4,4 % BVP pinigine išraiška (iki mažiau kaip 5 % BVP pagal ESS). Tai suteiktų tinkamą pagrindą siekti, kad 2012 m. deficitas neviršytų 3 % BVP, nors pagal Komisijos tarnybų 2011 m. pavasario prognozę gali reikėti papildomų priemonių. Valdžios institucijos taip pat ėmėsi veiksmų, kad pasiektų naujosios programos struktūrinės reformos tikslus ir toliau palaiko finansinį stabilumą.

               (10)

               Remdamasi atnaujintos konvergencijos programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominės prielaidos, kuriomis grindžiamos programoje pateiktos projekcijos, yra tikėtinos. Konvergencijos programa siekiama ištaisyti perviršinį deficitą iki 2012 m. termino, nustatyto 2010 m. vasario 16 d. Tarybos rekomendacijoje. Programoje nustatytas tikslas pasiekti, kad 2013 m. nominalusis deficitas būtų 2,6 % BVP, o 2014 m. – 2,1 % BVP ir numatoma, kad konsolidavimas bus daugiausia grindžiamas išlaidomis. Pagal Komisijos tarnybų perskaičiuotą struktūrinį balansą, vidutinės trukmės tikslas per programos laikotarpį nebus pasiektas. Konsolidavimo strategija įgyvendinama laikotarpio pradžioje, taigi struktūrinio pagerėjimo daugiausia siekiama 2011 ir 2012 m. Kita vertus, 2013 ir 2014 m. struktūrinio balanso pagerėjimo nėra. Numatytas deficito scenarijus tinkamas 2011 ir 2012 m., tačiau ne 2013 ir 2014 m. Pagrindinė biudžeto tikslams kylanti rizika yra vykdymo rizika, įsiskolinimas valstybinėms įmonėms, kuris sudaro didelį biudžeto neapibrėžtąjį įsipareigojimą, ir Komisijos (Eurostato) pareikštos išlygos dėl Rumunijos pranešimo pagal perviršinio deficito procedūrą (6). Atsižvelgiant į tai, Rumunija įsipareigojo suteikti pirmenybę valstybės finansų statistikos ESA 95 surinkimo Nacionaliniame statistikos institute pagerinimui.

               (11)

               Rumunija savo nacionalinėje reformų programoje ir konvergencijos programoje prisiėmė įsipareigojimus pagal paktą „Euro plius“ ir juos pateikė 2011 m. gegužės 2 d. Dauguma įsipareigojimų įvykdyti arba yra vykdomi įgyvendinant vidutinės trukmės finansinės pagalbos programą ir iš esmės yra tinkami sprendžiant pagal paktą nustatytus uždavinius.

               (12)

               Komisija įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat įsipareigojimus pagal paktą „Euro plius“. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Rumunijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą, ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų.

               (13)

               Atsižvelgdama į šį vertinimą, taip pat į 2010 m. vasario 16 d. Tarybos rekomendaciją pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 7 dalį, Taryba išnagrinėjo 2011 m. atnaujintą Rumunijos konvergencijos programą ir savo nuomonę pateikė (7) rekomendacijoje toliau. Atsižvelgdama į 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos išvadas, Taryba išnagrinėjo Rumunijos nacionalinę reformų programą,

         REKOMENDUOJA Rumunijai:
   Įgyvendinti Sprendime 2009/459/EB su pakeitimais, padarytais Sprendimu 2010/183/ES, nustatytas priemones kartu su Sprendime 2011/288/ES nustatytomis priemonėmis, patikslintomis 2009 m. birželio 23 d. susitarimo memorandume ir jo paskesniuose papildymuose bei 2011 m. birželio mėn. 29 d. memorandume ir jo paskesniuose papildymuose.

      Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 150, 2009 6 13, p. 8.

      (3)  OL L 83, 2010 3 30, p. 19.

      (4)  OL L 132, 2011 5 19, p. 15.

      (5)  2011 m. gegužės 19 d. Tarybos sprendimu 2011/308/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 138, 2011 5 26, p. 56) taikytina 2011 m.

      (6)  Eurostatas pareiškė išlygų dėl Rumunijos PDP duomenų kokybės:

               i)

               dėl neaiškumo dėl kai kurių valstybinių įmonių poveikio valdžios sektoriaus deficitui;

               ii)

               dėl atsiskaitymo pagal 1995 m. ESS kategorijas „kitos gautinos arba mokėtinos sumos“;

               iii)

               dėl kai kurių finansinių operacijų pobūdžio ir poveikio; ir

               iv)

               dėl vidaus srautų konsolidavimo.

      (7)  Numatyta Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalyje.