title: 2012 m. liepos 10 d. Tarybos rekomendacija dėl Ispanijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Ispanijos stabilumo programos

text:
               24.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 219/81

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2012 m. liepos 10 d.
   dėl Ispanijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Ispanijos stabilumo programos
   2012/C 219/24
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendacijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, daugiausia dėmesio skiriant toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2011 m. liepos 12 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl Ispanijos 2011 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl atnaujintos 2011–2014 m. Ispanijos stabilumo programos;

               (4)

               2011 m. lapkričio 23 d. Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas antras ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“. 2012 m. vasario 14 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nurodė, kad Ispanija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (5)

               2011 m. gruodžio 1 d. Taryba priėmė išvadas, kuriose ragina Socialinės apsaugos komitetą, bendradarbiaujant su Užimtumo komitetu ir kitais komitetais, pateikti savo nuomonę dėl veiksmų, rekomenduojamų pagal strategijos „Europa 2020“ politikos ciklą. Ši nuomonė yra Užimtumo komiteto nuomonės dalis;

               (6)

               vykdant Europos semestro veiklą, Europos Parlamentas buvo tinkamai įtrauktas remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1466/97 ir 2012 m. vasario 15 d. priėmė rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2012 m. metinėje augimo apžvalgoje bei rezoliuciją dėl dalyvavimo rengiant 2012 m. metinę augimo apžvalgą;

               (7)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą, šalinti krizės sukeltas socialines pasekmes ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (8)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro plius“, numatyti papildomų įsipareigojimų, pirmiausia susijusių su keliomis esminėmis, laiku daromomis ir išmatuojamomis reformomis, kurias vykdant būtų pasiekti pakto tikslai;

               (9)

               2012 m. balandžio 30 d. Ispanija pateikė savo 2012–2015 m. stabilumo programą ir savo 2012 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu. Atlikdama nuodugnią apžvalgą pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį, Komisija taip pat įvertino, ar Ispanijoje esama makroekonominio disbalanso. Nuodugnioje apžvalgoje Komisija padarė išvadą, kad Ispanijoje susidaręs disbalansas, kuris nėra perviršinis, bet jį reikia nedelsiant ištaisyti;

               (10)

               remdamasi stabilumo programos vertinimu pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalį, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiama programa, yra iš esmės tikėtinas 2012 m. ir optimistinis vėlesniais metais. Komisijos tarnybų 2012 m. pavasario prognozėje projektuojamas 2012 m. BVP augimas – – 1,8 %, 2013 m. – – 0,3 %, palyginti su stabilumo programoje nurodytu atitinkamai – 1,7 % ir 0,2 % augimu. Laikantis perviršinio deficito procedūros, stabilumo programoje išdėstytas biudžeto strategijos tikslas – iki 2013 m. valdžios sektoriaus deficitą sumažinti, kad jis būtų mažesnis kaip 3 % BVP pamatinė vertė, daugiausiai išlaidų ribojimo, bet taip pat ir tam tikromis pajamų didinimo priemonėmis. Remiantis (perskaičiuotu) struktūriniu balansu (5), stabilumo programoje planuojamas vidutinis metinis struktūrinio balanso pagerėjimas 2,6 % BVP 2011–2013 m. – jis yra didesnis negu pagal perviršinio deficito procedūrą rekomenduotas (daugiau negu 1,5 % BVP) vidutinis 2010–2013 m. fiskalinių priemonių dydis. Ištaisius perviršinį deficitą, stabilumo programoje patvirtinamas vidutinės trukmės biudžeto tikslas – struktūriškai subalansuota biudžeto pozicija, kuri būtų beveik pasiekta iki 2015 m., kai struktūrinis biudžeto deficitas sudarytų 0,2 % BVP. Vidutinės trukmės laikotarpio tikslas deramai atspindi Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Numatytas struktūrinis koregavimo tempas 2012–2013 m. yra pakankamas siekiant vidutinės trukmės tikslo ir valdžios sektoriaus išlaidų didėjimo rodiklio, atsižvelgiant į diskrecines pajamų priemones, ir suderinamas su Stabilumo ir augimo pakte nustatytu išlaidų rodikliu.
               Pagal stabilumo programos projekcijas valdžios sektoriaus skolos santykis 2013 m. itin padidės, o vėlesniais metais pradės mažėti. 2014 ir 2015 m. Ispanijai bus pereinamasis laikotarpis, o stabilumo programoje pateikti planai užtikrintų pakankamą pažangą siekiant laikytis Stabilumo ir augimo pakte nustatyto skolos mažinimo kriterijaus. Deficito ir skolos koregavimo planams kyla didelė neigiama rizika.
               Makroekonominiai pokyčiai galėtų būti nepalankesni už tikėtinus. Be to, nepakankamai patikslintos priemonės po 2013 m. Pavojų biudžeto strategijai kelia tai, kaip regioninė valdžia laikosi biudžeto, turint omenyje naujausius neigiamus duomenis, didesnis pajamų nestabilumas vykdant struktūrinį koregavimą, neaiškus fiskalinės amnestijos poveikis pajamoms ir galimos papildomos finansinės pagalbos operacijos. Tokių finansinės pagalbos operacijų poveikis deficitui būtų vienkartinio pobūdžio. Regioniniu lygmeniu griežtai įgyvendinant Biudžeto stabilumo įstatymą ir priėmus griežtas fiskalines priemones, nuokrypio rizika regioniniu lygmeniu sumažėtų. Atsižvelgiant į tai, kad Ispanijos viešieji finansai decentralizuoti, labai svarbu turėti tvirtą fiskalinę ir institucinę sistemą. Taryba teigiamai vertina Komisijos ketinimą per ateinančias savaites pateikti išsamų Tarybos rekomendacijos dėl perviršinio deficito ištaisymo įgyvendinimo vertinimą, taip pat atsižvelgiant į paskelbtą 2013–2014 m. daugiamečio biudžeto projektą;

               (11)

               2011 m. Ispanija patvirtino pensijų reformą, kuri yra svarbus žingsnis stiprinant ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą. Tačiau dėl prastėjančių Ispanijos ekonomikos perspektyvų ribojamas reformos poveikis planuojamoms su amžiumi susijusioms viešosioms išlaidoms. Be to, reformą reikia papildyti konkrečiomis priemonėmis, siekiant paremti 2012–2014 m. visuotinę vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumo strategiją;

               (12)

               nors Ispanijos mokesčių ir BVP santykis yra vienas mažiausių ES, mokesčių sistemos veiksmingumą galima būtų pagerinti didinant augimui palankesnių netiesioginių mokesčių dalį. Visų pirma būtų galima išplėsti PVM bazę, peržiūrint plačiai taikomą atleidimą nuo mokesčio ir sumažintus tarifus. Dėl hipotekos palūkanų atskaitymo Ispanijos mokesčių sistema taip pat palankesnė įsiskolinusiems ir perkantiems būstą, nei jį nuomojantiems;

               (13)

               Ispanija padarė didelę pažangą restruktūrizuodama savo finansų sektorių. Restruktūrizavimą reikia tęsti, siekiant užtikrinti, kad visi negyvybingi bankai būtų restruktūrizuoti, o gyvybingi bankai tvariai ir nederamai neiškraipydami konkurencijos galėtų vykdyti savo funkcijas kaip kreditų teikėjai realiajai ekonomikai. Atsižvelgiant į prastėjančias makroekonomines perspektyvas, gali prireikti toliau stiprinti bankų kapitalo bazę;

               (14)

               2012 m. vasario mėn. Vyriausybė patvirtino visapusišką užimtumo apsaugos ir kolektyvinių derybų nustatymo sistemos reformą, kad išspręstų didelio nedarbo ir didelės darbo rinkos segmentacijos problemą. Poveikį reikia stebėti, ypač darbo užmokesčio pokyčius ir segmentacijos mažinimą. Siekiant problemą spręsti visapusiškai, taip pat padidinti galimybes įsidarbinti ir rasti tinkamą darbą, šią reformą turi papildyti išsamesnė aktyvios darbo rinkos politikos peržiūra;

               (15)

               sprendžiant didelio Ispanijos jaunimo nedarbo problemą, turėtų būti nedelsiant įgyvendinamas jaunimo veiksmų planas, įskaitant gamybinę praktiką ir mokymo sutartis. Nors Ispanija ėmėsi kovos su mokyklos nebaigimu priemonių, šis rodiklis išlieka didelis ir slepia didelius regioninius skirtumus;

               (16)

               skurdas padidėjo: 2010 m. buvo 1 mln. daugiau tokią riziką patiriančių žmonių, nerimą kelia vaikų skurdas – 26,2 %. Dirbančių laikinųjų darbuotojų skurdo lygis daugiau negu du kartus didesnis už nuolatinių darbuotojų;

               (17)

               Ispanijoje ir toliau nėra laisvųjų profesijų konkurencijos. Laisvųjų profesijų reforma galėtų padidinti potencialų BVP, atsižvelgiant į tai, kad laisvųjų profesijų indėlis į kitus ekonomikos sektorius yra didžiausias. Ypač daug dėmesio reikėtų skirti kai kurioms itin reguliuojamoms profesijoms (pvz., inžinieriams, notarams, turto registro agentams, teisiniams atstovams) sudarytų nepagrįstų ir neproporcingų kliūčių šalinimui. Be to, Ispanijoje gauti verslo liudijimą užtrunka ilgiausiai Sąjungoje. Trūkstant vietos, regionų ir nacionalinės administracijos tarpusavio koordinavimo, priimta gausybė teisės aktų, kurie kartais iš dalies sutampa, ir suskaidyta Ispanijos vidaus rinka. Norint pakoreguoti didelį išorės disbalansą, reikia lengvinti eksporto veiklą. Ispanija taip pat susiduria su daugialypiais, sudėtingais uždaviniais energetikos sektoriuje, kurie yra rimta veiksmingo produktų ir paslaugų rinkos funkcionavimo kliūtis;

               (18)

               Ispanija prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Šie įsipareigojimai, taip pat 2011 m. prisiimti ir įgyvendinami įsipareigojimai, yra susiję su konkurencingumo gerinimu, užimtumo didinimu, viešųjų finansų tvarumo didinimu ir finansinio stabilumo stiprinimu. Komisija įvertino, kaip įgyvendinami pagal paktą „Euro plius“ prisiimti įsipareigojimai, bendras įgyvendinimas – dalinis. Į šio vertinimo rezultatus buvo atsižvelgta rengiant rekomendacijas;

               (19)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Ispanijos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą ir pateikė nuodugnią apžvalgą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Ispanijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos pagal Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–8 rekomendacijose;

               (20)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą ir savo nuomonę (6) pateikė, visų pirma, toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (21)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos, visų pirma, toliau išdėstytose 1, 3, 4, 5 ir 8 rekomendacijose,

         REKOMENDUOJA Ispanijai 2012–2013 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Įgyvendinant 2012 m. biudžete priimtas priemones ir iki 2012 m. liepos mėn. pabaigos priimant paskelbtą 2013–2014 m. daugiamečio biudžeto projektą, užtikrinti, kad vidutinė metinė struktūrinių fiskalinių priemonių vertė būtų didesnė negu 1,5 % BVP per 2010–2013 m., kaip reikalaujama Tarybos rekomendacijoje pagal perviršinio deficito procedūrą. Priimti ir įgyvendinti regioninio lygmens priemones pagal patvirtintus subalansavimo planus ir griežtai taikyti naująsias Biudžeto stabilumo įstatymo nuostatas dėl skaidrumo ir biudžeto vykdymo kontrolės ir toliau gerinti biudžeto ataskaitų teikimą laiku ir jų tikslumą visais valdžios lygiais. Sukurti nepriklausomą fiskalinę instituciją, kuri teiktų analizes, konsultacijas ir stebėtų fiskalinę politiką. Įgyvendinti viešojo sektoriaus reformas siekiant pagerinti viešųjų išlaidų veiksmingumą ir kokybę visais valdžios lygiais.

               2.

               Užtikrinti, kad pensinis amžius didėtų pagal tikėtiną gyvenimo trukmę, reguliuojant tvarumo veiksnį, numatytą pagal naujausią pensijų reformą, o Visuotinę vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumo strategiją grįsti konkrečiomis priemonėmis, kuriomis siekiama toliau plėtoti mokymosi visą gyvenimą sistemą, gerinti darbo sąlygas ir skatinti šios grupės reintegraciją į darbo rinką.

               3.

               Įdiegti mokesčių sistemą, suderintą su fiskalinio konsolidavimo pastangomis ir labiau remiančią augimą, įskaitant perėjimą nuo darbo prie vartojimo ir aplinkos mokesčių. Visų pirma spręsti nedidelio PVM pajamų santykio klausimą, plečiant PVM bazę. Užtikrinti, kad mokesčių skirtumai būtų mažiau palankūs skolininkams ir būsto savininkams (priešingai nei nuomininkams).

               4.

               Įgyvendinti finansų sektoriaus reformą, visų pirma vykdomą bankų sektoriaus restruktūrizavimą papildyti sprendimais dėl likusių silpnų institucijų padėties, pateikti išsamią strategiją, kuria remiantis būtų veiksmingai sprendžiamas seniai įsigyto turto bankų balansuose klausimas, ir aiškiai apibrėžti poziciją dėl finansavimo ir paramos priemonių naudojimo.

               5.

               Įgyvendinti darbo rinkos reformą ir imtis papildomų priemonių aktyvios darbo rinkos politikos veiksmingumui padidinti šiais būdais: tikslingesne politika, dažnesniu naudojimusi mokymo, konsultavimo ir tinkamo darbo paieškos paslaugomis, didinant jų ryšį su pasyviomis politikos priemonėmis, didesniu nacionalinių ir regioninių viešųjų įdarbinimo tarnybų veiklos koordinavimu, taip pat keičiantis informacija apie neužimtas darbo vietas.

               6.

               Peržiūrėti išlaidų prioritetus ir perskirstyti lėšas, kad mažos ir vidutinės įmonės (MVĮ), mokslinių tyrimų ir inovacijų sektoriai bei jaunimas galėtų gauti finansavimą. Įgyvendinti Jaunimo veiksmų planą, visų pirma, kiek tai susiję su profesinio rengimo ir mokymo kokybe ir aktualumu darbo rinkai, ir toliau labiau stengtis mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių ir, pasitelkus prevencijos, intervencijos bei kompensavimo priemones, didinti profesinio rengimo ir mokymo dalyvių skaičių.

               7.

               Didinti pažeidžiamų grupių asmenų galimybes įsidarbinti, kartu teikiant veiksmingas paramos vaikams ir šeimoms paslaugas, siekiant pagerinti asmenų, kuriems gresia skurdas ir (arba) socialinė atskirtis, padėtį ir taip užtikrinti vaikų gerovę.

               8.

               Imtis papildomų priemonių siekiant atverti laisvųjų profesijų, įskaitant itin reguliuojamų profesijų, rinką, trumpinti verslo liudijimų gavimo trukmę ir šalinti verslo kliūtis, kurios atsiranda dėl iš dalies sutampančių ir gausių skirtingų valdžios lygmenų teisės aktų. Užbaigti elektros ir dujų jungtis su kaimyninėmis šalimis ir visapusiškai spręsti elektros energijos tarifo deficito problemą, visų pirma gerinant elektros energijos tiekimo grandinės išlaidų efektyvumą.

      Priimta Briuselyje 2012 m. liepos 10 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         V. SHIARLY

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos 2012 metais pagal 2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimą 2012/238/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 119, 2012 5 4, p. 47).

      (4)  OL C 212, 2011 7 19, p. 1.

      (5)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas (atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones), Komisijos tarnybų perskaičiuotas remiantis programoje pateikta informacija ir taikant bendrai sutartą metodiką.

      (6)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: 2017 m. liepos 11 d. Tarybos rekomendacija, dėl 2017 m. Vokietijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Vokietijos stabilumo programos

text:
               9.8.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 261/18

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2017 m. liepos 11 d.
   dėl 2017 m. Vokietijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Vokietijos stabilumo programos
   (2017/C 261/05)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2016 m. lapkričio 16 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2017 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2017 m. kovo 9–10 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2016 m. lapkričio 16 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Vokietija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos; 2017 m. kovo 9–10 d. tą rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino. 2017 m. kovo 21 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl euro zonos ekonominės politikos (toliau – euro zonai skirta rekomendacija) (3);

               (2)

               kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Vokietija turėtų užtikrinti, kad euro zonai skirta rekomendacija būtų visiškai ir laiku įgyvendinta, kaip nurodyta toliau išdėstytose 1 ir 2 rekomendacijose;

               (3)

               2017 m. Vokietijos ataskaita buvo paskelbta 2017 m. vasario 22 d. Joje įvertinta Vokietijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2016 m. liepos 12 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, veiksmai, kurių Vokietija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, ir Vokietijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“. Į ją įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai, kurie taip pat buvo paskelbti 2017 m. vasario 22 d. Remdamasi savo analize, Komisija padarė išvadą, kad Vokietijoje yra susidarę makroekonominiai disbalansai. Visų pirma, vis dar didelis einamosios sąskaitos perteklius svarbus tarpvalstybiniu mastu ir kartu su tvirta labai konkurencingos pramonės integracija ir veiklos rezultatais tarptautinio darbo pasidalijimo sistemoje atspindi pernelyg dideles santaupas ir vangias investicijas tiek privačiajame, tiek viešajame sektoriuose. Einamosios sąskaitos perteklius 2015 m. dar padidėjo, 2016 m. išliko beveik nepakitęs ir numatoma, kad išliks didelis. Pertekliaus klausimo sprendimas gali turėti poveikio likusios euro zonos ir Sąjungos perbalansavimo perspektyvoms, nes dinamiškesnė vidaus paklausa Vokietijoje gali palengvinti finansinio įsiskolinimo mažinimo poreikio tenkinimą labai įsiskolinusiose valstybėse narėse. Nepaisant žemų palūkanų normų, kurios sudaro palankias finansavimo sąlygas, verslo investicijos, išreikštos BVP dalimi, vis dar yra vangios. Nors privatus vartojimas toliau atsigauna, namų ūkių santaupos pasiekė rekordinį lygį Sąjungoje. Itin svarbu imtis veiksmų, kad būtų sumažinta neigiamų padarinių Vokietijos ekonomikai ir, atsižvelgiant į šalies ekonomikos dydį bei tarpvalstybinę svarbą, visai ekonominei ir pinigų sąjungai rizika;

               (4)

               2017 m. stabilumo programą Vokietija pateikė 2017 m. balandžio 13 d., o 2017 m. nacionalinę reformų programą – 2017 m. balandžio 28 d. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (5)

               į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

               (6)

               šiuo metu Vokietijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir skolos taisyklė. 2017 m. stabilumo programoje Vyriausybė numato 2017–2021 m. pasiekti ¼–½ % BVP biudžeto perteklių. Vidutinės trukmės biudžeto tikslo, t. y. 0,5 % BVP struktūrinio deficito, ir toliau bus laikomasi su atsarga visą programos laikotarpį. Stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis su BVP laipsniškai mažės ir 2021 m. sudarys 57 %. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos ir kurio nepatvirtino nepriklausoma įstaiga, yra tikėtinas;

               (7)

               remiantis Komisijos 2017 m. pavasario prognoze, numatoma, kad struktūrinis balansas 2017 m. pasieks 0,6 % BVP perteklių, o 2018 m. – 0,3 % BVP, taigi viršys vidutinės trukmės biudžeto tikslą. Prognozuojama, kad valdžios sektoriaus bendroji skola toliau užtikrintai darysis vis mažesnė, nei reikalaujama pagal skolos taisyklę. Apskritai Taryba mano, kad Vokietija 2017 m. ir 2018 m. turėtų atitikti Stabilumo ir augimo pakto nuostatas. Be to, dar yra galimybių paremti vidaus paklausą: pasitelkti fiskalinę politiką, visų pirma siekiant, kad investicijos nuolat didėtų, ir sudaryti sąlygas realiajam darbo užmokesčiui sparčiau augti;

               (8)

               viešosios investicijos, išreikštos BVP dalimi, iš esmės liko nepakitusios ir yra mažesnės už euro zonos vidurkį. Susikaupusio viešųjų investicijų trūkumo problema išlieka, ypač savivaldybių lygmeniu, kur grynosios investicijos 2016 m. išliko neigiamos. Taip yra nepaisant priemonių, kurių imtasi per pastaruosius kelerius metus, ir 2015 m. bei 2016 m. labai padidėjusių viešųjų investicijų valdžios sektoriaus lygmeniu. 2016 m. imtasi papildomų priemonių, kurios turėtų padidinti viešųjų investicijų mastą, įskaitant federalinių žemių ir savivaldybių lygmenimis. Tai apima federalinių fiskalinių santykių reformą, kuri, ją patvirtinus, įsigalios 2020 m. Be to, konsultavimo investicijų į infrastruktūrą planavimo klausimais paslaugų teikimo išplėtimas, kad jos būtų teikiamos ir savivaldybėms, turėtų pagerinti jų atliekamą investicijų į infrastruktūrą planavimą ir įgyvendinimą. Tai ypač aktualu, nes investicijų į infrastruktūrą projektai federalinėse žemėse ir savivaldybėse vykdomi tik nedideliu mastu ir jiems daro poveikį pajėgumų ir planavimo apribojimai. Palanki biudžeto būklė iš esmės rodo, kad yra fiskalinio manevravimo galimybių, pavyzdžiui, suteikti papildomų lėšų, kurios leistų padidinti viešąsias investicijas visais valdžios lygmenimis;

               (9)

               apskritai viešosios ir privačiosios švietimo ir mokslinių tyrimų srities išlaidos pastaraisiais metais buvo gana stabilios, palyginti su BVP, tačiau švietimo srityje jos tebėra mažesnės už Sąjungos vidurkį. Bendros išlaidos švietimui ir moksliniams tyrimams 2015 m. sudarė 9,1 % ir nesiekė 10 % BVP nacionalinio tikslo. Papildomos investicijos į švietimą, mokslinius tyrimus ir inovacijas yra labai svarbios būsimai Vokietijos ekonominei sėkmei, visų pirma veiksmingai neseniai atvykusių prieglobsčio prašytojų, pabėgėlių ir migrantų integracijai. Šiam tikslui pasiekti Vokietija įsipareigojo dėti daug pastangų, ypač profesinio švietimo ir mokymo srityje. Ateinančiais metais reikės išlaikyti pastangas visame švietimo sektoriuje;

               (10)

               Vokietijos mokesčių sistema tebėra sudėtinga, mokesčių administravimo išlaidos yra didelės, o kelios įmonių apmokestinimo nuostatos gali būti kliūtis privačioms investicijoms. Nepaisant to, kad gerokai sumažintos įmonių kapitalo išlaidos, jos Vokietijoje vis dar yra vienos iš didžiausių ES 28. Jei įskaičiuojamas vietos prekybos mokestis (Gewerbesteuer) ir papildomas solidarumo mokestis, didžiausias įstatymais nustatytas pelno mokesčio tarifas 2016 m. buvo 30,2 %. Tai gerokai viršija nesvertinį Sąjungos vidurkį – 22,8 %. Sąjungos faktinis vidutinis mokesčio tarifas yra 28,2 %, palyginti su nesvertiniu 21,1 % vidurkiu. Įmonių apmokestinimo srityje įsiskolinimui palankus mokestinis iškraipymas 2016 m. buvo septintas pagal dydį Sąjungoje. Įsiskolinimui palankaus iškraipymo mastas panašus ir akcininkų lygmeniu. Tai ypač svarbu mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ), kurių akcininkai paprastai yra šalies vidaus akcininkai. Sumažinus nuosavo kapitalo sąnaudas, galėtų didėti privačiosios investicijos ir stiprėti nepakankamai išvystyta Vokietijos rizikos kapitalo rinka. Kiti mokesčių sistemos aspektai, kurie galėtų iškreipti finansavimo ir investavimo sprendimus, yra ne pelno elementų įtraukimas į vietos prekybos mokesčio bazę, nuostolių perkėlimo galimybės apribojimai ir dėl mokesčių atsirandantys iškraipymai, lemiantys teisinės formos pasirinkimą. Papildomos nuostatos, kurios galėtų sumažinti mokesčių sistemos palankumą investicijoms, yra nusidėvėjimo tvarka, palūkanų norma, naudojama atskaitomiems pensijų atidėjiniams apskaičiuoti, kapitalo prieaugio apmokestinimas ir pinigų apskaita pridėtinės vertės mokesčio tikslais. Kaip sutarta vykdant federalinių fiskalinių santykių reformą, federalinei mokesčių administracijai būtų suteikti papildomi bendrieji ir IT funkciniai įgaliojimai, susiję su žemių mokesčių administracijomis, ir, jei ji tuos įgaliojimus vykdytų tinkamai, tai galėtų padėti sparčiau modernizuoti mokesčių administravimą;

               (11)

               Vokietijoje išaugo rizikos kapitalo investicijos, tačiau pagal tarptautinius standartus rinka dar nepakankamai išvystyta. 2015 m. rizikos kapitalo investicijos sudarė apytikriai 0,03 % BVP, o tai yra šiek tiek daugiau už Sąjungos vidurkį, tačiau vis dar mažiau nei, pavyzdžiui, šiose valstybėse narėse: Suomijoje, Jungtinėje Karalystėje, Švedijoje, Airijoje ar Prancūzijoje, ir gerokai mažiau nei ne Sąjungos šalyse, pavyzdžiui, Izraelyje ir Jungtinėse Amerikos Valstijose. Visų pirma, Vokietijos rizikos kapitalo rinka, atrodo, negali užtikrinti didelių vėlesnio etapo investicijų. Todėl Federalinė Vyriausybė ėmėsi įvairių rizikos kapitalo investicijų rėmimo priemonių. Pavyzdžiui, ji supaprastino investicinių fondų apmokestinimą, pagerino nuostolių perkėlimo galimybes pagal pelno mokesčio sistemą ir išplėtė programą INVEST įtraukdama neformalius investuotojus;

               (12)

               norint pereiti prie atsinaujinančiųjų išteklių energijos, reikia didelių investicijų į elektros energijos perdavimo ir paskirstymo tinklus. Tačiau planuojamos investicijos į šalies vidaus elektros energijos infrastruktūrą gerokai vėluoja. Iki 2016 m. pabaigos įgyvendinta tik apie 35 % didžiausios įtampos tinklo projektų, nurodytų 2009 m. Energetikos tinklo plėtros įstatyme, daugiausia dėl visuomenės pasipriešinimo. Iš 6 100 km elektros linijų, kurias pagal 2015 m. įsigaliojusiame Federalinį poreikių planavimo įstatyme iš viso numatyta pastatyti laikotarpiu iki 2024/2025 m., patvirtinta tik apie 6 %, o nutiesta tik 1 %;

               (13)

               tebėra kliūčių, dėl kurių negalima visapusiškai naudotis skaitmeninimo teikiama nauda. Pavyzdžiui, Vokietija nepasiekė gerų rezultatų, kad užtikrintų galimybę naudotis didelės spartos ir itin didelės spartos plačiajuosčio ryšio prieiga, ypač gyvenvietėse ir kaimo vietovėse. Jauni vokiečiai kompiuteriais naudojasi palyginti mažai, o daugelyje mokyklų nėra plačiajuosčio ryšio prieigos. Skaitmeninių viešųjų paslaugų rezultatai taip pat žemesni už Sąjungos vidurkį. Atsilikimą skaitmeninimo srityje visų pirma turi įveikti MVĮ. Tik penktadalis MVĮ turi skaitmeninimo strategiją. Siekiant sustiprinti ir paspartinti MVĮ skaitmeninimą, įsteigtas MVĮ kompetencijos centrų tinklas, o platforma „Industrie 4.0“ suburia visus susijusius suinteresuotuosius subjektus. Nors įmonių investicijos į mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą (MTTP) didėja ir Vokietija priartėjo prie „Europoje 2020“ jai nustatyto MTTP intensyvumo tikslo, investicijų vis daugiau imasi didelės įmonės, o investuojančių MVĮ dalis mažėja. Be to, per ateinančius metus poveikį verslumui taip pat gali turėti gyventojų senėjimas;

               (14)

               tebėra didelių reguliavimo kliūčių verslo paslaugų ir reglamentuojamųjų profesijų sektoriuje. Apribojimų taikoma daugiau nei vidutiniškai Sąjungoje, visų pirma architektams, inžinieriams, teisininkams ir apskaitininkams bei mokesčių patarėjams. Be to, šių profesijų keitimo lygis yra gerokai mažesnis už Sąjungos vidurkį, tai, panašu, rodo gana mažą profesinių paslaugų Vokietijoje dinamiką ir konkurenciją. Kliūtimis laikytini akcijų valdymo ir įmonės formos apribojimai architektams ir inžinieriams, taip pat įvairių disciplinų apribojimai architektams, inžinieriams ir teisininkams. Sumažinus šias kliūtis būtų galima padidinti konkurenciją, dėl kurios daugiau įmonių patektų į rinką ir tai būtų naudinga vartotojams dėl žemesnių kainų ir platesnio pasirinkimo. 2017 m. sausio mėn. priemonių, kuriomis būtų šalinamos kliūtys paslaugų rinkose, rinkinyje Komisija pateikė reformų rekomendacijų dėl profesinių paslaugų reglamentavimo;

               (15)

               užimtumas toliau didėjo, o nedarbo lygis sumažėjo iki istoriškai žemo lygio. Tačiau užimtumo padidėjimą iš dalies nulėmė tai, kad padaugėjo ne visą darbo dieną dirbančių asmenų, ypač moterų, o bendri realiojo darbo užmokesčio augimo, kuris 2016 m. sulėtėjo, rodikliai tai tik iš dalies atspindėjo. Paskatos nedirbti antriesiems šeimoje uždirbantiems asmenims ir labai paplitęs darbas ne visą darbo dieną kliudo visapusiškai išnaudoti darbo rinkos potencialą. Siekiant padidinti moterų dalyvavimą darbo rinkoje labai svarbus svertas yra geresnis kokybiškų ir prieinamų visą dieną teikiamų vaikų priežiūros paslaugų teikimas, visos dienos mokyklos ir neseniai reformuota ilgalaikė priežiūra. Antrųjų šeimoje uždirbančių asmenų, daugeliu atvejų moterų, įsidarbinti ar didinti dirbamų valandų skaičių neskatina ir bendras susituokusių porų pajamų apmokestinimas ir nemokamas sveikatos priežiūros draudimas nedirbančiam sutuoktiniui. Be to, mažesnė sąsaja su darbo rinka atsiranda ir dėl didelio vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumo, kuris 2015 m. sudarė 22 %, palyginti su Sąjungos vidurkiu – 16,3 %;

               (16)

               nepaisant to, kad smulkių darbų šiek tiek sumažėjo, jie yra plačiai paplitę: 2016 m. rugsėjo mėn. smulkūs darbai buvo vienintelis darbas apytikriai 4,8 mln. žmonių. Laikinųjų darbuotojų skaičius nuo 2005 m. išaugo tris kartus – iki maždaug 1 mln. (beveik 3 % visų dirbančiųjų) 2016 m. birželio mėn. Numatoma, kad apsauga nuo galimo piktnaudžiavimo laikinu darbu ir laikino darbo sutartimis pagerės, tačiau pažangą reikia stebėti. Be to, darbo užmokesčio pagal terminuotąsias darbo sutartis atotrūkis, palyginti su užmokesčiu pagal neterminuotąsias sutartis, atrodo gana didelis;

               (17)

               mažai uždirbančių darbuotojų mokesčių pleištas yra didelis, palyginti su kitomis valstybėmis narėmis, todėl sumažėja paskatų dirbti, grynasis darbo užmokestis ir vartojimo galimybių. Vokietija padidino minimalią gyventojų pajamų mokesčiu neapmokestinamą sumą, išmokas vaikui ir patikslino pajamų mokesčio laiptelius. Šios priemonės paprastai naudingos mažas ir vidutines pajamas gaunančioms gyventojų grupėms, tačiau bendras poveikis mokesčių pleištui bus ribotas. Nepaisant to, kad neseniai gerokai padidėjo realiosios disponuojamosios pajamos, darbo užmokesčio ir našumo pokyčiai ilgą laiką buvo skirtingi, dėl to susidarė didelis atotrūkis. Didesnis realiojo darbo užmokesčio augimas taip pat padėtų sumažinti didelius išorės disbalansus;

               (18)

               Vokietija dėjo daug pastangų priimdama prieglobsčio prašytojus ir integruodama pabėgėlius ir kitus migrantus. Padėtis gali toliau gerėti, nes 2016 m. darbo ieškančių pabėgėlių skaičius padidėjo iki apytikriai 9 % visų darbo ieškančių asmenų. Migrantų kilmės asmenų, ypač moterų, integracija į darbo rinką tebėra svarbi problema, kuri, be kita ko, per švietimo sistemą taip pat kyla ir Vokietijoje gimusiems vaikams, kurių tėvai gimę už Sąjungos ribų;

               (19)

               ne visi visuomenės nariai vienodai gavo naudos iš per pastaruosius penkerius metus įvykusių bendrų teigiamų ekonomikos ir darbo rinkos pokyčių. Tam tikrą laiką didėjusi pajamų nelygybė tik neseniai sumažėjo, o turtinė nelygybė tebėra viena didžiausių euro zonoje. Be to, geri darbo rinkos rezultatai nepadėjo sumažinti skurdo rizikos. Vyresnio amžiaus žmonių skurdo rizikos lygis yra didesnis už Sąjungos vidurkį, ir tikėtina, kad vyresnio amžiaus gyventojų, kuriems kyla skurdo rizika, per ateinančius metus padaugės. Taip pat numatoma, kad valstybinės pensijų sistemos pajamų pakeitimo norma toliau mažės. Tačiau tam, kad būtų visiškai kompensuotas pirmosios pakopos pajamų pakeitimo normos sumažėjimas visiems, dalyvavimo antrojoje arba trečiojoje pensijų sistemos pakopose rodikliai yra per maži. Jei jos nebus galima kompensuoti, numatoma, kad pensijų adekvatumas mažės. Kol kas neaišku, ar naujausi pasiūlymai didinti paskatas vėliau išeiti į pensiją (Flexi-Rente) bus efektyvūs neutralizuojant 2014 m. pradėtas taikyti paskatas išeiti į pensiją anksčiau;

               (20)

               atsižvelgdama į 2017 m. Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Vokietijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2017 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2017 m. stabilumo programą, 2017 m. nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Vokietija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Vokietijos politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą būtina stiprinti Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

               (21)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2017 m. stabilumo programą ir laikosi nuomonės (5), kad Vokietijai turėtų pavykti laikytis Stabilumo ir augimo pakto;

               (22)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo 2017 m. nacionalinę reformų programą ir 2017 m. stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1 ir 2 rekomendacijose,

         REKOMENDUOJA Vokietijai 2017–2018 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Laikantis vidutinės trukmės tikslo naudotis fiskaline ir struktūrine politika, kad būtų skatinamas potencialus ekonomikos augimas ir vidaus paklausa, taip pat siekti nuolat didėjančių investicijų. Paspartinti viešąsias investicijas visais valdžios lygmenimis, ypač švietimo, mokslinių tyrimų ir inovacijų srityse ir spręsti gebėjimų ir planavimo apribojimų, taikomų investicijoms į infrastruktūrą, klausimą. Toliau gerinti mokesčių sistemos veiksmingumą ir didinti jos palankumą investicijoms. Skatinti verslo paslaugų ir reglamentuojamųjų profesijų konkurenciją.

               2.

               Didinti paskatas dirbti antriesiems šeimoje uždirbantiems asmenims ir lengvinti perėjimą prie standartinio darbo. Mažinti mažai uždirbančių darbuotojų mokesčių pleištą. Sudaryti sąlygas skatinti spartesnį realiojo darbo užmokesčio augimą, atsižvelgiant į socialinių partnerių vaidmenį.

      Priimta Briuselyje 2017 m. liepos 11 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         T. TÕNISTE

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  OL C 92, 2017 3 24, p. 1.

      (4)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

      (5)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: 2016 m. liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl 2016 m. Švedijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2016 m. Švedijos konvergencijos programos

text:
               18.8.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 299/53

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2016 m. liepos 12 d.
   dėl 2016 m. Švedijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2016 m. Švedijos konvergencijos programos
   (2016/C 299/13)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2015 m. lapkričio 26 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2016 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2016 m. kovo 17–18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2015 m. lapkričio 26 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Švedija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (2)

               Švedijos ataskaita paskelbta 2016 m. vasario 26 d. Ataskaitoje įvertinta Švedijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2015 m. liepos 14 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas ir siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“. Į ją įtraukta ir nuodugni apžvalga pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį. 2016 m. kovo 8 d. Komisija pateikė nuodugnios apžvalgos rezultatus. Komisijos analizė leidžia daryti išvadą, kad Švedijoje yra susidaręs makroekonominis disbalansas. Visų pirma didelė ir vis didėjanti namų ūkių skola, susijusi su didelėmis ir vis didėjančiomis būsto kainomis, atsižvelgiant į teigiamus kredito srautus, kelia riziką, kad įvyks nevaldomas koregavimas, turėsiantis poveikio realiajai ekonomikai ir bankų sektoriui. Imtasi makroprudencinės politikos priemonių, tačiau jų gali nepakakti. Tebėra politikos spragų sprendžiant su būstu susijusių mokesčių, hipotekos paskolų amortizacijos, būsto pasiūlos reguliavimo ir nuomos rinkos problemas;

               (3)

               2016 m. balandžio 28 d. Švedija pateikė 2016 m. nacionalinę reformų programą ir 2016 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (4)

               į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (3) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis Europos struktūrinių ir investicijų fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

               (5)

               šiuo metu Švedijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. 2016 m. konvergencijos programoje Vyriausybė planuoja pasiekti -0,4 % BVP nominalų balansą ir visu programos laikotarpiu toliau laikytis vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo – 1 % BVP struktūrinio deficito. Remiantis konvergencijos programa, tikimasi, kad valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP pasieks beveik 42,5 % 2016 m. ir laipsniškai sumažės iki 39,1 % 2019 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra tikėtinas 2016 m. ir palankus vėlesniais metais. Remiantis Komisijos 2016 m. pavasario prognoze numatoma, kad struktūrinis balansas 2016 m. bus -0,5 %, o 2017 m. -0,9 % BVP, taigi, viršys vidutinio laikotarpio biudžeto tikslą. Galimi nuokrypiai ateityje būtų vertinami atsižvelgiant į reikalavimą išlaikyti vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo lygio struktūrinį balansą. Remdamasi konvergencijos programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2016 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad Švedija turėtų laikytis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų;

               (6)

               Švedijoje namų ūkių skolos lygis yra labai aukštas ir per pastaruosius dešimt metų augo tokiu tempu, kuris yra vienas sparčiausių Sąjungoje. Remiantis Švedijos centrinio banko (Riksbank) įverčiais, namų ūkių skolos santykis su metinėmis disponuojamomis pajamomis 2015 m. buvo 175 %, o namų ūkių skolos santykis su BVP – 87 %. Dėl palyginti mažų nekilnojamojo turto mokesčių ir didelio hipotekos palūkanų atskaitymo Švedijoje egzistuoja viena didžiausių Sąjungoje mokesčių paskatų būsto nuosavybei įgyti. Didelis namų ūkių įsiskolinimas kelia riziką makroekonominiam stabilumui. Vyriausybė ėmėsi tam tikrų veiksmų siekdama sumažinti namų ūkių įsiskolinimą, be kita ko, priimdama teisės aktus, kuriais siekiama nustatyti privalomus naujų hipotekos paskolų amortizacijos reikalavimus; juos Parlamentas priėmė 2016 m. kovo 23 d. Priimti šią pagrindinę priemonę gerokai vėluota dėl kilusių klausimų, susijusių su Švedijos makroprudencinės politikos institucijos teisiniu įgaliojimu nustatyti tokį reikalavimą. Jei nebus peržiūrėta teisinė sistema, susijusi su makroprudencinės politikos institucijos įgaliojimais, yra rizikos, kad taip pat gali būti vėluojama priimti kitas priemones, reikalingas Švedijos didėjančiam disbalansui spręsti. Galiausiai Vyriausybė nesiėmė jokių veiksmų, kad pakoreguotų fiskalines paskatas, pavyzdžiui, sumažindama hipotekos paskolų palūkanų atskaitymą iš mokėtinų mokesčių arba peržiūrėdama nekilnojamojo turto mokesčius;

               (7)

               Švedijos būsto rinka lieka potencialiu nestabilumo šaltiniu. Per pastaruosius 20 metų būsto kainos augo beveik nuolat, ypač metropolinėse zonose Stokholme ir Geteborge. Būsto kainos didėja ne tik dėl pagrįstų priežasčių, pavyzdžiui, disponuojamųjų pajamų didėjimo, bet ir dėl būsto rinkos struktūrinių trūkumų. Būsto pasiūlą varžo neveiksmingas esamų būstų naudojimas, griežta nuomos kontrolė, maža konkurencija statybos sektoriuje, žemės, ant kurios galėtų būti vykdoma nauja statyba, trūkumas ir ilgos bei sudėtingos planavimo procedūros. Esama kapitalo prieaugio iš nekilnojamojo turto pardavimo sandorių mokesčio struktūra riboja galimybes veiksmingiau panaudoti esamus būstus. Dėl struktūrinių trūkumų nepakankamai investuojama į būstą, tai lemia didelį būsto stygių ir skatina nuolatinį būsto kainų didėjimą. Būsto už prieinamą kainą trūkumas taip pat riboja darbo rinkos judumą ir yra veiksmingos migrantų integracijos į darbo rinką kliūtis. Vyriausybė ėmėsi tam tikrų priemonių, be kita ko, padidino viešąjį investicijų į būsto sektorių finansavimą ir supaprastino kai kurias planavimo procedūras. 2015 m. gruodžio mėn. atliktame konkurencijos statybos sektoriuje tyrime buvo nurodyta keletas galimų priemonių, pavyzdžiui, didinti viešųjų būsto sutarčių skaidrumą. Tačiau Vyriausybė nepadarė pažangos pertvarkant nuomos mokesčio nustatymo sistemą;

               (8)

               nepaisant gana gerų investicijų rezultatų Švedija susiduria su sunkumais, kurie ilguoju laikotarpiu gali neigiamai paveikti jos konkurencingumą. Visų pirma struktūriniai trūkumai būsto rinkoje stabdo šios srities investicijas. Atsižvelgiant į būsto stygiaus keliamus apribojimus nepakanka investicijų į infrastruktūrą siekiant pagerinti susisiekimą miestuose ir tarp jų;

               (9)

               remiantis PISA tyrimo duomenimis per pastarąjį dešimtmetį Švedijoje labiausiai iš visų EBPO šalių suprastėjo 15 metų amžiaus moksleivių mokymosi rezultatai ir dabar tie rezultatai prastesni tiek už ES, tiek už EBPO vidurkį. Prastėjantys mokyklinio ugdymo rezultatai ilguoju laikotarpiu kelia riziką Švedijos konkurencingumui ir inovacijų diegimo gebėjimams. Papildomą problemą švietimo srityje kelia didelis migrantų kilmės ir ne migrantų kilmės moksleivių mokymosi rezultatų skirtumas. Šiam skirtumui būtina skirti ypač daug dėmesio atsižvelgiant į didelį skaičių pastaruoju metu atvykusių jaunų migrantų, kurie turi būti integruoti į švietimo sistemą. Veiksmingai panaudoti išteklius trukdo tai, kad yra neaiškūs mokyklų finansavimo mechanizmai ir sistemingai nestebimas lėšų panaudojimas skirtingais mokyklų sistemos lygmenimis. Vyriausybė skyrė papildomų lėšų mokyklų rezultatams ir lygybei pagerinti ir imasi priemonių integruoti neseniai atvykusius migrantus į švietimo sistemą;

               (10)

               dėl didelio per praėjusius metus atvykusių pabėgėlių skaičiaus Švedija patiria daug socialinių ir ekonominių pasekmių. Numatoma, kad dėl atvykusių pabėgėlių trumpuoju laikotarpiu padidės viešosios išlaidos ir bus sukurta papildoma vidaus paklausa, padidinant BVP, tačiau poveikis užimtumui ir augimui vidutiniu laikotarpiu priklausys nuo to, ar pabėgėliai bus sėkmingai integruoti į darbo rinką, taip pat nuo jų socialinės integracijos, be kita ko, skiriant paramą švietimui. Tai labai svarbus tiek ES, tiek valstybių narių lygmens politinės darbotvarkės klausimas, kurio sprendimas bus stebimas ir analizuojamas, be kita ko, 2017 m. šalies ataskaitoje;

               (11)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Švedijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2016 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Švedija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Švedijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (12)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo konvergencijos programą ir mano (4), kad Švedija turėtų laikytis Stabilumo ir augimo pakto;

               (13)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir konvergencijos programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

         REKOMENDUOJA Švedijai 2016–2017 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Spręsti namų ūkių skolos didėjimo problemą: pakoreguoti fiskalines paskatas, visų pirma laipsniškai ribojant hipotekos paskolų palūkanų atskaitymą iš mokėtinų mokesčių arba didinant periodinius nekilnojamojo turto mokesčius. Užtikrinti, kad makroprudencinės politikos institucija turėtų teisinius įgaliojimus laiku įgyvendinti finansinį stabilumą užtikrinančias priemones. Skatinti investicijas į būstą ir didinti būsto rinkos veiksmingumą, be kita ko, užtikrinant daugiau nuomos kainų nustatymo lankstumo ir peržiūrint kapitalo prieaugio mokesčio struktūrą, kad palengvėtų būsto sandorių sudarymas.

      Priimta Briuselyje 2016 m. liepos 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. KAŽIMÍR

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

      (4)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


title: 2008 m. kovo 3 d. Tarybos rekomendacija, pritaikanti Rekomendaciją 98/376/EB dėl neįgalių asmenų automobilių statymo kortelių, siekiant atsižvelgti į Bulgarijos Respublikos, Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Rumunijos, Slovėnijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos įstojimą

text:
               7.3.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 63/43

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2008 m. kovo 3 d.
   pritaikanti Rekomendaciją 98/376/EB dėl neįgalių asmenų automobilių statymo kortelių, siekiant atsižvelgti į Bulgarijos Respublikos, Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Rumunijos, Slovėnijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos įstojimą
   (2008/205/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 2003 m. Stojimo aktą, ypač į jo 57 straipsnį,
   atsižvelgdama į 2005 m. Stojimo aktą, ypač į jo 56 straipsnį,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Stojimo aktuose nebuvo numatytos būtinos tam tikrų teisės aktų, kurie lieka galioti po 2007 m. sausio 1 d. ir kuriuos dėl stojimo reikia pritaikyti, adaptacijos.

               (2)

               Pagal 2003 m. Stojimo akto 57 straipsnį ir 2005 m. Stojimo akto 56 straipsnį tokias adaptacijas tvirtina Taryba, jei būtent ji priėmė pradinį teisės aktą.

               (3)

               1998 m. birželio 4 d. Tarybos rekomendaciją 98/376/EB dėl neįgalių asmenų automobilių statymo kortelių (1) reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti,

         REKOMENDUOJA:
   Rekomendacija 98/376/EB iš dalies keičiama taip, kaip nustatyta priede.

      Priimta Briuselyje, 2008 m. kovo 3 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. PODOBNIK

      (1)  OL L 167, 1998 6 12, p. 25.

      PRIEDAS
      1998 m. birželio 4 d. Tarybos rekomendacija 98/376/EB dėl neįgalių asmenų automobilių statymo kortelių iš dalies keičiama taip:

                  1)

                  skiriamųjų kodų sąrašas priedo D punkto septintojoje įtraukoje keičiamas šiuo sąrašu:

                              „B

                              :

                              Belgija

                              BG

                              :

                              Bulgarija

                              CZ

                              :

                              Čekijos Respublika

                              DK

                              :

                              Danija

                              D

                              :

                              Vokietija

                              EST

                              :

                              Estija

                              IRL

                              :

                              Airija

                              EL

                              :

                              Graikija

                              E

                              :

                              Ispanija

                              F

                              :

                              Prancūzija

                              I

                              :

                              Italija

                              CY

                              :

                              Kipras

                              LV

                              :

                              Latvija

                              LT

                              :

                              Lietuva

                              L

                              :

                              Liuksemburgas

                              H

                              :

                              Vengrija

                              M

                              :

                              Malta

                              NL

                              :

                              Nyderlandai

                              A

                              :

                              Austrija

                              PL

                              :

                              Lenkija

                              P

                              :

                              Portugalija

                              RO

                              :

                              Rumunija

                              SLO

                              :

                              Slovėnija

                              SK

                              :

                              Slovakija

                              FIN

                              :

                              Suomija

                              S

                              :

                              Švedija

                              UK

                              :

                              Jungtinė Karalystė“;

                  2)

                  priedo E punkto antra pastraipa pakeičiama taip:
                  „Jei valstybė narė nori užrašą rašyti kitomis nei anglų, airių, bulgarų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, olandų, portugalų, prancūzų, rumunų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų ar vokiečių nacionalinėmis kalbomis, ji parengia dvikalbį kortelės variantą, kuriame būtų vartojama viena iš minėtų kalbų, nepažeidžiant kitų šio priedo nuostatų.“


title: 2015 m. kovo 27 d. Europos Centrinio Banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Deutsche Bundesbank išorės auditoriaus (ECB/2015/14)

text:
               6.5.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 149/1

         EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
   2015 m. kovo 27 d.
   skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Deutsche Bundesbank išorės auditoriaus
   (ECB/2015/14)
   (2015/C 149/01)
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Europos Centrinio Banko (ECB) ir valstybių narių, kurių valiuta yra euro, nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba;

               (2)

               dabartinio Deutsche Bundesbank išorės auditoriaus, Ernst & Young AG Wirtschaftsprüfungsgesellschaft Steuerberatungsgesellschaft, įgaliojimai baigėsi 2014 finansinių metų auditu. Todėl būtina paskirti išorės auditorius nuo 2015 finansinių metų;

               (3)

                  Deutsche Bundesbank išorės auditoriumi 2015–2020 finansiniams metams pasirinko KPMG AG Wirtschaftsprüfungsgesellschaft,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Rekomenduojama KPMG AG Wirtschaftsprüfungsgesellschaft skirti Deutsche Bundesbank išorės auditoriumi 2015–2020 finansiniams metams.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2015 m. kovo 27 d.

            ECB Pirmininkas

         Mario DRAGHI


title: 2008 m. gruodžio 5 d. Europos centrinio banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta išorės auditoriaus (ECB/2008/19)

text:
               17.12.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 322/1

      EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA

   2008 m. gruodžio 5 d.
   skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta išorės auditoriaus
   (ECB/2008/19)
   (2008/C 322/01)
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statutą, ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Europos centrinio banko (ECB) ir Eurosistemos nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba.

               (2)

               Dabartinių Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta išorės auditorių įgaliojimai baigsis po 2008 finansinių metų audito. Todėl būtina paskirti išorės auditorių nuo 2009 finansinių metų.

               (3)

                  Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta išorės auditoriumi 2009–2013 finansiniams metams pasirinko KPMG,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Rekomenduojama skirti KPMG Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta išorės auditoriumi 2009–2013 finansiniams metams.

      Priimta Frankfurte prie Maino, 2008 m. gruodžio 5 d.

            ECB pirmininkas

         Jean-Claude TRICHET


title: 2009 m. spalio 19 d. Komisijos rekomendacija dėl išskaičiuojamojo mokesčio lengvatų taikymo tvarkos (Tekstas svarbus EEE)

text:
               24.10.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 279/8

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2009 m. spalio 19 d.
   dėl išskaičiuojamojo mokesčio lengvatų taikymo tvarkos
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2009/784/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 211 straipsnio antrąją įtrauką,
   kadangi:

               (1)

               Daugelis valstybių narių pajamoms iš vertybinių popierių taiko išskaičiuojamąjį mokestį. Išskaičiuojamąjį mokestį išskaito vertybinių popierių emitentas arba finansų tarpininkas, dalyvaujantis išmokant pajamas.

               (2)

               Daugeliu atveju apmokestinimo teises dalijasi pajamų šaltinio valstybė ir gyvenamosios vietos valstybė, todėl investuotojams nerezidentams gali būti taikomas mažesnis išskaičiuojamojo mokesčio tarifas arba jie gali būti nuo jo atleidžiami pajamų šaltinio valstybėje pagal susitarimus dėl dvigubo apmokestinimo išvengimo arba pagal nacionalinę teisę, tačiau išskaičiuojamojo mokesčio tarifų sumažinimo prie pajamų šaltinio arba išskaičiuojamojo mokesčio susigrąžinimo tvarka dažnai būna sudėtinga ir gerokai skiriasi skirtingose valstybėse narėse.

               (3)

               Daugelis valstybių narių mokesčių išskaičiavimo paslaugas leidžia teikti tik finansų tarpininkams, kurie yra įsikūrę jų jurisdikcijoje.

               (4)

               Šios situacijos sudėtingumas trukdo kapitalo rinkų veikimui ir dėl jo didėja tarpvalstybinių atsiskaitymų išlaidos. Giovannini 2001 m. ataskaitoje „Tarpvalstybiniai tarpuskaitos ir atsiskaitymų susitarimai Europos Sąjungoje“ (angl. Cross-border clearing and settlement arrangements in the European Union) (1) ir 2003 m. ataskaitoje „Antroji ES tarpuskaitos ir atsiskaitymų ataskaita“ (angl. Second Report on ES Clearing and Settlement) (2) tai įvardijama kaip kliūtis veiksmingai tarpvalstybiniu mastu investuoti į vertybinius popierius.

               (5)

               Dviejose Mokestinio suderinamumo (FISCO) ekspertų grupės (3) ataskaitose – 2006 m. „Mokestinio suderinamumo procedūrų, susijusių su tarpuskaita ir atsiskaitymais ES, tiriamoji studija“ (angl. Fact-Finding Study on Fiscal Compliance Procedures Related to Clearing and Settlement within the ES) ir 2007 m. antrojoje ataskaitoje „Sprendimai, skirti mokestinio suderinamumo kliūtims, susijusioms su poprekybine veikla, įveikti“ (angl. Solutions to Fiscal Compliance Barriers Related to Post-Trading within the ES) – nagrinėjama esama išskaičiuojamojo mokesčio lengvatos suteikimo tvarka ir siūloma, kaip padaryti ją efektyvesnę.

               (6)

               Kaip nurodyta šiose ataskaitose, išskaičiuojamojo mokesčio lengvatos suteikimas prie pajamų šaltinio, o ne per grąžinimo procedūrą, būtų svarbus žingsnis siekiant supaprastinti išskaitomojo mokesčio tvarką.

               (7)

               Pajamos iš vertybinių popierių, kurioms taikomi kiti Bendrijos teisės aktai, konkrečiai 1990 m. liepos 23 d. Tarybos direktyva 90/435/EEB dėl bendrosios mokesčių sistemos, taikomos įvairių valstybių narių patronuojančioms ir dukterinėms bendrovėms (4), ir 2003 m. birželio 3 d. Tarybos direktyva 2003/49/EB dėl bendros apmokestinimo sistemos, taikomos palūkanų ir autorinių atlyginimų mokėjimams tarp skirtingų valstybių narių asocijuotų bendrovių (5), ši supaprastinimo tvarka neturėtų būti taikoma. Supaprastinimo taip pat nereikia taikant išskaičiuojamąjį mokestį, kurį kai kurios valstybės narės taiko vietoj apsikeitimo informacija pereinamuoju laikotarpiu pagal 2003 m. birželio 3 d. Tarybos direktyvos 2003/48/EB dėl palūkanų, gautų iš taupymo pajamų, apmokestinimo (6) 11 straipsnį.

               (8)

               Tais išskirtiniais atvejais, kai mokesčių lengvata prie pajamų šaltinio yra neįmanoma, šaltinio valstybė narė taip pat galėtų pagerinti esamą situaciją įvedusi greito mokesčio grąžinimo tvarką.

               (9)

               Siekiant užtikrinti neutralias Bendrijos finansų tarpininkų konkurencijos sąlygas, derėtų leisti finansų tarpininkams, esantiems valstybėse narėse, kurios nėra šaltinio valstybės, tarpininkaujantiems vertybinių popierių emitentui ir tikrajam savininkui, dalyvauti mokesčių išskaičiavimo procedūroje informacinių agentų arba mokesčio išskaičiavimo agentų teisėmis.

               (10)

               Finansų tarpininkai, įsteigti ELPA šalyse, turėtų būti traktuojami taip pat kaip ir finansų tarpininkai, įsteigti valstybėse narėse, jei tik šios šalys užtikrina tokio lygio administracinę pagalbą, kuri būtų lygiavertė numatytajai pagal 1977 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyvą 77/799/EEB dėl valstybių narių kompetentingų institucijų tarpusavio pagalbos tiesioginio apmokestinimo srityje ir draudimo įmokų apmokestinimo srityje (7) ir 2008 m. gegužės 26 d. Tarybos direktyvą 2008/55/EB dėl tarpusavio pagalbos vykdant reikalavimus, susijusius su tam tikromis rinkliavomis, muitais, mokesčiais ir kitomis priemonėmis (8).

               (11)

               Valstybės narės turi įstatymais numatytą teisę apsaugoti savo mokestines pajamas, todėl joms turėtų būti leidžiama reikalauti, kad finansų tarpininkai gautų išankstinį leidimą arba sutikimą užsiimti informacijos agento ar mokesčių išskaičiavimo agento veikla.

               (12)

               Leidus finansų tarpininkams perduoti kitam finansų tarpininkui saugojimo grandinėje tik jungtinę (angl. pooled) informaciją apie išskaičiuojamojo mokesčio tarifus, visos susijusios šalys galėtų nemažai sutaupyti ir išnyktų duomenų apsaugos ir konkurencijos problemos, susijusios su kliento informacijos perdavimu tarp finansų tarpininkų.

               (13)

               Lengvatų suteikimo tvarka galėtų būti dar labiau supaprastinta be gyvenamosios vietos pažymos leidus pateikti tokius alternatyvius investuotojų teisės į mokesčių lengvatą įrodymus kaip gyvenamosios vietos deklaracija ir tapatybės informacija, kurią turi finansų tarpininkai pagal prievoles, nustatytas 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų (9).

               (14)

               Siekiant sumažinti administracinę naštą, finansų tarpininkams turėtų būti leista archyvuoti dokumentus elektronine forma.

               (15)

               Valstybės narės turėtų pasinaudoti keitimosi informacija galimybėmis, numatytomis Bendrijos teisės aktais ir dvišaliais apmokestinimo susitarimais, ir dalyvauti jungtiniuose ar individualiuose patikrinimuose, siekiant nustatyti, ar finansų tarpininkai vykdo įsipareigojimus. Jos taip pat turėtų pasinaudoti Direktyva 2008/55/EB ir bet kokiomis būsimomis lygiavertėmis priemonėmis mokesčių pajamoms iš kitos valstybės narės arba iš ELPA valstybės atgauti.

               (16)

               Valstybių narių atstovai išsamiai aptarė šį klausimą Komisijos IV tiesioginio apmokestinimo darbo grupėje ir Europos vertybinių popierių komitete. Darbas nustatant išskaičiuojamojo mokesčio lengvatos taikymo tvarką taip pat lygiagrečiai vykdomas Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijoje (EBPO),

         REKOMENDUOJA:
   1.   Dalykas ir taikymo sritis

   1.1.   Ši rekomendacija susijusi su valstybių narių išskaičiuojamojo mokesčio lengvatų taikymo Bendrijoje gyvenančių investuotojų uždirbtoms tarpvalstybinėms pajamoms iš vertybinių popierių, laikantis susitarimų dėl dvigubo apmokestinimo išvengimo arba nacionalinių įstatymų nuostatų, tvarkos gerinimu.
   1.2.   Ši rekomendacija taikoma pajamoms iš vertybinių popierių, uždirbtoms valstybėje narėje ir išmokėtoms per vieną ar daugiau finansų tarpininkų, įsteigtų Bendrijoje arba ELPA valstybėse, kurios užtikrina tokio lygio administracinę pagalbą, kuri būtų lygiavertė numatytajai pagal Direktyvą 77/799/EEB ir Direktyvą 2008/55/EB.
   1.3.   Ši rekomendacija netaikoma pajamoms iš vertybinių popierių, kurioms taikoma Direktyva 90/435/EEB arba Direktyva 2003/49/EB, ar išskaičiuojamajam mokesčiui, kurį kai kurios valstybės narės taiko pereinamuoju laikotarpiu pagal Direktyvos 2003/48/EB 11 straipsnį.
   2.   Apibrėžtys

   Šios rekomendacijos sąvokų apibrėžtys:
   a)   pajamos iš vertybinių popierių– dividendai, palūkanos ar kitokios pajamos, kurios gali būti gautos iš vertybinių popierių ir kurioms taikomas išskaičiuojamasis mokestis šaltinio valstybėje narėje;
   b)   šaltinio valstybė narė– valstybė narė, kurioje pajamas kuriančių vertybinių popierių emitentas mokesčių tikslais laikomas rezidentu;
   c)   gyvenamosios vietos valstybė narė– valstybė narė, kurioje tikrasis pajamų iš vertybinių popierių savininkas mokesčių tikslais laikomas rezidentu;
   d)   finansų tarpininkas– centrinis vertybinių popierių depozitoriumas, kredito įstaiga ar bet koks kitas įgaliotas arba reguliuojamas ūkio subjektas, saugojimo grandinėje esantis tarp vertybinių popierių emitento ir tikrojo savininko;
   e)   tikrasis savininkas– investuotojas, kuris savo naudai gauna pajamų iš vertybinių popierių;
   f)   informacijos agentas– finansų tarpininkas, kurį šaltinio valstybė narė įgaliojo prisiimti atsakomybę už investuotojo teisės į mokesčių lengvatą patikrinimą ir informacijos apie tai perdavimą kitam finansų tarpininkui saugojimo grandinėje, kad ji galiausiai pasiektų mokesčių išskaičiavimo agentą;
   g)   mokesčių išskaičiavimo agentas– tai informacijos agentas, kuris taip pat yra šaltinio valstybės narės įgaliotas prisiimti atsakomybę už tam tikro dydžio mokesčio išskaičiavimą prie pajamų šaltinio ir išskaičiuoto mokesčio sumokėjimą reikiamai šaltinio valstybės narės mokesčių institucijai;
   h)   jungtinė informacija apie išskaičiuojamojo mokesčio tarifus– informacija, kurioje pateikiamos pagal taikomą išskaičiuojamojo mokesčio tarifą sugrupuotos pajamos iš vertybinių popierių, bet nenurodomi vertybinių popierių savininkai.
   3.   Mokesčių lengvata prie pajamų šaltinio

   Šaltinio valstybės narės raginamos suteikti išskaičiuojamojo mokesčio lengvatą prie pajamų šaltinio tuo metu, kai išmokamos pajamas iš vertybinių popierių, su sąlyga, kad būtų gauta visa reikalinga informacija.
   4.   Standartizuota greito mokesčių grąžinimo tvarka

   Tais išskirtiniais atvejais, kai mokesčių lengvata prie pajamų šaltinio neįmanoma, šaltinio valstybė narė raginama nustatyti standartizuotą greito mokesčių grąžinimo tvarką. Tokią tvarką turėtų sudaryti šie elementai:

               a)

               leidimas informacijos agentams arba mokestį išskaičiuojantiems asmenims investuotojo vardu pateikti šaltinio valstybės narės mokesčių institucijoms prašymus grąžinti mokesčius;

               b)

               vienas kontaktinis centras visiems prašymams grąžinti mokesčius pateikti ir tvarkyti ir svarbiai su mokesčių grąžinimo tvarka susijusiai informacijai skelbti interneto svetainėje bent viena tarptautinių finansų srityje įprasta kalba;

               c)

               vieno formato prašymų grąžinti mokesčius, kuriuos būtų galima pateikti elektroniniu būdu, naudojimas;

               d)

               mokesčių grąžinimas per pagrįstą laikotarpį, paprastai bent jau per 6 mėnesius nuo tada, kai atitinkama mokesčių institucija gavo prašymą grąžinti mokesčius, su sąlyga, kad būtų gauta visa reikalinga informacija.

         5.   Informacijos ir mokesčių išskaičiavimo agentų vaidmuo

   5.1.   Arčiausiai investuotojo esantis informacijos agentas paprastai turėtų būti labiausiai tinkamas būti mokesčių išskaičiavimo agentu.
   5.2.   Kai taip nėra, ir egzistuoja saugojimo grandinė, apimanti kelis informacijos agentus:

               a)

               arčiausiai investuotojo esantis informacijos agentas turėtų patikrinti, ar investuotojas turi teisę į mokesčių lengvatą, ir kaupti gautus dokumentus;

               b)

               arčiausiai investuotojo esantis informacijos agentas turėtų kartą per metus arba gavęs prašymą pateikti su investuotoju susijusią informaciją šaltinio valstybei narei;

               c)

               kiekvienas informacijos agentas saugojimo grandinėje turėtų perduoti jungtinę informaciją apie išskaičiuojamojo mokesčio tarifus kitam grandinėje esančiam informacijos agentui, kad ji pasiektų mokesčių išskaičiavimo agentą; ir

               d)

               mokesčių išskaičiavimo agentas turėtų taikyti išskaičiuojamojo mokesčio lengvatą prie pajamų šaltinio, remdamasis gauta jungtine informacija apie išskaičiuojamojo mokesčio tarifus.

         6.   Finansų tarpininkams taikomos sąlygos

   6.1.   Šaltinio valstybės narės raginamos nustatyti proporcingas ir nediskriminacines sąlygas ir prievoles, kad finansų tarpininkas galėtų gauti leidimą būti informacijos agentu arba mokesčių išskaičiavimo agentu.
   6.2.   Šaltinio valstybės narės raginamos atšaukti suteiktą leidimą tuo atveju, jei informacijos agentas ar mokesčių išskaičiavimo agentas nesilaiko nustatytų sąlygų ir nevykdo savo prievolių.
   7.   Dokumentai, įrodantys teisę į mokesčių lengvatą

   7.1.   Šaltinio valstybės narės raginamos be gyvenamosios vietos valstybės narės išduotos gyvenamosios vietos pažymos leisti pateikti alternatyvius investuotojų teisės į mokesčių lengvatą įrodymus. Tokie alternatyvūs įrodymai galėtų būti: tikrojo savininko gyvenamosios vietos deklaracija ir vykdant prievoles, nustatytas Direktyvoje 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų, informacijos agentų surinkta dokumentacija.
   7.2.   Nustatydamos alternatyvius įrodymus, kaip nurodyta 7.1 punkte, šaltinio valstybės narės gali atsižvelgti į esamos rizikos lygį, pavyzdžiui, nustatydamos mažiau apsunkinančias taisykles, kai prašoma grąžinti suma yra mažesnė negu 1 000 EUR.
   8.   Informacija ir dokumentai elektronine forma

   Šaltinio valstybės narės raginamos leisti informacijos agentams ir mokesčių išskaičiavimo agentams perduoti ir archyvuoti informaciją ir dokumentus elektroniniu būdu.
   9.   Priežiūra

   Valstybės narės raginamos nustatyti procedūras, skirtas tirti, kaip informacijos agentai ir mokesčių išskaičiavimo agentai laikosi pagal šią rekomendaciją nustatytų įsipareigojimų. Jos gali apimti šaltinio valstybės narės mokesčių institucijos, valstybės narės, kurioje įsteigtas informacijos arba mokesčių išskaičiavimo agentas, mokesčių institucijos arba išorės auditorių vykdomą atskirą arba jungtinį auditą.
   10.   Tolesni veiksmai

   10.1.   Valstybės narės skatinamos priimti lankstesnes taisykles, negu numatytosios šioje rekomendacijoje, dėl išskaičiuojamojo mokesčio lengvatų taikymo tarpvalstybinėms pajamoms iš vertybinių popierių tvarkos supaprastinimo.
   10.2.   Valstybės narės raginamos išnagrinėti šia rekomendacija siūlomas galimybes naudoti naujus, paprastesnius keitimosi informacija kanalus, skirtus informacijai apie investuotoją teikti tiek šaltinio valstybėms narėms, tiek gyvenamosios vietos valstybėms narėms. Jos galėtų remtis tvarka, parengta pagal Bendrijos teisės aktus, visų pirma Direktyvą 2003/48/EB.
   10.3.   Valstybės narės raginamos išnagrinėti galimybę ir sąlygas leisti mokesčių išskaičiavimo agentams atlikti grąžintinų mokesčių sumų ir mokesčių, kurie turi būti pervesti šaltinio valstybės narės mokesčių institucijoms, užskaitą.
   10.4.   Valstybės narės raginamos parengti bendras sąlygas ir prievoles, kuriomis vadovaujantis būtų tvirtinami finansų tarpininkai šios rekomendacijos tikslais.
   10.5.   Valstybės narės raginamos toliau ieškoti galimų būdų gerinti išskaičiuojamojo mokesčio lengvatos taikymo tvarką atitinkamose Komisijos darbo grupėse ir laikytis suderintos pozicijos atitinkamose diskusijose EBPO.
   11.   Adresatai

   Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2009 m. spalio 19 d.

            Komisijos vardu

         Charlie McCREEVY

            Komisijos narys

      (1)  http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/docs/clearing/first_giovannini_report_en.pdf

      (2)  http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/docs/clearing/second_giovannini_report_en.pdf

      (3)  http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/clearing/compliance_fr.htm#reports

      (4)  OL L 225, 1990 8 20, p. 6.

      (5)  OL L 157, 2003 6 26, p. 49.

      (6)  OL L 157, 2003 6 26, p. 38.

      (7)  OL L 336, 1977 12 27, p. 15.

      (8)  OL L 150, 2008 6 10, p. 28.

      (9)  OL L 145, 2004 4 30, p. 1.