Svarbus teisinis pranešimas

|

52007PC0215

Rekomendacija Tarybos sprendimas dėl Bulgarijos ir Rumunijos prisijungimo prie 1995 m. liepos 26 d. Konvencijos, grindžiamos Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu, dėl Europos policijos biuro įsteigimo (Europolo konvencijos)  /* KOM/2007/0215 galutinis - CNS 2007/0076 */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 25.4.2007KOM(2007) 215 galutinis2007/0076 (CNS)RekomendacijaTARYBOS SPRENDIMASdėl Bulgarijos ir Rumunijos prisijungimo prie 1995 m. liepos 26 d. Konvencijos, grindžiamos Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu, dėl Europos policijos biuro įsteigimo (Europolo konvencijos)(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS2005 m. Bulgarijos ir Rumunijos stojimo aktas[1] nustatė supaprastintą sistemą dėl Bulgarijos ir Rumunijos prisijungimo prie ES sutarties 34 str. (anksčiau ES sutarties K.3 str.) arba EB sutarties 293 str. pagrindu valstybių narių sudarytų konvencijų (ir protokolų). Iš tikrųjų nebėra reikalinga, kaip anksčiau, derėtis ir sudaryti šių konvencijų specialiuosius prisijungimo protokolus (būtų reikėję 27 valstybių ratifikavimo): Akto 3 straipsnio 3 dalis paprasčiausiai numato, kad Bulgarija ir Rumunija Stojimo aktu prisijungia prie šių konvencijų ir protokolų.Tuo tikslu Stojimo akto 3 straipsnio 3 dalyje ir 3 straipsnio 4 dalyje numatyta, kad Taryba, siekdama nustatyti šių konvencijų įsigaliojimo Bulgarijos ir Rumunijos atžvilgiu datą ir padaryti visus reikiamus šių konvencijų pakeitimus, susijusius su dviejų naujų valstybių narių stojimu (kas bet kuriuo atveju apimtų konvencijų bulgarų ir rumunų kalbomis priėmimą, kad abi versijos būtų autentiškos), priima sprendimą. Taryba priima sprendimą remdamasi Komisijos rekomendacija ir pasikonsultavusi su Europos Parlamentu.Stojimo akto I priede pateiktas septynių konvencijų ir protokolų, susijusių su teisingumo ir vidaus reikalų sritimi, sąrašas.Sąraše nurodyta 1995 m. liepos 26 d. Konvencija, grindžiama Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu, dėl Europos policijos biuro įsteigimo (Europolo konvencija), 1996 m. liepos 24 d. Protokolas, parengtas vadovaujantis Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu, dėl Konvencijos dėl Europos policijos biuro įsteigimo aiškinimo Europos Bendrijų Teisingumo Teismo preliminariais nutarimais, 1997 m. birželio 19 d. Protokolas, parengtas vadovaujantis Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu ir Europolo konvencijos 41 straipsnio 3 dalimi, dėl Europolo, jo organų narių, Europolo direktoriaus pavaduotojų ir darbuotojų privilegijų ir imunitetų, 2000 m. lapkričio 30 d. Protokolas, parengtas vadovaujantis Konvencijos dėl Europos policijos biuro įsteigimo (Europolo konvencijos) 43 straipsnio 1 dalimi, iš dalies keičiantis tos konvencijos 2 straipsnį ir priedą, 2002 m. lapkričio 28 d. Protokolas, iš dalies keičiantis Konvenciją dėl Europos policijos biuro įsteigimo (Europolo konvenciją) ir Protokolą dėl Europolo, jo organų narių, Europolo direktoriaus pavaduotojų ir darbuotojų privilegijų ir imunitetų, ir 2003 m. lapkričio 27 d. Protokolas, parengtas vadovaujantis Konvencijos dėl Europos policijos biuro įsteigimo (Europolo konvencijos) 43 straipsnio 1 dalimi, iš dalies keičiantis tą konvenciją.Šia Komisijos rekomendacija dėl Tarybos sprendimo siekiama padaryti reikiamus pakeitimus, susijusius su Bulgarijos ir Rumunijos prisijungimu prie minėtų konvencijos ir protokolų, remiantis Stojimo akto 3 straipsnio 4 dalimi.2007/0076 (CNS)RekomendacijaTARYBOS SPRENDIMASdėl Bulgarijos ir Rumunijos prisijungimo prie 1995 m. liepos 26 d. Konvencijos, grindžiamos Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu, dėl Europos policijos biuro įsteigimo (Europolo konvencijos)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį,atsižvelgdama į Bulgarijos ir Rumunijos stojimo sutartį,atsižvelgdama į Bulgarijos ir Rumunijos stojimo aktą (toliau – Stojimo aktas), ypač į jo 3 straipsnio 4 dalį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją[2],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę[3],kadangi:1.  1995 m. liepos 26 d. Briuselyje pasirašyta Konvencija dėl Europos policijos biuro įsteigimo (Europolo konvencija) (toliau – Europolo konvencija) įsigaliojo 1998 m. spalio 1 d.2.  Europolo konvenciją papildė du 1996 m. liepos 24 d. ir 1997 m. birželio 19 d. pasirašyti protokolai, kurie įsigaliojo atitinkamai 1998 m. gruodžio 29 d. ir 1999 m. liepos 1 d.[4]3.  Europolo konvenciją iš dalies pakeitė trys kiti 2000 m. lapkričio 30 d.[5], 2002 m. lapkričio 28 d.[6] ir 2003 m. lapkričio 27 d.[7] pasirašyti protokolai, kurie įsigalioja praėjus 90 dienų po to, kai pranešimą pateikia paskutinė šį formalumą atliekanti valstybė narė, esanti Europos Sąjungos nare Tarybai priimant aktą, kuriuo parengiamas šis protokolas.4.  Europolo konvencija Čekijos, Estijos, Kipro, Latvijos, Lietuvos, Vengrijos, Maltos, Lenkijos, Slovėnijos ir Slovakijos atžvilgiu įsigaliojo po jų įstojimo į Europos Sąjungą.5.  Stojimo akto 3 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad Bulgarija ir Rumunija prisijungia prie tarp valstybių narių sudarytų konvencijų ir protokolų, išvardytų Stojimo akto I priede, kuriame inter alia nurodyta Europolo konvencija ir 1996 m. liepos 24 d., 1997 m. birželio 19 d., 2000 m. lapkričio 30 d., 2002 m. lapkričio 28 d. ir 2003 m. lapkričio 27 d. protokolai. Tarybos nustatytą dieną jie įsigalioja Bulgarijos ir Rumunijos atžvilgiu.6.  Pagal Stojimo akto 3 straipsnio 4 dalį Taryba turi padaryti visus reikiamus pakeitimus, susijusius su prisijungimu prie tų konvencijų ir protokolų,NUSPRENDĖ:1 straipsnisEuropolo konvencija ir 1996 m. liepos 24 d. bei 1997 m. birželio 19 d. protokolai Bulgarijos ir Rumunijos atžvilgiu įsigalioja pirmą kito mėnesio dieną po to, kai buvo priimtas šis sprendimas.2 straipsnis2000 m. lapkričio 30 d., 2002 m. lapkričio 28 d. ir 2003 m. lapkričio 27 d. protokolai Bulgarijos ir Rumunijos atžvilgiu įsigalioja šių protokolų įsigaliojimo dieną.3 straipsnisEuropolo konvencijos ir 1996 m. liepos 24 d., 1997 m. birželio 19 d., 2000 m. lapkričio 30 d., 2002 m. lapkričio 28 d. ir 2003 m. lapkričio 27 d. protokolų tekstai, parengti bulgarų bei rumunų kalbomis ir pridėti prie šio sprendimo, yra autentiški tomis pačiomis sąlygomis kaip ir kiti Europolo konvencijos ir 1996 m. liepos 24 d., 1997 m. birželio 19 d., 2000 m. lapkričio 30 d., 2002 m. lapkričio 28 d. ir 2003 m. lapkričio 27 d. protokolų tekstai.4 straipsnisŠis sprendimas įsigalioja kitą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje .Priimta Briuselyje,Tarybos varduPirmininkasPRIEDAS Europolo konvencijos ir 1996 m. liepos 24 d., 1997 m. birželio 19 d., 2000 m. lapkričio 30 d., 2002 m. lapkričio 28 d. ir 2003 m. lapkričio 27 d. protokolų tekstas bulgarų ir rumunų kalbomis.[1] OL L 157, 2005 6 21, p. 203.[2] OL C […], […], p. […].[3] OL C […], […], p. […].[4] 1996 m. liepos 24 d. Protokolas, parengtas vadovaujantis Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu, dėl Konvencijos dėl Europos policijos biuro (Europolo) įsteigimo aiškinimo Europos Bendrijų Teisingumo Teismo preliminariais nutarimais (OL C 299, 1996 10 9, p. 2); 1997 m. birželio 19 d. Protokolas, parengtas vadovaujantis Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu ir Europolo konvencijos 41 straipsnio 3 dalimi, dėl Europolo, jo organų narių, Europolo direktoriaus pavaduotojų ir darbuotojų privilegijų ir imunitetų (OL C 221, 1997 7 19, p. 2).[5] OL C 358, 2000 12 13, p. 2.[6] OL C 312, 2002 12 16, p. 2.[7] OL C 2, 2004 1 6, p. 3.


title: 2015 m. liepos 14 d. Tarybos rekomendacija dėl 2015 m. Italijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Italijos stabilumo programos

text:
               18.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 272/61

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2015 m. liepos 14 d.
   dėl 2015 m. Italijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Italijos stabilumo programos
   (2015/C 272/16)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį;
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu. Strategija yra orientuota į tas svarbias sritis, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               remdamasi Komisijos pasiūlymais, 2015 m. liepos 14 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrų ekonominės politikos gairių, o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3). Abejos gairės kartu sudaro integruotas gaires, ir į jas valstybių narių buvo paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2014 m. liepos 8 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl 2014 m. Italijos nacionalinės reformų programos ir pateikė nuomonę dėl atnaujintos 2014 m. Italijos stabilumo programos. 2014 m. lapkričio 28 d. Komisija pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 473/2013 (5) pateikė savo nuomonę dėl Italijos 2015 m. biudžeto plano projekto;

               (4)

               2014 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2015 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Italija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (5)

               2014 m. gruodžio 18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, pagal kuriuos reikia skatinti investuoti, intensyvinti struktūrines reformas ir vykdyti atsakingą augimui palankų fiskalinį konsolidavimą;

               (6)

               2015 m. vasario 26 d. Komisija paskelbė 2015 m. Italijos ataskaitą. Joje įvertinta Italijos pažanga įgyvendinant 2014 m. liepos 8 d. priimtas šaliai skirtas rekomendacijas. Į šalies ataskaitą įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai. Komisijai atlikus analizę galima daryti išvadą, kad Italijoje yra susidaręs perviršinis makroekonominis disbalansas, dėl kurio reikia imtis ryžtingų politikos veiksmų ir kurį reikia specialiai stebėti. Visų pirma, būtina šalinti pagrindinę priežastį, lemiančią vyraujantį mažą darbo našumą ir silpną konkurencingumą, ir imtis veiksmų, kad valstybės skola mažėtų. Ypač reikia imtis veiksmų, kad būtų sumažinta neigiamų padarinių Italijos ekonomikai rizika ir, atsižvelgiant į šalies ekonomikos dydį, neigiamo poveikio visai ekonominei ir pinigų sąjungai rizika;

               (7)

               2015 m. balandžio 28 d. Italija pateikė 2015 m. nacionalinę reformų programą ir 2015 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (8)

               šiuo metu Italijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir pereinamojo laikotarpio skolos taisyklė 2013–2015 m. laikotarpiu. 2015 m. vasario 27 d. Komisija paskelbė ataskaitą pagal SESV 126 straipsnio 3 dalį, nes tapo aišku, kad Italija nepadarys pakankamos pažangos, kad 2014–2015 m. laikytųsi skolos taisyklės. Analizėje padaryta išvada, kad tuo metu skolos kriterijus laikytinas įvykdytu;

               (9)

               2015 m. balandžio 30 d., po pavasario ekonominės prognozės galutinės datos, Italijos Konstitucinis Teismas pripažino laikiną didesnių pensijų indeksavimo sustabdymą 2012–2013 m. prieštaraujančiu konstitucijai. 2015 m. gegužės 18 d. Vyriausybė priėmė potvarkį siekiant spręsti su šiuo teismo nutarimu susijusius klausimus ir patvirtino Stabilumo programos fiskalinius tikslus. Atsižvelgiant į šią informaciją, vasario mėn. ataskaitos pagal SESV 126 straipsnio 3 dalį išvados šiame etape gali būti laikomos vis dar iš esmės galiojančiomis. Tikslus šio nutarimo poveikis biudžetui priklausys nuo to, kokių priemonių Vyriausybė dėl jo imsis, o tai dar turi būti paaiškinta. Atsižvelgiant į šią naują informaciją, vėliau gali kilti būtinybė paskelbti ataskaitą pagal SESV 126 straipsnio 3 dalį. Kadangi šios naujos informacijos dar negauta ir laukiama papildomų paaiškinimų, šiuo metu vis dar iš esmės galiojančiomis galima laikyti vasario mėn. ataskaitos išvadas;

               (10)

               2015 m. stabilumo programoje Italija paprašė, atsižvelgiant į planuojamas esmines struktūrines reformas, kuriomis bus siekiama padaryti teigiamą poveikį ilgalaikiam viešųjų finansų tvarumui, 2016 m. leisti 0,4 procentinio punkto BVP laikinai nukrypti nuo reikalaujamo koregavimo plano siekiant vidutinio laikotarpio tikslo. Esminiai šių reformų duomenys pateikti 2015 m. Italijos nacionalinėje reformų programoje. Programoje pasiūlytos šios reformuotinos sritys, darančios poveikį viešųjų finansų tvarumui: i) viešasis administravimas ir racionalizavimas; ii) produktų ir paslaugų rinkos; iii) darbo rinka; iv) civilinė teisena; v) švietimas; vi) mokesčių perkėlimas ir vii) išlaidų peržiūra kaip finansavimo priemonė. Valdžios institucijų skaičiavimais, reformų poveikis realiajam BVP iki 2020 m. pasieks 1,8 procentinio punkto, ir šis rezultatas vertintinas kaip tikėtinas. Visiškai ir laiku įgyvendinus šias reformas, būtų padarytas teigiamas poveikis viešųjų finansų tvarumui. Priklausomai nuo to, ar Vyriausybė 2015 m. imsis reikiamų priemonių nuolatiniam minėtojo Konstitucinio Teismo nutarimo poveikiui tinkamai kompensuoti, užtikrindama, kad: i) Italijai ir toliau būtų taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis; ii) būtų išlaikyta tinkama patikimumo riba Sutartyje nustatytos pamatinės vertės atžvilgiu ir iii) vidutinio laikotarpio tikslas būtų pasiektas per ketverių metų stabilumo programos laikotarpį. šiuo metu Italiją galima laikyti atitinkančia reikalavimus, kad būtų suteikta teisė laikinai nukrypti nuo tikslo 2016 m., su sąlyga, kad šalis tinkamai įgyvendins suderintas reformas, kurių pažanga bus stebima atsižvelgiant į Europos semestrą;

               (11)

               2015 m. stabilumo programoje planuojama 2015 m. nominalų deficitą laipsniškai sumažinti iki 2,6 % BVP ir toliau jį mažinti iki 1,8 % BVP 2016 m. Pagal 2015 m. stabilumo programą Vyriausybė planuoja vidutinio laikotarpio tikslą, t. y. struktūriniu požiūriu subalansuotą biudžetą, pasiekti iki 2017 m. Tačiau perskaičiuotas struktūrinis balansas (6) vidutinio laikotarpio tikslą pasiekia 2018 m. Atsižvelgiant į taikomą struktūrinių reformų sąlygą ir 2015 m. stabilumo programoje nustatytus įsipareigojimus, vidutinio laikotarpio tikslo įgyvendinimas iki 2017 m. atrodytų tinkamas;

               (12)

               2015 m. valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP, prognozuojama, pašoks iki 132,5 %, tada laipsniškai mažės iki 120,0 % 2019 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos biudžeto projekcijos, iš esmės yra tikėtinas. Vyriausybei dar reikės sukonkretinti papildomą išlaidų mažinimą, leisiantį jai išvengti teisės aktais nustatyto PVM padidinimo 2016 m.;

               (13)

               2015 m. Italijai reikėtų pagerinti savo struktūrinį balansą 0,25 % BVP. Remiantis Komisijos 2015 m. pavasario prognoze, numatytas 0,3 % BVP struktūrinis koregavimas siekiant vidutinio laikotarpio tikslo 2015 m. atitinka Italijos įsipareigojimus pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinę dalį. Atsižvelgiant į leistą nuokrypį pagal struktūrinės reformos sąlygą, 2016 m. Italija savo struktūrinį balansą turėtų pagerinti bent 0,1 % BVP. Tačiau, laikantis prielaidos, kad politika nesikeis, iš Komisijos prognozės matyti 0,2 % BVP pablogėjimas, dėl kurio kyla rizika nukrypti nuo tikslo. Todėl reikės papildomų priemonių. Remdamasi stabilumo programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2015 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad yra rizika, jog Italija nesilaikys Stabilumo ir augimo pakto nuostatų;

               (14)

               nors Italijos valdžios institucijų pristatyta plataus užmojo privatizavimo programa, kaip tikimasi, padės mažinti skolą, – t. y. vykdyti pagrindinį Italijos uždavinį, – jos įgyvendinimas 2014 m. strigo. Todėl 2014 m. privatizavimo pajamos buvo 0,2 % BVP ir nesiekė numatyto 0,7 % BVP per metus tikslo;

               (15)

               pastaraisiais metais Italija ėmėsi reikšmingų veiksmų mažindama darbuotojams tenkančią mokesčių naštą, tačiau šioji išlieka didelė. Mokesčių išlaidų, visų pirma lengvatinių PVM tarifų, įvairovė ir dydis vis dar yra labai dideli. Turto apmokestinimo srityje padaryta labai maža pažanga vykdant kadastro reformą, pagal kurią ypač svarbu peržiūrėti pasenusias kadastrines vertes. Be to, liko nespręstos aplinkosaugos mokesčių peržiūros ir aplinkai kenksmingų subsidijų panaikinimo problemos. Italija įsteigė Aplinkosaugos mokesčių komitetą. Šie įvairūs dalykai yra įtraukti į teisės aktą, kuriuo nustatoma mokesčių reforma, tačiau jo įgyvendinimą vilkina tai, kad neišleidžiami įstatyminiai potvarkiai. Nepaisant kai kurių veiksmų, kurių imtasi šioje srityje, Italijos mokesčių sistemos veiksmingumą, be kita ko, menkina nuolat nepakankamas mokestinių prievolių vykdymas ir daug valstybei kainuojantis jo užtikrinimas, taip pat plataus masto mokesčių slėpimas (Vyriausybės skaičiavimais siekiantis 91 mlrd. EUR arba 5,6 % BVP per metus). Vyriausybė pasiūlė mokesčių deklaracijų tikslumą užtikrinančias priemones, kurias dabar būtina visiškai įgyvendinti;

               (16)

               siekiant tvariai pagerinti visų valdžios lygmenų viešųjų išlaidų veiksmingumą ir kokybę, imtasi mažokai veiksmų. Pagal teisės aktus sutaupytų biudžeto lėšų, įskaitant regiono ir savivaldybių lygmens lėšų, suma nesiekia numatytosios 2014 m. nacionalinėje reformų programoje. Tai, kad išlaidų peržiūra dar nėra neatsiejama biudžeto procedūros dalis, kenkia bendram ilgalaikiam šios procedūros veiksmingumui. ES fondų administravimui, ypač pietiniuose regionuose, ir toliau būdingi dideli trūkumai. Rengiamas nacionalinis uostų ir logistikos strateginis planas, tačiau siekiant gerinti uostų valdymą ir jų jungtis su atokiais regionais sausumoje veiksmų imtasi tik iš dalies;

               (17)

               Italijos viešasis administravimas ir toliau yra labai neveiksmingas – tai daro neigiamą poveikį verslo aplinkai ir šalies gebėjimui veiksmingai įgyvendinti reformas. Buvo ir tebėra dedamos nuolatinės pastangos gerinti institucinę struktūrą ir bendrą viešojo administravimo kokybę. Iki 2015 m. pabaigos planuojama įgyvendinti plataus užmojo konstitucijos reformą, kuria visų pirma siekiama aiškiai atskirti įvairių valdžios lygmenų atsakomybę. Numatoma išsami viešojo administravimo reforma, kuria sprendžiamos, be kita ko, darbuotojų kaitos, judumo ir atlyginimo problemos. Nors imtasi keleto veiksmų siekiant skatinti skaidrumą ir suteikti įgaliojimų nacionalinei kovos su korupcija institucijai, vis dar nepersvarstytas įstatymas dėl senaties terminų, kuris, kitų tarptautinių organizacijų nuomone, taip pat laikomas kovos su korupcija Italijoje ramsčiu. Pastaraisiais metais imtasi svarbių veiksmų, kuriais siekta tiek gerinti teisingumo vykdymą (peržiūrint teismų geografinį išsidėstymą ir steigiant specializuotus teismus), tiek mažinti jo poreikį (skatinant ginčų sprendimą neteisminėmis priemonėmis). Teismo procesų trukmė ir toliau yra pagrindinė problema, o vykdytų reformų rezultatų dar laukiama;

               (18)

               nuo 2008 m. pabaigos Italijos bankų sektoriaus neveiksnių paskolų ir viso paskolų portfelio santykis smarkiai išaugo, visų pirma dėl bankų įmonių pozicijų. Iki šiol blogo turto tvarkymo lygis buvo žemas ir jo realizuota nedaug. Iš esmės tokią padėtį lėmė neišsivysčiusi Italijos privačių nuvertėjusių paskolų rinka. Neseniai išleistais teisės aktais siekta spręsti didžiausių kooperatinių bankų (banche popolari) valdymo trūkumų problemą, o 2015 m. balandžio mėn. buvo pasiektas fondų ir Italijos valdžios institucijų susitarimas, kuriuo siekiama, be kita ko, sumažinti fondų įtaką bankų valdyme. Šiuo metu maži kooperatiniai bankai (banche di credito cooperativo) rengia neprivalomą valdymo reformą, kuri vėliau bus įgyvendinta teisės aktais. Siekiant didinti finansinio tarpininkavimo veiksmingumą ir remti ekonomikos atsigavimą, Italijos bankų sektorių reikia toliau restruktūrizuoti ir konsoliduoti;

               (19)

               2014 m. gruodžio mėn. priimtas plataus masto teisės aktas, Darbo vietų įstatymas, kuriuo nustatyta darbo rinkos reforma ir laikomasi ankstesnių reformų kurso. Jame visų pirma numatyti darbuotojų apsaugos teisės aktų, bedarbio išmokų sistemos, aktyvios ir pasyvios darbo rinkos politikos valdymo ir veikimo, profesinio ir šeimos gyvenimo derinimo pakeitimai. Veiksmingas šio teisės akto įgyvendinimas visiškai priklausys nuo to, ar bus priimti būtini įstatyminiai įgyvendinimo potvarkiai. Potvarkiais būtų nustatytas darbo užmokesčio priedų sistemų taikymas, sutartinių nuostatų peržiūra, darbo ir asmeninio gyvenimo derinimas ir aktyvios darbo rinkos politikos stiprinimas. Antro lygmens derybos, kurios galėtų padėti geriau suderinti darbo užmokestį su našumu ir skatinti inovatyvių sprendimų taikymą įmonėse, iki šiol taikomos mažumoje įmonių. 2014 m. sausio mėn. susitarimas, kuriuo nustatomos profesinių sąjungų atstovavimo apdirbamajai pramonei vertinimo procedūros, galėtų skatinti taikyti antro lygmens derybas, tačiau jis dar nepradėtas vykdyti. Nors ir augantis, moterų dalyvavimas darbo rinkoje yra vienas mažiausių Sąjungoje. Be to, jaunimo nedarbas per trečią 2014 m. ketvirtį pasiekė beveik 43 %, o nedirbančio, nesimokančio ir mokymuose nedalyvaujančio 15–24 m. jaunimo dalis yra didžiausia Sąjungoje. Kai kurios to priežastys yra nulemtos švietimo sistemos, kuriai dar vis būdingi prastesni nei ES vidurkis mokyklų darbo rezultatai ir palyginti dideli mokyklos nebaigimo rodikliai. Iš 15–34 m. jaunuolių, kurie per praėjusius trejus metus baigė pirmos ir antros pakopos tretinį mokslą, įsidarbino tik 54,6 %, palyginti su 78,6 % ES vidurkiu. Italija yra viena iš šalių, kurioje skurdas ir socialinė atskirtis augo labiausiai Sąjungoje, ir tai ypač neigiamai paveikė vaikus. Socialinės paramos sistemos ir toliau yra suskaidytos ir šią problemą sprendžia neveiksmingai, todėl išlaidų veiksmingumas yra išties prastas;

               (20)

               daugybė konkurencijai taikomų apribojimų vis dar trukdo tinkamai veikti produktų ir paslaugų rinkoms. Parlamente numatoma svarstyti teisės aktą, kuriuo šalinamos tam tikros kliūtys kai kuriuose sektoriuose. Kai kuriuose sektoriuose, patenkančiuose į to įstatymo taikymo sritį (teisinių paslaugų ir vaistinių sektoriuose), taip pat kituose sektoriuose, įskaitant savivaldybių viešųjų paslaugų, oro uostų ir uostų, bankų ir sveikatos priežiūros sektorius, išlieka didelių kliūčių. Dideli trūkumai ir toliau būdingi viešiesiems pirkimams, nepaisant to, kad dažniau naudojamas centralizuotas pirkimas. Savivaldybių viešosios paslaugos, kurios akivaizdžiai yra neveiksmingos, neįsileidžia konkurencijos, o tai neigiamai veikia ir viešuosius finansus. Tik mažai daliai sutarčių sudaryti skelbiami atviri konkursai, absoliuti dauguma sutarčių yra pasirašomos įmonės viduje arba taikant panašią procedūrą;

               (21)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Italijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2015 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat įvertino veiksmus, kurių Italija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Italijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–6 rekomendacijose;

               (22)

               atsižvelgdama į šį įvertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą, o jos nuomonė (7) pateikiama visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (23)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–6 rekomendacijose;

               (24)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Remdamasi šia analize, Taryba pateikė konkrečias rekomendacijas, skirtas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (8). Kaip šalis, kurios valiuta yra euro, Italija taip pat turėtų užtikrinti, kad tos rekomendacijos būtų visiškai ir laiku įgyvendintos,

         REKOMENDUOJA Italijai 2015–2016 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Užtikrinti bent 0,25 % BVP fiskalinį koregavimą siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo 2015 m. ir 0,1 % BVP 2016 m., abejais metais imantis būtinų struktūrinių priemonių ir atsižvelgiant į leistiną nuokrypį įgyvendinant pagrindines struktūrines reformas. Užtikrinti, kad išlaidų peržiūra būtų neatsiejama biudžetinės procedūros dalis. Sparčiai ir nuodugniai įgyvendinti privatizavimo programą ir panaudoti nenumatytą pelną tolesnei pažangai siekiant deramai mažinti valdžios sektoriaus skolos santykį. Iki 2015 m. rugsėjo mėn. įgyvendinti teisės aktą, kuriuo nustatyta mokesčių reforma, visų pirma peržiūrint mokesčių išlaidas ir kadastrines vertes bei imantis priemonių mokestinių prievolių vykdymui gerinti.

               2.

               Priimti planuojamą nacionalinį uostų ir logistikos strateginį planą, ypač geresnėmis jungtimis siekiant skatinti įvairiarūšį vežimą. Siekiant smarkiai pagerinti ES fondų valdymą, užtikrinti pilnavertišką Teritorinės sanglaudos agentūros veiklą.

               3.

               Priimti ir įgyvendinti dar nepriimtus teisės aktus, kuriais siekiama tobulinti institucinę struktūrą ir modernizuoti viešąjį administravimą. Iki 2015 m. vidurio persvarstyti įstatymą dėl senaties terminų. Užtikrinti, kad įgyvendinus civilinės teisenos veiksmingumo didinimo reformas sutrumpėtų teismo procesų trukmė.

               4.

               Iki 2015 m. pabaigos nustatyti privalomas priemones, kuriomis būtų siekiama spręsti bankų valdymo likusių trūkumų problemą, įgyvendinti sutartą fondų reformą ir imtis priemonių kuo sparčiau iš esmės mažinti neveiksnių paskolų skaičiui.

               5.

               Priimti įstatyminius potvarkius, kuriais būtų nustatytas darbo užmokesčio priedų sistemų rengimas ir taikymas, sutartinių nuostatų peržiūra, darbo ir asmeninio gyvenimo derinimas ir aktyvios darbo rinkos politikos stiprinimas. Konsultuojantis su socialiniais partneriais pagal nacionalinę praktiką, propaguoti veiksmingą antro lygmens derybų dėl sutarčių sistemą. Siekiant spręsti jaunimo nedarbo problemą, priimti ir įgyvendinti planuojamą mokyklų reformą ir plėsti į profesinį mokymą orientuotą tretinį mokslą.

               6.

               Įgyvendinti 2015–2017 metams skirtą racionalizavimo planą, kuriuo būtų mažinama administravimo ir reguliavimo našta. Priimti konkurencijos skatinimo priemones, skirtas visiems sektoriams, kuriems taikomas konkurencijos įstatymas, ir imtis ryžtingų veiksmų likusioms kliūtims pašalinti. Užtikrinti, kad ne vėliau kaip iki 2015 m. pabaigos būtų ištaisytos savivaldybių viešųjų paslaugų sutartys, neatitinkančios reikalavimų dėl vidaus sutarčių pasirašymo.

      Priimta Briuselyje 2015 m. liepos 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. GRAMEGNA

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (4)  2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Italijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Italijos stabilumo programos (OL C 247, 2014 7 29, p. 57).

      (5)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 473/2013 dėl euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų stebėsenos bei vertinimo ir perviršinio deficito padėties ištaisymo užtikrinimo bendrųjų nuostatų (OL L 140, 2013 5 27, p. 11).

      (6)  Komisijos pagal bendrai sutartą metodiką perskaičiuotas struktūrinis balansas, remiantis stabilumo programoje pateikta informacija.

      (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.

      (8)  OL C 272, 2015 8 18, p. 98.


title: 2007 m. lapkričio 29 d. Europos centrinio banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta išorės auditoriaus (ECB/2007/17)

text:
               15.12.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 304/1

      EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA

   2007 m. lapkričio 29 d.
   skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta išorės auditoriaus
   (ECB/2007/17)
   (2007/C 304/01)
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statutą (toliau — ECBS statutas), ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               1)

               Europos centrinio banko (ECB) ir Eurosistemos nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomas išorės auditorius, kurį rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba.

               2)

               Pagal 2007 m. liepos 10 d. Tarybos sprendimo 2007/504/EB, pagal Sutarties 122 straipsnio 2 dalį dėl bendros valiutos įvedimo Maltoje 2008 m. sausio 1 d. (1) 1 straipsnį, Malta dabar atitinka būtinas sąlygas įvesti eurą, o Maltai taikyta leidžianti nukrypti nuostata, nurodyta 2003 m. Stojimo akto 4 straipsnyje, panaikinama nuo 2008 m. sausio 1 d.

               3)

               Pagal iš dalies pakeisto Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta įstatymo, kuris įsigalioja 2008 m. sausio 1 d., 20 straipsnį, Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta metinės finansinės ataskaitos auditas atliekamas vadovaujantis ECBS statuto 27 straipsniu.

               4)

                  Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta jungtiniais nepriklausomais išorės auditoriais 2008 finansiniams metams pasirinko PricewaterhouseCoopers ir Ernst & Young,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Rekomenduojama skirti PricewaterhouseCoopers ir Ernst & Young Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta jungtiniais išorės auditoriais 2008 finansiniams metams.

      Priimta Frankfurte prie Maino, 2007 m. lapkričio 29 d.

            ECB pirmininkas

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  OL L 186, 2007 7 18, p. 32.


				|

		52013PC0709

			Rekomendacija TARYBOS SPRENDIMAS dėl savitarpio pagalbos Rumunijai skyrimo /* COM/2013/0709 final - 2013/ () */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1. Įžanga
Nuo 2009 m. pavasario iki 2011 m.
pavasario įgyvendinus Rumunijai skirtą bendrą ES ir TVF
vidutinės trukmės finansinės pagalbos programą, pagal
kurią išmokėta 5 mlrd. EUR Europos lėšų suma ir
12,9 mlrd. EUR TVF lėšų suma, 2011 m. gegužės
12 d. Europos Sąjungos Taryba priėmė sprendimą
dėl paskesnės prevencinės programos, pagal kurią Rumunijai
skirta 1,4 mlrd. EUR dydžio ES vidutinės trukmės finansinė
pagalba[1].
Pagal antrąją programą, kuri taip pat buvo bendra ES ir TVF programa,
nei ES, nei TVF neišmokėjo jokių prevencinio pobūdžio sumų.
Atsižvelgdamos į išliekančią
riziką savo šalies mokėjimų balansui, 2013 m. liepos
4 d. Rumunijos valdžios institucijos paprašė parengti
trečią ES vidutinės trukmės finansinės pagalbos programą
vėl kartu su TVF rezerviniu susitarimu. Planuojama skirti prevencinio
pobūdžio ES ir TVF pagalbą, nenumatant faktinių išmokų.
Liepos 9 d. Ekonomikos ir finansų komitetas (EFK) palankiai
įvertino šį prašymą ir įpareigojo Komisiją
derėtis dėl naujos bendros ES ir TVF prevencinės programos.
2013 m. liepos 17–31 d. Komisijos
tarnybos ir TVF pareigūnai dalyvavo bendrose derybose Bukarešte. Pasiektas
pareigūnų lygmens susitarimas dėl naujos programos
sąlygų ir turinio. Pagal naują programą bus tęsiama
parama vyriausybės ekonominei programai, be kita ko, siekiant konsoliduoti
makroekonominį, fiskalinį ir finansinį stabilumą, didinti
ekonomikos atsparumą ir augimo potencialą, tobulinti administracinius
gebėjimus, reformuoti mokesčių administravimą ir gerinti viešųjų
finansų valdymą ir kontrolę. Naujoji programa truktų 24
mėnesius; ją sudarytų iki 2 mlrd. EUR dydžio Europos
Sąjungos prevencinė pagalba ir iki 1,75 mlrd. SST (apie
2 mlrd. EUR) vertės TVF parama pagal rezervinį susitarimą.
Be to, Pasaulio bankas toliau teiks anksčiau paskirtą 891 mln.
EUR paramą, iš kurios dar liko išmokėti 514 mln. EUR.
2. Makroekonominės tendencijos ir
perspektyva
Nuo 2011 m. Rumunijoje stebimas teigiamas
ekonomikos augimas. Iš naujausių pokyčių galima spręsti,
kad ekonomikos augimas 2013 m. sieks apie 2 %, t. y. šiek tiek
daugiau nei Komisijos pavasario prognozėje numatytas 1,6 % augimas.
Pagrindiniai augimą skatinantys veiksniai – puikūs eksporto rodikliai
(daugiausia susiję su automobilių pramonės ir paslaugų
sritimi) ir geras derlius. Tačiau šios teigiamos tendencijos slepia
menką vidaus paklausą – per pirmąjį 2013 m.
pusmetį vartojimo lygis nekito, o investicijų mažėjo.
Žvelgiant į ateitį, viliamasi, kad
ekonomikos augimas laipsniškai spartės, nes bus juntamas
struktūrinių reformų poveikis, ES lėšų
įsisavinimas gerės, o atsižvelgiant į Europos ekonomikos
atsigavimą eksporto rodikliai išliks puikūs. Darant prielaidą,
kad derlius bus vidutinis, prognozuojamas ekonomikos augimas 2014 m. šiek
tiek viršys 2 %. Ekonomikos augimą labiausiai skatins vidaus
paklausa, kuriai teigiamą įtaką darys investicijos ir privatus
vartojimas, tačiau grynojo eksporto poveikis ekonomikos augimui,
prognozuojama, bus šiek tiek nepalankus, nes dėl stiprėjančios
vidaus paklausos 2014 m. tikimasi importo augimo.
2009–2011 m. infliacija, matuojama SVKI,
Rumunijoje išliko didelė (apie 6 %), bet 2012 m. sumažėjo
iki vidutiniškai 3,4 %. Tačiau 2012 m. pabaigoje ir
pirmąjį 2013 m. pusmetį vėl ėmė stipriau
kilti kainos. Tikimasi, kad dėl smarkaus maisto produktų kainų
sumažėjimo ir atvirkštinio bazės efekto poveikio per
antrąjį 2013 m. pusmetį infliacija atslūgs ir iki
2013 m. pabaigos nesieks 3,5 %, taigi neviršys centrinio banko
nustatyto intervalo (2,5 % ± 1 procentinio punkto). Infliacija, manoma,
toliau mažės ir 2014 m.
3.
Valstybės finansai
Pastaraisiais metais Rumunija sėkmingai
konsolidavo savo valstybės finansus, sumažindama biudžeto deficitą
nuo 9 % BVP 2009 m. iki mažiau nei 3 % BVP 2012 m.
Atsižvelgdama į šį pasiekimą, 2013 m. birželio 21 d.
Taryba nutraukė Rumunijai taikytą perviršinio deficito
procedūrą. Naująja programa būtų remiamas tolesnis
vyriausybės vykdomas fiskalinis konsolidavimas, kuriuo siekiama Rumunijos
vidutinės trukmės laikotarpio tikslo, t. y. 1 % BVP pagal
ciklą pakoreguoto biudžeto deficito iki 2015 m. Valdžios institucijos
toliau deda pastangas siekdamos ankstesnėje programoje nustatyto
2,4 % deficito pagal ESS tikslo 2013 m. 2014 m. planuojama
tęsti konsolidavimą pagal Stabilumo ir augimo pakto (SAP)
reikalavimus. Iš dabartinių požymių matyti, kad Rumunija
pasiektų 2 % deficito pagal ESS tikslą pagal 2013 m.
atnaujintą savo konvergencijos programą.
Per bendras derybas liepos mėn. susitarta
dėl metų vidurio taisomojo biudžeto, numatant keletą
įplaukų ir išlaidų pertvarkymų ir paliekant bendrą
2013 m. deficito tikslą, t. y. 2,3 % grynaisiais ir
2,4 % pagal ESS. Peržiūrėtas biudžetas labiau tinka
mažesnėms įplaukoms ir mažesnėms vidaus kapitalo investicijoms,
jame sumažinti rezervai, skirti su ES fondais susijusiam koregavimui, ir
perkėlimai į kitus viešojo administravimo skyrius. Kas dėl
2014 m. biudžeto, valdžios institucijos ieško būdų
įplaukoms didinti, daugiausia dėmesio skirdamos mokesčių
bazės plėtimui. Kalbant apie išlaidas, vienas iš esminių
sunkumų – pagal pirmąją programą suderinto vienodo darbo
užmokesčio įstatymo laipsniškas taikymas.
Įvykdžius pagrindinę reikiamo
fiskalinio konsolidavimo dalį, naujosios programos dėmesio centre
atsidurs fiskalinio valdymo gerinimas. Geresniu fiskaliniu valdymu bus siekiama
atnaujinti fiskalinę sistemą, ją suderinant su fiskalinio
susitarimo reikalavimais, kartu atliekant keletą kitų fiskalinės
strategijos turinio ir biudžeto sudarymo proceso skaidrumo patobulinimų.
Tam reikės patobulinti metinį ir vidutinės trukmės kapitalo
biudžeto sudarymo procesą, užbaigti įgyvendinti biudžetinių
įsipareigojimų kontrolės sistemą (kad būtų
užkirstas kelias naujų uždelstų skolų susidarymui) ir gerinti
mokesčių administravimą, orientuojant jį į
veiksmingesnį mokesčių surinkimą.
4. Finansų rinkos ir bankų
sektoriaus pokyčiai
Gerėjant nuotaikoms pasaulio rinkose ir
artėjant 2012 m. pabaigai nusistovėjus vidaus politinei
situacijai, nuo 2012 m. vasaros finansų rinkos sąlygos
pastebimai pagerėjo. Ši tendencija apskritai atitiko tendencijas kitose
regiono valstybėse ir išliko palyginti teigiama pirmąjį
2013 m. pusmetį. Penkerių metų valstybės garantuotos
skolos kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo
sandorių vertės skirtumai Rumunijoje sumažėjo nuo beveik 500
bazinių punktų 2012 m. gegužės mėn. iki mažiau nei 200
bazinių punktų 2013 m. sausio mėn. pradžioje, o nuo
2013 m. birželio mėn. pabaigos laikėsi šiek tiek aukščiau
200 bazinių punktų ribos. Po didelių nuostolių 2012 m.
gegužės mėn. akcijų rinkos indekso BET vertė iki
2012 m. pabaigos grįžo iki ankstesnio lygio; nuo tada ji buvo
nestabili, tačiau iki 2013 m. rugsėjo mėn. pradžios paaugo
apie 10 %.
Nepaisant blogo turto gausėjimo
(2013 m. birželio mėn. neveiksnių paskolų ir viso
paskolų portfelio santykis pasiekė 20,3 %), bankų
sektoriaus kapitalizacijos lygis ir toliau rizikos nekelia (kapitalo
pakankamumo rodiklis birželio mėn. buvo 14,7 %). Su neveiksnių
paskolų gausėjimu susijusią riziką sušvelnino riziką
ribojanti politika, pagal kurią sudaromi atidėjiniai paskolų
nuostoliams padengti, nors atidėjiniai ir toliau daro neigiamą
poveikį pelningumui (po trejų nuostolingų metų
nuosavybės vertybinių popierių grąža per pirmąjį
2013 m. pusmetį pasiekė 6 %). Centrinis bankas toliau
atidžiai prižiūri bankus, kurių patronuojantys bankai
įsisteigę periferinėse euro zonos valstybėse, išlaikiusiose
pakankamą kapitalo rezervą. Kipro krizės šalutinis poveikis buvo
sušvelnintas susitarimu perkelti Kipro banko filiale Rumunijoje laikomų
vietinių indėlių bazę į „Laiki Group“ patronuojamąjį
„Marfin“ banką, užsienio bankų finansinio įsiskolinimo mažinimu
ir patronuojančiųjų bankų finansavimo mažinimu
(-14,6 % nuo 2012 m. gruodžio mėn.); nors šie procesai atitinka
regiono tendencijas ir apskritai vykdomi tvarkingai, jiems ir toliau būtina
atidi priežiūra.
5.
Mokėjimų balansas ir išorės finansavimo poreikiai
Jei nesusiklostys nepalankių
išorinių aplinkybių, per numatytą programos laikotarpį (24
mėnesius) Rumunija, manoma, turės neribojamas galimybes naudotis
valstybės skolos rinkomis. Kredito įsipareigojimų neįvykdymo
apsikeitimo sandorių vertės skirtumai dabar patys mažiausi nuo
2010 m. Manoma, kad einamosios sąskaitos deficitas mažės nuo
maždaug 4 % BVP 2012 m. iki maždaug 2 % BVP 2013 m.;
šį poslinkį iš esmės lems mažėjantis prekybos balanso
deficitas.
Pagal pagrindinį scenarijų per
ateinančius dvejus metus neturėtų susidaryti jokio
valstybės arba išorės finansavimo trūkumo. Tačiau Rumunija
išlieka jautri valiutos kursų svyravimui ir tarptautinio kapitalo
judėjimo nestabilumui. Nepalankaus scenarijaus atveju einamosios
sąskaitos finansavimas galėtų tapti sudėtingas, o
galimybės naudotis valstybės skolos rinka – ribotos. Pastaruoju
atveju pirmąja gynybos linija būtų iždo grynųjų
pinigų rezervas (atitinkantis maždaug 6 mėnesių finansavimo
poreikius) ir – mažesniu mastu – Rumunijos nacionalinio banko (RNB)
tarptautiniai rezervai. Jei Rumunijai kiltų ilgai trunkančių
didelių finansavimo sunkumų, galima būtų pradėti
naudotis prevencine programa ir jai skirtomis lėšomis (2 mlrd. EUR ES
lėšų, išmokamų dviem 1 mlrd. EUR dalimis, ir iki 2 mlrd. EUR
suma pagal TVF rezervinį susitarimą), kuriomis būtų
įmanoma padengti valstybės finansinius ir biudžeto
įsipareigojimus. Be to, naujoji programa finansų rinkoms
suteiktų garantiją, kad Rumunija yra įsipareigojusi vykdyti
plataus užmojo ekonomikos reformų darbotvarkę.
6. ES parama pagal mokėjimų
balanso priemonę – tarptautinės pagalbos dalis
Atsižvelgdama į tolesnį
pažeidžiamumą ir riziką patirti mokėjimų balanso
sunkumų ir su sąlyga, kad Rumunijos valdžios institucijos ir toliau
bus įsipareigojusios įgyvendinti fiskalinio, finansinio ir
struktūrinio koregavimo programą, 2013 m. spalio 3 d.
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Komisija rekomenduoja
Tarybai priimti sprendimą toliau Rumunijai teikti savitarpio pagalbą,
numatytą Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 143
straipsnyje. Rumunijos vyriausybė įgyvendina savo ekonominę
programą, siekdama pašalinti šalies pažeidžiamumą ir sušvelninti
likusius pavojus savo mokėjimų balanso tvarumui, ir vysto reikiamus
gebėjimus ekonominei politikai parengti ir įgyvendinti be
tarptautinės paramos.
Be to, Komisija, pasikonsultavusi su EFK,
siūlo Tarybai priimti sprendimą skirti Rumunijai iki 2 mlrd. EUR
ES vidutinės trukmės prevencinę finansinę pagalbą
Rumunijos mokėjimų balanso tvarumui paremti. Galimybė
prašyti pasinaudoti prevencine Sąjungos finansine pagalba ir išmokomis
suteikiama iki 2015 m. rugsėjo 30 d.
7. Pagrindinės naujosios programos
dalys
Pagal naują prevencinę
finansinės pagalbos programą remiama vyriausybės ekonominė
programa, be kita ko, siekiant konsoliduoti makroekonominį, fiskalinį
ir finansinį stabilumą, didinti ekonomikos atsparumą ir augimo
potencialą, tobulinti administracinius gebėjimus, reformuoti
mokesčių administravimą ir gerinti viešųjų
finansų valdymą ir kontrolę. Konkrečios ekonominės
politikos sąlygos bus nustatytos susitarimo memorandume (SM), kurį
Komisija sudarys su Rumunijos valdžios institucijomis. Jame bus išsaugoti
ankstesnių dviejų programų laimėjimai ir pakartotos dar neįvykdytos
antrosios programos sąlygos.
A. Fiskalinis konsolidavimas
Ištaisiusi perviršinio deficito
padėtį, Rumunija, tikimasi, imsis mažinti savo pagal ciklą
pakoreguoto biudžeto deficitą pagal SAP reikalavimus, kol pasieks savo
vidutinės trukmės laikotarpio tikslą – 1 % BVP struktūrinį
valdžios sektoriaus deficitą iki 2015 m. ir vėliau neleis jam
didėti. Be to, programa bus toliau siekiama užkirsti kelią
vyriausybės įsiskolinimo susidarymui tiek centrinės valdžios,
tiek savivaldybių lygmeniu. Valdžios sektoriaus darbo užmokesčio
išlaidos turės išlikti tvarios; tam reikės riboti darbo
užmokesčio augimą ir valdžios sektoriaus darbuotojų
skaičių.
B. Fiskalinis valdymas ir
struktūrinė fiskalinė reforma
Siekiant įtvirtinti fiskalinio
konsolidavimo poveikį, programoje bus nustatytas tolesnis fiskalinio
valdymo sistemos stiprinimas. Tam labai svarbu įgyvendinti fiskalinį
susitarimą, o patobulinus daugiametį biudžeto planavimą bus
užtikrinta tvaresnė fiskalinė politika.
Vyriausybei bus labai naudinga TVF ir Pasaulio
banko teikiama plataus masto techninė pagalba viešųjų
finansų valdymo ir kontrolės srityje. Keliais etapais
įgyvendinta biudžetinių įsipareigojimų kontrolės
sistema padės užtikrinti įsiskolinimų mažinimą ir
kontrolę. Sveikatos priežiūros sektoriuje biudžeto kontrolės
mechanizmai bus stiprinami, tobulinant ataskaitų teikimo ir stebėjimo
sistemas, ypač ligoninių ir farmacinių išlaidų atžvilgiu,
kad būtų išvengta pakartotinio įsiskolinimo. Siekiant didinti
šalies ekonomikos augimo potencialą bus sustiprintas valstybės
investicijų prioritizavimas.
C. Valstybės skolos valdymas
Valdžios institucijos imsis reikiamų
priemonių valstybės skolos valdymui gerinti, kad būtų
sumažintos finansavimo sąnaudos ir rizika bei pailgintas valstybės
skolos vidutinis terminas.
D. Finansų sektoriaus reguliavimas ir
priežiūra
Finansų sektoriuje valdžios institucijos
toliau tobulins bankų ar investicinių įmonių pertvarkymo
sistemą ir teisės aktus, susijusius su indėlių
garantijų fondu, iš dalies keisdamos GO 39/1996 ir GEO 99/2006 aktus.
Siekdamas paspartinti balanso tvarkymo procesą, Rumunijos nacionalinis
bankas (RNB) su Rumunijos bankų asociacija išaiškino paskolų
nurašymui taikytinas nuostatas ir atliks išsamią bankų sektoriaus
turto kokybės analizę. Valdžios institucijos pakeis su padengtomis
obligacijomis susijusius teisės aktus, kad sudarytų sąlygas
toliau plėtotis kapitalo rinkai ir diversifikuotų bankų teikiamo
finansavimo šaltinius. Išlaikant kreditavimo drausmę ir vengiant
neatsakingo skolininkų elgesio rizikos, gerokai prisidedama prie
finansų stabilumo didinimo. Todėl vyriausybė ir ateityje
susilaikys nuo teisėkūros iniciatyvų (kaip antai fizinių
asmenų nemokumo įstatymo) ir nepritars skolų išieškojimo
įstatymo nuostatoms, kurios pakenktų kreditavimo drausmei. Valdžios
institucijos, atsižvelgdamos ir į RNB atliktą poveikio
vertinimą, dideliu mastu konsultuosis su visomis atitinkamomis
suinteresuotosiomis šalimis dėl naujų civilinio proceso kodekso
taikymo įstatymo nuostatų, susijusių su sąlygas
piktnaudžiauti sudarančiomis išlygomis, užtikrins teismo bylų, apimančių
minėtas išlygas, svarstymą aukštesnės instancijos teismuose arba
specifiniame specializuotame teisme ir imsis visų kitų reikiamų
priemonių nuosekliam šių nuostatų taikymui užtikrinti. Siekdamos
sustiprinti nebankinių finansų rinkos priežiūrą ir skatinti
vartotojų apsaugą, valdžios institucijos užtikrins, kad
būtų iš dalies pakeisti teisės aktai, susiję su integruota
nebankinių finansų reguliavimo institucija (Finansų
priežiūros institucija, FSA), juos suderinant su tarptautine gerąja
praktika.
E. Struktūrinės reformos
Struktūrinėmis reformomis siekiama
tobulinti rinkos veikimą, didinti atsparumą išorės
sukrėtimams ir stiprinti Rumunijos ilgalaikio ekonomikos augimo
potencialą. Šios programos struktūrinių reformų darbotvarkė
sudaro dalį platesnio masto darbotvarkės, nustatytos Rumunijos
nacionalinėje reformų programoje ir aptartos per Europos
semestrą parengtose konkrečiai Rumunijai skirtose rekomendacijose.
Valstybės įmonių (VĮ)
restruktūrizavimas, įskaitant privatizavimą, bus paspartintas,
siekiant sumažinti valdžios sektoriaus biudžetui dėl susikaupusių
skolų ir veiklos nuostolių kylančią riziką, kartu
didinant daugelio šių įmonių veiklos finansinį
pajėgumą. Valdžios institucijos imsis priemonių valstybės
įmonių, įskaitant ir finansų sektoriaus, valdymui gerinti.
Energetikos sektoriuje bus įgyvendinamos
pagal dvi ankstesnes programas suderintos, bet neįgyvendintos
priemonės, įskaitant dujų ir elektros energijos rinkų
liberalizavimo veiklos planų įgyvendinimą.
Kitas svarbus programos struktūrinių
reformų darbotvarkės ramstis – mažųjų ir vidutinių
įmonių (MVĮ) verslo aplinkos gerinimas ir jų galimybių
gauti finansavimą didinimas. Programa siekiama mažinti MVĮ
tenkančią administracinę naštą, sudaryti joms daugiau
galimybių naudotis bankų ir akciniu kapitalu, mažinti teisinį
neapibrėžtumą tobulinant žemės ir turto registravimą ir
remti MVĮ pastangas vystyti veiklą užsienyje. Be to, programa remiama
intelektinių nuosavybės teisių sistemos reforma, visų pirma
patentų srityje, taip siekiant pritraukti tiesiogines užsienio
investicijas į mokslinių tyrimų ir inovacijų veiklą.
Darbo rinkų srityje programa remiamas
2010 m. pensijų reformos užbaigimas, suvienodinant vyrų ir
moterų pensinį amžių.
Be pirmiau aprašytų plataus masto
priemonių viešojo administravimo veiksmingumui didinti programos
įgyvendinimui svarbiose srityse, Rumunijos valdžios institucijos bus
paragintos kas šešis mėnesius pateikti šioje srityje padarytos pažangos
ataskaitą Ekonomikos ir finansų komitetui (EFK) ir (arba) Ekonominės
politikos komitetui (EPK).
F. Pinigų politika
Pinigų politika ir toliau bus orientuota
į kainų stabilumą ir siekį išlaikyti infliaciją
Rumunijos nacionalinio banko nustatytose tikslinėse ribose (2,5 % ±1
procentinis punktas).
Rekomendacija
TARYBOS SPRENDIMAS
dėl savitarpio pagalbos Rumunijai
skyrimo
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 143 straipsnį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją, pateiktą pasikonsultavus su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       Rumunija nuo 2009 m.
įgyvendino esminę reformų programą. Pagal dvi
mokėjimų balanso programas Rumunija iš esmės pakoregavo savo
išorės makroekonominį disbalansą ir 2013 m. birželio
21 d. Taryba nutraukė perviršinio deficito procedūrą.
Fiskalinį konsolidavimą reikėtų toliau vykdyti,
atsižvelgiant į Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus, kad vidutinės
trukmės laikotarpio tikslas būtų pasiektas 2015 m.
Vyriausybei vėl atsirado galimybių gauti finansavimą rinkoje, o
valiutos kursas nuo 2009 m. vidurio iš esmės buvo stabilus;
(2)       makroekonominis ir finansinis
stabilumas turėtų būti sustiprintas vykdant riziką
ribojančią politiką. Reikėtų toliau vykdyti pagal
ankstesnes programas pradėtas struktūrines reformas ir prireikus jas sustiprinti,
siekiant sumažinti pažeidžiamumą, sustiprinti būsimo ekonomikos
augimo ir atsigavimo pagrindą;
(3)       Taryba reguliariai
peržiūrės Rumunijos įgyvendinamą ekonominę
politiką: visų pirma kasmet peržiūrės atnaujintą
Rumunijos konvergencijos programą ir apžvelgs nacionalinės
reformų programos įgyvendinimą, taip pat konvergencijos
ataskaitoje reguliariai apžvelgs Rumunijos padarytą pažangą;
(4)       nors remiantis
ekonominės programos pagrindiniu scenarijumi visi bendri finansavimo
poreikiai iki 2015 m. pabaigos yra visiškai užtikrinti, o vyriausybė
ir toliau turi galimybių gauti finansavimą rinkoje, su pagrindiniu
scenarijumi susijusi rizika pagrindžia Rumunijos prašymą suteikti
prevencinio pobūdžio finansinę pagalbą, kuria būtų pratęsta
Tarybos sprendimais 2009/458/EB[2]
ir 2011/289/ES[3]
skirta pagalba;
(5)       Rumunijos valdžios
institucijos iš Sąjungos ir kitų tarptautinių finansų
įstaigų paprašė finansinės pagalbos mokėjimų
balanso tvarumui paremti ir tarptautinių valiutos atsargų riziką
ribojančiam lygiui užtikrinti, jei susiklostytų nepalankios ekonominės
aplinkybės;
(6)       nepaisant Rumunijos
einamosios sąskaitos padėties pagerėjimo, šalis išlieka jautri
valiutos kursų svyravimui ir tarptautinio kapitalo judėjimo
nestabilumui. Nepalankaus scenarijaus atveju, kai dabartinis didelis likvidumas
gali sumažėti, gali susidaryti tokia padėtis, kai padidėtų
Rumunijos finansavimo sąnaudos ir galbūt tai atsitiktų
netikėtai. Be to, dėl nepalankių įvykių euro zonoje
bankų sektoriui galėtų iškilti naujų sunkumų. Tolesnis
pažeidžiamumas pateisina Sąjungos savitarpio pagalbos skyrimą,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
Vienintelis straipsnis
Sąjunga Rumunijai suteikia savitarpio
pagalbą.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
POVEIKIO BIUDŽETUI PAŽYMA
(plg. su
vidaus taisyklių 16 straipsniu)
POLITIKOS SRITIS: 01 ANTRAŠTINĖ DALIS.
EKONOMIKOS IR FINANSŲ REIKALAI
VEIKLA: FINANSINĖS OPERACIJOS IR
PRIEMONĖS
1.           PASIŪLYMO PAVADINIMAS,
ATITINKAMA BIUDŽETO EILUTĖ IR ANTRAŠTINĖ DALIS
Tarybos sprendimo dėl ES vidutinės
trukmės prevencinės finansinės pagalbos Rumunijai skyrimo pasiūlymas
kartu su Tarybos sprendimo dėl savitarpio pagalbos Rumunijai skyrimo
rekomendacija.
01 04 01 01 Europos Sąjungos garantija ES
paskoloms, skirtoms mokėjimų balansui sureguliuoti.
2.           TEISINIS PAGRINDAS
Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
(SESV) 143 straipsnis, Tarybos reglamentas Nr. 332/2002.
3.           BENDRIEJI FINANSINIŲ
METŲ DUOMENYS (EURAIS)
Šiame punkte nustatoma Europos Sąjungos
teikiamos garantijos struktūra. Ji leis Komisijai aptarnauti skolą
(grąžinti pagrindinę skolos dalį, sumokėti palūkanas ir
padengti kitas išlaidas) tuo atveju, jei skolininkas (Rumunija) nevykdytų
įsipareigojimų.
Biudžeto įrašas („p. m.“), kuriame
nurodyta biudžeto garantija, bus panaudotas tik tuomet, jei bus faktiškai
pareikalauta šios garantijos. Tikimasi, kad biudžeto garantijos nebus
pareikalauta.
3a – Einamieji metai
Netaikoma
   ||   || ĮA
 Pradinė asignavimo suma finansiniams metams (biudžetas) ||   ||
 Perkeltos sumos ||   ||
 Papildomas asignavimas ||   ||
 Bendra asignavimo suma ||   ||
 Kitoje darbo programoje jau numatyti asignavimai ||   ||
 Turimas likutis ||   ||
 Suma siūlomai veiklai ||   ||
3b – Perkėlimas į kitą
laikotarpį
Netaikoma
   ||   || ĮA
 Perkėlimas į kitą laikotarpį ||   ||
 Kitoje darbo programoje jau numatyti asignavimai ||   ||
 Turimas likutis ||   ||
 Suma siūlomai veiklai ||   ||
3c – Kiti finansiniai metai
Netaikoma
   ||   || ĮA
 Pradinė asignavimo suma finansiniams metams (biudžetas) ||   || p. m.
 Perkeltos sumos ||   ||
 Papildomas asignavimas ||   ||
 Bendra asignavimo suma ||   ||
 Kitoje darbo programoje jau numatyti asignavimai ||   ||
 Turimas likutis ||   ||
 Suma siūlomai veiklai ||   || p. m.
4.           VEIKLOS APRAŠAS
Siūlomą ES vidutinės trukmės
prevencinę finansinę pagalbą Rumunijai, jei ja būtų
naudojamasi, sudaro iki 2 mlrd. EUR ES paskola (kuri bus finansuojama ES
pasiskolinus tarptautinėse kapitalo rinkose arba iš finansų
įstaigų). Ji bus suteikta kaip tarptautinio finansavimo paketo,
kuriam priklauso ir 1,75 mlrd. SST (apie 2 mlrd. EUR) TVF paskola
pagal rezervinį susitarimą, dalis. Pasaulio bankas pagal vystymosi
politiką suteikė 1 mlrd. EUR paskolą su galimybe
atidėti pasinaudojimą ja. Be to, Pasaulio bankas toliau teiks
anksčiau paskirtą 891 mln. EUR paramą, iš kurios dar liko
išmokėti 514 mln. EUR. ES vidutinės trukmės prevencine
finansine pagalba Rumunijai siekiama šalinti tebegresiančią
riziką Rumunijos mokėjimų balanso tvarumui; nors einamosios
sąskaitos deficitas akivaizdžiai sumažėjo, jos finansavimui kyla
rizika dėl nestabilaus kapitalo judėjimo. Be to, prevencine pagalba
toliau remiama vyriausybės ekonominė programa, kuria, be kitų
dalykų, siekiama konsoliduoti makroekonominį, fiskalinį ir
finansinį stabilumą, tobulinti administracinius gebėjimus,
reformuoti mokesčių administravimą, gerinti viešųjų
finansų valdymą ir kontrolę, didinti Rumunijos ekonomikos
atsparumą ir augimo potencialą. Galiausiai konsultuojantis su
Ekonomikos ir finansų komitetu Komisijos administruojama pagalba yra
būdas skatinti Rumuniją savo ekonominę politiką derinti su
Rumunijos įsipareigojimais Europos Sąjungoje bei Tarybos
rekomendacijomis, ypač kiek tai susiję su nacionalinės reformų
programos ir konvergencijos programos įgyvendinimu.
ES lėšoms, gautoms kapitalo rinkose arba iš
finansų įstaigų, siekiant suteikti paskolą Rumunijai, jei
Rumunija jos paprašytų ir jei Komisija, pasikonsultavusi su EFK, jos
prašymą įvertintų teigiamai, suteikiama ES garantija. Paskola
gaunama kapitalo rinkose arba iš finansų įstaigų.
Pagrindinė paskolų, kurios galėtų būti suteiktos
Rumunijai, suma yra iki 2 mlrd. EUR.
Europos Sąjungos teikiamos garantijos
struktūra suteiks galimybę Komisijai aptarnauti skolą, jei
Rumunija nevykdytų savo įsipareigojimų.
Įsipareigojimams vykdyti Komisija gali
naudoti savo grynųjų pinigų išteklius, kad laikinai
aptarnautų skolą. Tokiu atveju bus taikomas 2000 m. gegužės
22 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000,
įgyvendinančio Sprendimą 2007/436/EB, Euratomas dėl Europos
Bendrijų nuosavų išteklių sistemos (OL L 130, 2000 5 31, p. 1),
12 straipsnis.
5.           PATVIRTINTAS
SKAIČIAVIMO METODAS
Netaikoma.
6.           MOKĖJIMO GRAFIKAS
(EURAIS)
Netaikoma.
 Išlaidų kategorija || Asignavimai || Mokėjimai
   ||   ||   || n metai || n+1 metai || n+2 metai || n+3 metai || Vėlesni finansiniai metai
   || n metai ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || n+1 metai ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || n metai ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || n+1 metai ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || Iš viso ||   ||   ||   ||   ||   ||
[1]               Pirmoji programa nustatyta Tarybos sprendimu
2009/459/EB, antroji – Tarybos sprendimu 2011/288/ES.
[2]               OL L 150, 2009 6 13, p. 6.
[3]               OL L 132, 2011 5 12, p. 28.


title: 2011 m. liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl Austrijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Austrijos stabilumo programos

text:
               16.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 210/8

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2011 m. liepos 12 d.
   dėl Austrijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Austrijos stabilumo programos
   2011/C 210/03
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas.

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką.

               (3)

               2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas naujas ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.

               (4)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo 7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis ir jas įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas ir į nacionalines reformų programas.

               (5)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas.

               (6)

               2011 m. balandžio 27 d. Austrija pateikė 2011 m. atnaujintą 2011–2014 m. stabilumo programą ir 2011 m. gegužės 2 d. – 2011 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu.

               (7)

               Prieš prasidedant krizei Austrijos ekonomika buvo tvirta – nebuvo jokio didelio disbalanso ar iškraipymų. Nepaisant to, dėl finansų ir ekonomikos krizės jos ekonomika patyrė giliausią nuosmukį per pastaruosius dešimtmečius. 2009 m. realusis BVP sumažėjo beveik 4 %. Dėl krizės užimtumo lygis 2009 m. sumažėjo maždaug 1 % ir nedarbo lygis pasiekė 4,8 % (prieš metus jis buvo 3,8 %), taip pat nustojo augti prieš tai nuolat augęs einamosios sąskaitos perteklius. Ekonomikos ir finansų krizė pakenkė viešiesiems finansams. Priėmus skatinamųjų priemonių rinkinius ir visu pajėgumu veikiant automatiniams stabilizatoriams valdžios sektoriaus deficitas 2009 ir 2010 m. atitinkamai pasiekė 4,1 % ir 4,6 % BVP. 2009 m. ir 2010 m. valstybės skola išaugo atitinkamai iki 69,6 % ir 72,3 % BVP. Kadangi dauguma skatinamųjų priemonių buvo nuolatinės, fiskalinį konsolidavimą reikėjo pradėti vykdyti vos tik pagerėjus ekonominėms sąlygoms. 2011 m. biudžeto įstatyme buvo priimtas beveik 1 % BVP vertės konsolidavimo priemonių rinkinys. Nuo 2009 m. trečiojo ketvirčio ekonomika stabiliai atsigauna padidėjus užsienio paklausai ir ypač suaktyvėjus ekonominei veiklai Vokietijoje. 2010 m. realiojo BVP augimas pasiekė 2 %.

               (8)

               Remdamasi atnaujintos stabilumo programos vertinimu pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalį, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas, bet stabilumo programos laikotarpio pabaigos – pernelyg palankus. Pagrindinis vidutinės trukmės biudžeto strategijos tikslas, kaip nurodyta naujausioje stabilumo programoje, yra iki 2010 m. palaipsniui mažinti valdžios sektoriaus deficitą nuo 4,6 % BVP 2010 m. iki 2,4 % 2014 m., daugiausia ribojant išlaidas. Šių tikslų pasiekimui pavojų kelia tai, kad nėra detalizuotos priemonės, kuriomis grindžiamas konsolidavimas regionų lygmeniu, ir tai, kad kai kurių federaliniu lygmeniu priimtų priemonių rezultatai nebus realizuoti, pvz., kovos su sukčiavimu mokesčių srityje kampanijos, kurios numatomas poveikis atrodo itin spekuliatyvus, rezultatai. Kita vertus, teigiamą poveikį gali turėti 2009 m. federalinės vyriausybės įvesta daugiametė išlaidų sistema, kuri, atrodo, padėjo padidinti biudžeto proceso nuspėjamumą vidutinės trukmės laikotarpiu, nors tik federaliniu lygmeniu. Stabilumo programoje nurodyta, kad skolos ir BVP santykis didės nuo 72,3 % 2010 m. iki 75,5 % 2013 m., kol 2014 m. pradės mažėti iki 75,1 %. Tačiau yra keletas su šia projekcija susijusių pavojų dėl didėjančių valstybės valdomų bendrovių, kurios nepriskiriamos valdžios sektoriui, įsiskolinimų ir galimos tolesnės naštos dėl paramos priemonių bankų sektoriui. Tačiau kartu gali paaiškėti, kad skolos santykis bus mažesnis, nes yra tikimybė, kad bankai, kurie per krizę gavo valstybės pagalbą, ją sugrąžins anksčiau negu nurodyta stabilumo programoje.

               (9)

               Stabilumo programoje nurodyta, kad tikimasi, jog 2013 m. valdžios sektoriaus deficitas bus sumažintas iki mažesnės negu 3 % BVP pamatinės vertės, o tai atitinka Tarybos nustatytą terminą. Tačiau stabilumo programoje numatyta 2011–2013 m. vidutinė metinė fiskalinių priemonių vertė yra 0,2 % BVP, o tai yra gerokai mažesnė už 0,75 % BVP vertę, kurią Taryba Austriją paragino užtikrinti. Remiantis Komisijos vėliausiu vertinimu, rizika, susijusi su viešųjų finansų ilgalaikiu fiskaliniu tvarumu, yra vidutinė.

               (10)

               Nors Austrija yra parengusi ir įgyvendina Nacionalinį stabilumo paktą, dar labiau reformavus įvairių valdžios lygmenų fiskalinius santykius būtų galima nemažai sutaupyti, paremti fiskalinį konsolidavimą ir gauti papildomų lėšų augimą skatinančioms investicijoms į tokias sritis kaip moksliniai tyrimai ir plėtra bei švietimas. Daugelis pripažįsta, kad esami santykiai sudėtingi: ne tik pajamos, gautos iš atskirų mokesčių, kurie nustatyta proporcija išdalinti skirtingiems teritoriniams lygmenims, bet ir daugelio sričių sprendimai priimami įvairiuose valdžios lygmenyse. Atsakomybė už pajamas, surenkamas iš daugybės veiklos sričių, ir šiose veiklos srityse patiriamas išlaidas nepriklauso tam pačiam valdžios lygmeniui. Sveikatos priežiūros ir švietimo sektoriuose galima rasti tokių fiskalinių santykių neefektyvumą iliustruojančių pavyzdžių.

               (11)

               Austrijoje mokesčių pleištas yra vienas didžiausių ES. Palyginti su kitomis ES valstybėmis, darbuotojų mokamos socialinio draudimo įmokos labai didelės. 2008 m. sumažinus nedarbo draudimo įmokas mažus atlyginimus gaunantiems darbuotojams ir 2009 m. įgyvendinus pajamų mokesčio reformą darbo mokesčių pleištas kiek sumažėjo, tačiau tai nepadėjo užkirsti kelio nedideliam mokesčių padidėjimui mažus ir vidutinio dydžio atlyginimus gaunantiems darbuotojams, palyginti su situacija praėjusio dešimtmečio pradžioje. Šis mokesčių pleištas turi neigiamą poveikį užimtumui, ypač mažus darbo užmokesčius gaunantiems ir žemos kvalifikacijos darbuotojams.

               (12)

               Nepaisant to, kad pastarąjį dešimtmetį Austrijoje gerokai padidėjo vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumo lygis, jis vis tiek išlieka mažesnis už ES vidurkį. Vis dar plačiai naudojama išankstinės senatvės pensijos sistema ir skiriamos invalidumo pensijos. 2010 m. 72 % visų naujai skirtų pensijų sudarė pensijos teisės aktais nustatyto pensinio amžiaus nepasiekusiems asmenims. Kitas veiksnys, turintis įtakos mažam vyresnio amžiaus darbuotojų lygiui, yra tai, kad teisės aktais nustatytas moterų pensinis amžius išlieka palyginti žemas – 60 metų. Atsižvelgiant į demografinius pokyčius Austrijoje, tam, kad būtų užtikrintas viešųjų finansų tvarumas ir padidinta darbo jėgos pasiūla, kuri, kaip prognozuojama, nuo 2020 m. turėtų mažėti, labai svarbu padidinti faktinį pensinį amžių ir patobulinti sistemą, pagal kurią vyresnio amžiaus darbuotojams būtų sudarytos sąlygos ilgiau pasilikti darbo rinkoje.

               (13)

               Moterų užimtumo lygis Austrijoje palyginti aukštas, tai susiję su faktu, kad Austrijos darbo ne visą dieną rodiklis yra vienas didžiausių. Moterys dažniausiai dirba mažai apmokamą darbą. Dėl šių modelių vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumas yra 25,4 % (antras didžiausias ES) ir vienas iš veiksnių, dėl kurių moterų skurdo rizika yra palyginti didelė. Priežastis, dėl kurios moterys dirba ne visą darbo dieną, yra ta, kad moterys ir vyrai prisiima nevienodai įsipareigojimų rūpintis vaikais ir vyresnio amžiaus žmonėmis, ir vaiko priežiūros bei ilgalaikės priežiūros paslaugų trūkumas.

               (14)

               Švietimo sistema pasižymi ankstyvu skirstymu – sulaukę 10 metų moksleiviai turi pasirinkti būsimą mokymosi kryptį, skirtingos kryptys retai kada susikerta, be to plačiai paplitusi praktika mokykloje mokytis tik pusę dienos. Dėl to pažeidžiamo jaunimo, ypač iš migrantų šeimų, mokymosi rezultatai gali būti prasti. Ankstyvas pasirinkimas daugiausia lemia būsimą mokymosi kryptį, todėl vėliau yra sudėtingiau siekti aukštesnės studijų pakopos. Bendrojo lavinimo mokykla visiems 10–14 metų vaikams padėtų švietimo sistemoje sudaryti vienodas galimybes ir mažinti mokyklos nebaigusių jaunuolių skaičių.

               (15)

               Paslaugų sektoriuje, ypač tinklo paslaugų, kaip telekomunikacijos, transportas, komunalinės paslaugos ir mažmeninė prekyba bei laisvosios profesijos, konkurencija nepakankama. Našumo augimas buvo vangus, rinkos struktūra neskatino perkamosios galios ir vartotojų paklausos augimo. Palengvinus patekimą į rinką, supaprastinus teisinį profesijų reglamentavimą ir užtikrinus konkurencingas kainas būtų skatinama konkurencija, vartotojams būtų suteikta daugiau galimybių rinktis už prieinamą kainą. Austrija smarkiai vėluoja įgyvendinti Paslaugų direktyvą. Išsprendus šiuos klausimus augimas paspartėtų. Svarbiausia, kad vis dar nepriimtas horizontalusis įstatymas, t. y. federalinis įstatymas, kuriuo įgyvendinami esminiai direktyvos principai.

               (16)

               Austrija prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Šie įsipareigojimai susiję su trimis iš keturių pakto sričių. Fiskalinėje srityje priemonės skirtos faktiniam pensiniam amžiui didinti ir įvairiais valdžios lygmenimis efektyviau kontroliuoti viešąsias išlaidas. Kalbant apie užimtumą, svarbiausia spręsti jaunimo nedarbo klausimą; konkurencingumui didinti – toliau investuoti į mokslinius tyrimus ir techninį ugdymą, taip pat kurti prailgintos dienos grupes mokyklose modelius. Siekiant įgyvendinti paktą pateiktos iniciatyvos atitinka nacionalinę reformų programą, federalinį biudžeto sistemos įstatymą ir stabilumo programą. Nors priemonėmis sprendžiamos kai kurios svarbiausios šalies socialinės ir ekonominės problemos, lieka kitų didelių problemų, kurias buvo galima spręsti prisiimant įsipareigojimų fiskalinės politikos, švietimo, konkurencijos ir inovacijų srityse. Šie įsipareigojimai pagal paktą „Euro plius“ buvo įvertinti ir į juos atsižvelgta rengiant rekomendacijas.

               (17)

               Komisija įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat Austrijos įsipareigojimus pagal paktą „Euro plius“. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Austrijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų. Jos manymu, esant palankioms ekonominėms sąlygoms, fiskalinio konsolidavimo pastangas reikėtų padidinti, ypač 2012 m., ir toliau reformuoti įvairių valdžios lygmenų fiskalinius santykius. Mokesčių pleišto mažinimas, mokymosi rezultatų gerinimas ir skirtumų, susijusių su lytimis, mažinimas būtų naudingas darbo rinkos dinamikai, o konkurencijos didinimas ir inovacijų skatinimas galėtų padidinti konkurencingumą.

               (18)

               Atsižvelgdama į šį vertinimą, taip pat į 2009 m. gruodžio 2 d. Tarybos rekomendaciją pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 7 dalį, Taryba išnagrinėjo 2011 m. atnaujintą Austrijos stabilumo programą ir ir pateikė savo nuomonę (3), kurią visų pirma išdėstė toliau pateikiamose 1 ir 2 rekomendacijose,

         REKOMENDUOJA Austrijai 2011–2012 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Pagreitinti perviršinio deficito panaikinimą, kuris iš esmės planuojamas tik išlaidų atžvilgiu, taigi sumažinant didelės viešojo sektoriaus skolos santykį, pasinaudojant šiuo metu vykstančiu ekonomikos atsigavimu tam, kad 2012 m. ir 2013 m. būtų užtikrinta vidutinė metinė fiskalinių priemonių vertė, kuri būtų ne mažesnė kaip 0,75 % BVP pagal Tarybos rekomendacijas pagal perviršinio deficito procedūrą. Tuo tikslu priimti ir įgyvendinti reikiamas priemones, įskaitant regionų lygmens priemones. Nurodyti priemones, kurių reikia, kad būtų užtikrintas adekvatus progresas, siekiant įgyvendinti vidutinės trukmės tikslą pagal Stabilumo ir augimo pakatą (SAP), ištasius perviršinį deficitą.

               2.

               Imtis veiksmų toliau stiprinti nacionalinę biudžeto sistemą suderinant atskirų valdžios lygmenų atsakomybę už teisėkūrą, administravimą, surenkamas pajamas ir išlaidas, ypač sveikatos priežiūros srityje.

               3.

               Remiantis konsultacijomis su socialiniais partneriais ir vadovaujantis nacionaline praktika imtis veiksmų toliau riboti priegą prie esamos ankstyvo išėjimo į pensiją sistemos darbuotojams, kurių draudimo laikotarpiai ilgi, ir imtis veiksmų sumažinti teisės aktais nustatyto vyrų ir moterų pensinio amžiaus suderinamumo pereinamąjį laikotarpį, kad būtų užtikrintas pensijų sistemos tvarumas ir adekvatumas. Griežtai laikytis sąlygų, kuriomis gali būti skiriama invalidumo pensija.

               4.

               Imtis priemonių, skirtų aktyvesniam dalyvavimui darbo rinkoje užtikrinti, įskaitant: mažinti darbuotojų esamą mokesčių ir socialinio draudimo naštą, ypač mažas ir vidutines pajamas gaunantiems asmenims, nedarant poveikio biudžetui; įgyvendinti nacionalinį veiksmų planą dėl vienodo požiūrio į moteris ir vyrus darbo rinkoje, visų pirma, pagerinti priežiūros paslaugų ir prailgintos dienos grupių mokyklose prieinamumą, kad moterys turėtų daugiau galimybių dirbti visą darbo dieną, ir mažinti didelį moterų ir vyrų darbo užmokesčio skirtumą; imtis priemonių mokymosi rezultatams gerinti ir mažinti mokyklos nebaigusių jaunuolių skaičių.

               5.

               Imtis tolesnių priemonių konkurencingumui didinti, visų pirma paslaugų sektoriuje, šalinant kliūtis patekti į rinką ir nepagrįstus profesijoms taikomus apribojimus ir didinant konkurencijos institucijos galias. Paspartinti iki šiol nepriimto horizontaliojo teisės akto, kuriuo įgyvendinama Paslaugų direktyva, priėmimą.

      Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  2011 m. gegužės 19 d. Tarybos sprendimu 2011/308/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 138, 2011 5 26, p. 56) taikytina 2011 m.

      (3)  Numatyta Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalyje.