title: 2019 m. liepos 9 d. Tarybos rekomendacija dėl 2019 m. Latvijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2019 m. Latvijos stabilumo programos

text:
               5.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 301/86

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2019 m. liepos 9 d.
      dėl 2019 m. Latvijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2019 m. Latvijos stabilumo programos
      (2019/C 301/14)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  2018 m. lapkričio 21 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2019 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Ji tinkamai atsižvelgė į 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį. 2019 m. kovo 21 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2018 m. lapkričio 21 d. Komisija pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 (2) priėmė ir įspėjimo mechanizmo ataskaitą – joje Latvija nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos; tą rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2019 m. kovo 21 d.2019 m. balandžio 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl euro zonos ekonominės politikos (3) (toliau – euro zonai skirta rekomendacija), kurioje pateikiamos penkios rekomendacijos euro zonai (toliau – rekomendacijos euro zonai);

                  (2)

                  kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Latvija turėtų užtikrinti, kad 2019 m. euro zonai skirta rekomendacija, kaip nurodyta toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose, būtų visiškai ir laiku įgyvendinta. Visų pirma, sutelkus su investicijomis susijusią ekonominę politiką į nurodytas sritis ir pasitelkus įgūdžių gerinimo priemones bus lengviau įgyvendinti pirmą rekomendaciją euro zonai dėl našumo didinimo siekiant perbalansuoti euro zoną, o mokestinės priemonės padės įgyvendinti trečią rekomendaciją euro zonai dėl darbo rinkos veikimo;

                  (3)

                  2019 m. vasario 27 d. paskelbta 2019 m. Latvijai skirta ataskaita. Joje įvertinta Latvijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2018 m. liepos 13 d. Tarybos priimtas konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas (4), tolesni veiksmai, kurių Latvija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas, ir Latvijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

                  (4)

                  2019 m. nacionalinę reformų programą Latvija pateikė 2019 m. balandžio 15 d., o 2019 m. stabilumo programą – 2019 m. balandžio 17 d. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

                  (5)

                  į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23 straipsnyje, Komisija gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimus, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

                  (6)

                  šiuo metu Latvijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. 2019 m. stabilumo programoje Vyriausybė numato nominaliojo balanso pagerėjimą nuo 1,0 % bendrojo vidaus produkto (BVP) deficito 2018 m. iki 0,5 % BVP deficito 2019 m. ir iki 0,4 % BVP 2020 m. bei 0,2 % BVP 2021 m. Remiantis perskaičiuotu struktūriniu balansu (6), vidutinės trukmės biudžeto tikslą, t. y. 1 % BVP struktūrinį deficitą, planuojama pasiekti 2019 m., atsižvelgiant į leidžiamą ribą, susijusią su struktūrinių reformų, dėl kurių leista taikyti laikiną nuokrypį, įgyvendinimu. 2019 m. stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis su BVP iki 2022 m. sumažės iki 33,1 % BVP. 2019 m. stabilumo programos BVP augimo projekcijos atrodo tikėtinos. Rizika biudžeto būklei yra subalansuota;

                  (7)

                  2018 m. liepos 13 d. Taryba rekomendavo, kad Latvija 2019 m. pasiektų vidutinės trukmės biudžeto tikslą, atsižvelgiant į leidžiamas ribas, susijusias su struktūrinių reformų, dėl kurių leista taikyti laikiną nuokrypį, įgyvendinimu. Tai atitinka didžiausią grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų (7) nominalų augimą, sudarantį 4,8 % 2019 m. ir atitinkantį 0,2 % BVP struktūrinio balanso pagerėjimą. Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze numatoma, kad Latvija bus arti vidutinės trukmės biudžeto tikslo, atsižvelgiant į leidžiamą ribą, susijusią su struktūrinių reformų, dėl kurių leista taikyti laikiną nuokrypį, įgyvendinimu. Taigi dabartinis vertinimas rodo tam tikro nukrypimo riziką 2019 m. Tačiau prognozuojamas grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas šiuo metu rodytų didelio nukrypimo nuo reikalavimo riziką 2019 m. Jei atliekant būsimus vertinimus nebebus prognozuojama, kad struktūrinis balansas bus artimas vidutinės trukmės biudžeto tikslui, atsižvelgiant į leidžiamą ribą, susijusią su struktūrinių reformų, dėl kurių leista taikyti laikiną nuokrypį, įgyvendinimu, atliekant bendrą vertinimą reikėtų atsižvelgti į galimą nukrypimą nuo reikalavimo;

                  (8)

                  2020 m., atsižvelgiant į prognozuojamą 1,3 % Latvijos gamybos apimties atotrūkį, grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neturėtų viršyti 3,5 %, o tai atitinka 0,5 % BVP struktūrinį koregavimą pagal bendrai sutartą reikalavimų koregavimo matricą taikant Stabilumo ir augimo paktą. Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze numatoma, kad, jeigu politika nesikeis, Latvija bus arti vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Taigi dabartinis vertinimas rodo tam tikro nukrypimo riziką 2020 m. Tačiau prognozuojamas grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas šiuo metu rodytų didelio nukrypimo nuo reikalavimo riziką 2020 m. Jei atliekant būsimus vertinimus nebebus prognozuojama, kad struktūrinis balansas bus artimas vidutinės trukmės biudžeto tikslui, atliekant bendrą vertinimą reikėtų atsižvelgti į galimą nukrypimą nuo reikalavimo. Apskritai Taryba mano, kad Latvija turi būti pasirengusi imtis papildomų priemonių 2019 m., kad būtų laikomasi Stabilumo ir augimo pakto nuostatų;

                  (9)

                  Latvijos mokestinės pajamos, kaip bendrojo vidaus produkto dalis, yra mažos, palyginti su Sąjungos vidurkiu, ir tam tikru mastu riboja galimybes teikti viešąsias paslaugas, visų pirma sveikatos priežiūros, ir užtikrinti socialinę įtrauktį. Kapitalas ir nekilnojamasis turtas yra santykinai per mažai apmokestinti, o įšaldžius žemės ir nekilnojamojo turto mokesčiams apskaičiuoti naudojamas vertes pajamos iš jų dar labiau sumažės. Kartu darbo jėgos mokesčių našta, tenkanti mažai uždirbantiems asmenims, nors ir buvo sumažinta, išlieka didelė, palyginti su Sąjungos vidurkiu. Remiantis įvairiais įverčiais, per pastaruosius kelerius metus šešėlinės ekonomikos dalis sumažėjo. Nepaisant to, nedeklaruojamos ekonominės veiklos dalis Latvijoje didesnė nei kitose Baltijos šalyse. Visų pirma didelę šešėlinės ekonomikos dalį sudaro nedeklaruojami atlyginimai (atlyginimai vokeliuose), ypač statybos sektoriuje;

                  (10)

                  dėl įtarimų pinigų plovimu uždariusi trečią pagal dydį banką Latvija sugriežtino klientų nerezidentų reglamentavimą. Todėl nuo 2018 m. gegužės mėn. nerezidentų indėlių, kurie yra pagrindinis pinigų plovimo rizikos šaltinis Latvijoje, labai sumažėjo, tačiau iššūkių kovojant su pinigų plovimu išlieka. Latvija taip pat parengė išsamų veiksmų planą, kaip patobulinti kovos su pinigų plovimu ir terorizmo finansavimu strategiją. Pagrindiniai veiksmų plane išvardyti prioritetai yra, be kita ko, sugriežtinti rizika grindžiamą priežiūrą, užtikrinti, kad priežiūros institucijos turėtų reikiamų žmogiškųjų išteklių ir kad tyrimų institucijos veiksmingai keistųsi informacija ir bendradarbiautų tarpusavyje ir su privačiuoju sektoriumi. Šias priemones, kai jos bus priimtos, reikėtų veiksmingai įgyvendinti. Galiausiai, reikia didinti teisėsaugos ir teisminių institucijų pajėgumą;

                  (11)

                  Latvija susiduria su sunkumais įgyvendindama kelis Europos socialinių teisių ramsčio socialinės apsaugos ir įtraukties principus. Pajamų nelygybė Latvijoje yra didelė, kadangi perskirstymas per mokesčių ir išmokų sistemą yra mažas. Socialinės išmokos tebėra neadekvačios, o socialinių pervedimų poveikis skurdo ir nelygybės mažinimui yra ribotas. Pagyvenusių žmonių ir neįgaliųjų skurdo rizika yra palyginti didelė ir toliau didėja, nes išmokų augimas atsilieka nuo darbo užmokesčio augimo. Pagyvenusių žmonių skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygis buvo 49,0 % 2018 m. (Sąjungos vidurkis 2017 m. buvo 18,2 %), o neįgaliųjų – 40,7 % 2017 m. (Sąjungos vidurkis 2017 m. buvo 29,3 %). Valstybinė socialinė išmoka neįgaliesiems ir minimali senatvės pensija nuo 2006 m. nebuvo peržiūrėtos. Minimalių pajamų lygio reforma, apie kurią buvo paskelbta 2014 m., taip ir neįgyvendinta, ir tai daro neigiamą poveikį skurdžiausiems namų ūkiams. Galimybė naudotis ilgalaike priežiūra taip pat išlieka menka. Todėl socialinės atskirties problemai spręsti, įskaitant pagalbą maistu ir materialinę pagalbą labiausiai skurstantiems asmenims, reikia investicijų. Be to, investicijų, taip pat į infrastruktūrą, reikia siekiant pagerinti galimybes naudotis vaiko priežiūros, ilgalaikės priežiūros, įsidarbinimo ir kitomis socialinėmis paslaugomis ir sudaryti sąlygas integruoti sveikatos ir socialines paslaugas, įskaitant perėjimą nuo institucinės prie bendruomeninės globos. Žmonių, kurių būsto sąlygos labai prastos, dalis yra viena didžiausių Europoje (15,2 %, palyginti su vidutiniškai 4,0 % Sąjungoje 2017 m.), o socialinio būsto nedaug. Kad aprūpinimas įperkamu būstu pagerėtų, reikalingos investicijos;

                  (12)

                  apskritai užimtumo lygis aukštas ir toliau didėja, tačiau nepalankūs demografiniai pokyčiai ir emigracija neigiamai veikia darbuotojų skaičiumi išreikštą užimtumą. Be to, užimtumas skiriasi įvairiuose regionuose, taip pat ir pagal įgūdžių lygį. Vyresnio amžiaus žmonės, kurių įgūdžiai pasenę, turi daugiau sunkumų. Žemas darbo jėgos skaitmeninių įgūdžių lygis riboja įmonių galimybes naudotis skaitmeninėmis technologijomis ir mažina inovacijų diegimo potencialą. Besimokančių suaugusiųjų ir bedarbių, dalyvaujančių įgyvendinant aktyvias darbo rinkos priemones, skaičius mažesnis už Sąjungos vidurkį;

                  (13)

                  švietimo sistemos iššūkis – konsoliduoti išteklius ir kartu gerinti kokybę bei veiksmingumą. Vertinant pagal mokymosi rezultatus, Latvijos švietimo sistema veikia gerai, tačiau galimybės gauti kokybišką išsilavinimą ir toliau priklauso nuo gyvenamosios vietos ir mokyklos tipo. Įgyvendinant profesinio rengimo ir mokymo programų reformą, kuria tas programas siekiama suderinti su dabartiniais įgūdžių poreikiais, daroma pažanga, o sąlygos profesinėse mokyklose labai pagerėjo. Tačiau patrauklumas tebėra mažas: stojančiųjų skaičius ir naujų absolventų užimtumo lygis nesiekia Sąjungos vidurkio;

                  (14)

                  įgūdžių pasiūlos užtikrinimas yra viena iš pagrindinių sričių, kurioms vis dar labai reikia investicijų. Adekvačių investicijų, be kita ko, į infrastruktūrą, reikia siekiant gerinti švietimo ir mokymo kokybę, veiksmingumą ir atitiktį darbo rinkos poreikiams, taip pat skatinti mokymąsi visą gyvenimą, visų pirma sudaryti lanksčias kvalifikacijos kėlimo ir perkvalifikavimo galimybes. Investicijų taip pat reikia siekiant sudaryti geresnes galimybes įsidarbinti, be kita ko, siekiant gerinti informavimo apie aktyvią darbo rinkos politiką veiklą ir jos aprėptį, didinti darbo jėgos tinkamumą, taip pat sektorinį ir regioninį darbo jėgos judumą. Apskritai siekiant skatinti sudaryti teisingas darbo sąlygas ir įgyvendinti Europos socialinių teisių ramstį svarbu stiprinti socialinių partnerių gebėjimus;

                  (15)

                  pagrindinės prastų gyventojų sveikatos rodiklių priežastys yra mažos viešosios išlaidos sveikatos priežiūrai ir nesveika gyvensena. Neseniai padidinus sveikatos priežiūros finansavimą bus pašalinti tam tikri prieinamumo apribojimai, susiję su metiniais paslaugų limitais ir ilgu laukimo laiku. Tačiau viešasis sveikatos priežiūros finansavimas ir toliau yra daug mažesnis už Sąjungos vidurkį. Vienodos galimybės laiku gauti sveikatos priežiūros paslaugas yra ribotos. Tai lemia didelius asmenų nurodytus nepatenkintus priežiūros poreikius dėl didelių mokėjimų savo lėšomis, ypač pažeidžiamų grupių, taip pat nelygias galimybes. Reformos, kuriomis siekiama didinti sveikatos priežiūros veiksmingumą ir gerinti kokybę, vykdomos, tačiau jos dar tik pradėtos ir turėtų būti spartinamos; be kita ko, būtina imtis veiksmingų prevencijos priemonių, racionalizuoti ligoninių sektorių, stiprinti pirminę priežiūrą ir spręsti kokybės valdymo klausimus. Latvijai taip pat trūksta sveikatos priežiūros darbuotojų, visų pirma slaugytojų, o tai trukdo teikti viešąsias sveikatos priežiūros paslaugas ir kelia riziką sveikatos srities reformų sėkmei. Jeigu įsigalios nuostatos dėl sveikatos priežiūros paslaugų skirstymo į du – visą ir minimalų – krepšelius, kyla rizika, kad lygios galimybės gauti sveikatos priežiūros paslaugas dar sumažės ir sveikatos priežiūros rezultatai suprastės. Siekiant padidinti sveikatos priežiūros paslaugų prieinamumą, įperkamumą ir kokybę, kad pagerėtų gyventojų sveikatos būklė ir būtų užtikrintas ilgesnis ir sveikesnis profesinis gyvenimas, reikia adekvačių investicijų į sveikatos priežiūrą, įskaitant infrastruktūrą;

                  (16)

                  į mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą Latvija investuoja nedaug, taip pat labai trūksta investicijų į inovacijas. 2017 m. Latvijos išlaidų moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai dalis buvo viena iš mažiausių Sąjungoje ir per pastarąjį dešimtmetį buvo gana stabili. Be to, mokslinių tyrimų finansavimas beveik visiškai priklauso nuo Sąjungos fondų. Todėl Latvijos inovacijų veiklos rezultatai yra vidutiniški: ji turi tam tikrų stipriųjų pusių, tokių kaip informacijos, ryšių ir technologijų infrastruktūra, tačiau atsilieka žmogiškųjų išteklių, viešojo ir privačiojo sektorių bendradarbiavimo ir investicijų į intelektinę nuosavybę srityse;

                  (17)

                  taip pat labai trūksta investicijų, skirtų regioniniams trūkumams mažinti. Tarp Rygos ir kitų Latvijos regionų vis dar esama didelių ekonominių skirtumų. Nors visa Latvija artėja prie Sąjungos, skirtumas tarp sostinės regiono ir kitų šalies regionų ekonominės veiklos rezultatų nuo Latvijos įstojimo į Sąjungą nesumažėjo. Įvairiuose Latvijos regionuose viešųjų paslaugų konkurencingumas ir kokybė labai skiriasi ir turi įtakos jų teritoriniam patrauklumui. Todėl pasinaudojant investicijomis reikėtų mažinti didelius regioninius skirtumus judumo srityje ir skaitmeninėje infrastruktūroje, visų pirma vietinės linijos („paskutinės mylios“) jungčių srityje. Susisiekimo transeuropiniame transporto tinkle ir su periferiniais ir pasienio regionais trūkumai vis dar labai dideli ir neigiamai veikia Latvijos ekonominę veiklą ir eksportą. Taip pat trūksta investicijų projektui „Rail Baltica“ ir pagrindiniams elektros energijos infrastruktūros projektams, kurie yra Baltijos energijos rinkos jungčių plano dalis, užbaigti. Be to, reikia investuoti į efektyvų išteklių naudojimą, kad Latvija sparčiau įgyvendintų energetikos pertvarką. Reikia dėti daugiau pastangų siekiant didinti bendrą energijos vartojimo efektyvumą, visų pirma gyvenamosios paskirties būsto ir transporto sektoriuose;

                  (18)

                  neseniai priimtas įstatymas dėl pranešėjų – žingsnis reikiama linkme, neseniai pagreitį taip pat įgavo šalies kovos su korupcija įstaigos veikla, nes ji atskleidė kelis aukšto lygio korupcijos atvejus. Nepaisant to, vis dar manoma, kad Vyriausybės priimamiems sprendimams įtakos turi favoritizmas, o viešųjų pirkimų procesas dėl skaidrumo stokos neatsparus korupcijai, visų pirma savivaldybėse ir valstybės bei savivaldybių valdomose įmonėse. 2020 m. sausio 1 d. įsigaliosiančiais Konkurencijos įstatymo pakeitimais bus apribota valstybės bei savivaldybių valdomų įmonių galimybė savo veikla daryti neigiamą poveikį konkurencijai. Interesų konfliktų tvarkos teisės aktų pakeitimai gali lemti piktnaudžiavimą. Neseniai priimtas Etikos kodeksas netaikomas politiniais pagrindais paskirtiems asmenims;

                  (19)

                  viešosios paslaugos nėra pritaikytos prie mažėjančio gyventojų skaičiaus ir senėjančios visuomenės. Dėl mažėjančio gyventojų skaičiaus ir urbanizacijos infrastruktūra ir viešosiomis paslaugomis kaimo vietovėse naudojamasi nepakankamai. Būtina parengti viešojo administravimo, švietimo, sveikatos priežiūros paslaugų strategijas, kuriomis būtų išsaugotos galimybės gauti kokybiškas paslaugas retai gyvenamose vietovėse ir vietovėse, kuriose gyventojų mažėja, kartu užtikrinant didesnį veiksmingumą. Neseniai paskelbta apie planus iki 2021 m. gruodžio mėn. įgyvendinti bendrą teritorinę administracinę reformą. Laiku įgyvendinus šią reformą būtų galima padidinti viešojo sektoriaus atskaitomybę ir veiksmingumą, juo labiau atsižvelgiant į Sąjungos fondų veiksmų programą, kuri turi būti patvirtinta iki 2020 m.;

                  (20)

                  tam tikrus rekomendacijose nustatytus trūkumus, visų pirma 2019 m. šalies ataskaitos D priede nurodytose srityse, turėtų padėti pašalinti 2021–2027 m. Sąjungos fondų programavimas. Tai suteiktų Latvijai galimybę atsižvelgiant į regioninius skirtumus optimaliai panaudoti šiuos fondus nustatytuose sektoriuose. Kad šios investicijos būtų sėkmingos, svarbu stiprinti šalies administracinius gebėjimus valdyti šiuos fondus;

                  (21)

                  per 2019 m. Europos semestrą Komisija atliko išsamią Latvijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2019 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2019 m. stabilumo programą, 2019 m. nacionalinę reformų programą ir tolesnius veiksmus, kurių Latvija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai Latvijos fiskalinei ir socialinei bei ekonominei politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

                  (22)

                  atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2019 m. stabilumo programą, o jos nuomonė (8) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

            REKOMENDUOJA Latvijai 2019 ir 2020 m. imtis šių veiksmų:

         1.

            Užtikrinti, kad 2020 m. grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neviršytų 3,5 %, o tai atitiktų 0,5 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. Mažinti mažas pajamas gaunantiems asmenims taikomus mokesčius, juos perkeliant į kitus šaltinius, visų pirma kapitalą ir nekilnojamąjį turtą, ir gerinant mokestinių prievolių vykdymą. Užtikrinti veiksmingą kovos su pinigų plovimu sistemos priežiūrą ir vykdymą.

         2.

            Spręsti socialinės atskirties problemą, visų pirma didinant minimalių pajamų išmokų, minimalių senatvės pensijų ir neįgaliųjų pajamų rėmimo adekvatumą. Gerinti švietimo ir mokymo, visų pirma žemos kvalifikacijos darbuotojų ir darbo ieškančių asmenų, kokybę ir didinti veiksmingumą, be kita ko, skatinant dalyvavimą profesinio rengimo ir mokymo bei suaugusiųjų mokymosi programose. Gerinti sveikatos priežiūros sistemos prieinamumą, kokybę ir išlaidų efektyvumą.

         3.

            Vykdant su investicijomis susijusią ekonominę politiką sutelkti dėmesį į inovacijas, aprūpinimą įperkamu būstu, transportą, ypač į jo tvarumą, efektyvų išteklių naudojimą ir efektyvų energijos vartojimą, energetikos tinklų jungtis ir skaitmeninę infrastruktūrą, atsižvelgiant į regioninius skirtumus.

         4.

            Stiprinti viešojo sektoriaus, visų pirma vietos valdžios institucijų ir valstybės bei savivaldybių valdomų įmonių, atskaitomybę ir veiksmingumą, taip pat interesų konfliktų tvarką.

         Priimta Briuselyje 2019 m. liepos 9 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            M. LINTILÄ

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

         (3)  OL C 136, 2019 4 12, p. 1.

         (4)  OL C 320, 2018 9 10, p. 60.

         (5)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

         (6)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones, Komisijos perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

         (7)  Grynąsias pirmines valdžios sektoriaus išlaidas sudaro visos valdžios sektoriaus išlaidos atėmus palūkanų išlaidas, Sąjungos fondų pajamomis visiškai kompensuojamas išlaidas Sąjungos programoms ir išlaidų nedarbo išmokoms nediskrecinius pokyčius. Nacionaliniu lygmeniu finansuojamas bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas išlyginamas per ketverių metų laikotarpį. Įskaičiuojamos diskrecinės su pajamomis susijusios priemonės arba įstatymais nustatytas pajamų padidėjimas. Vienkartinės priemonės, susijusios tiek su pajamomis, tiek su išlaidomis, neįskaičiuojamos;

         (8)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: 2019 m. liepos 9 d. Tarybos rekomendacija dėl 2019 m. Liuksemburgo nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2019 m. Liuksemburgo stabilumo programos

text:
               5.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 301/97

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2019 m. liepos 9 d.
      dėl 2019 m. Liuksemburgo nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2019 m. Liuksemburgo stabilumo programos
      (2019/C 301/16)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  2018 m. lapkričio 21 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2019 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Ji tinkamai atsižvelgė į 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį. 2019 m. kovo 21 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2018 m. lapkričio 21 d. Komisija pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 (2) priėmė ir įspėjimo mechanizmo ataskaitą – joje Liuksemburgas nenurodytas kaip viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos; tą rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2019 m. kovo 21 d.2019 m. balandžio 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl euro zonos ekonominės politikos (3) (toliau – 2019 m. euro zonai skirta rekomendacija), kurioje pateikiamos penkios rekomendacijos euro zonai (toliau – rekomendacijos euro zonai);

                  (2)

                  kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdamas į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Liuksemburgas turėtų užtikrinti, kad 2019 m. euro zonai skirta rekomendacija, kaip nurodyta toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose, būtų visiškai ir laiku įgyvendinta. Visų pirma, su investicijomis susijusią ekonominę politiką sutelkus į nurodytas sritis ir sprendžiant mokėjimų į užsienį klausimą, bus lengviau įgyvendinti antrą rekomendaciją euro zonai dėl investicijų rėmimo ir kovos su agresyviu mokesčių planavimu, o priemonės, kuriomis siekiama pagerinti vyresnio amžiaus žmonių dalyvavimą darbo rinkoje, padės įgyvendinti trečią rekomendaciją euro zonai dėl tinkamos ir tvarios socialinės apsaugos sistemos užtikrinimo;

                  (3)

                  2019 m. vasario 27 d. paskelbta 2019 m. Liuksemburgui skirta ataskaita. Joje įvertinta Liuksemburgo pažanga, padaryta įgyvendinant 2018 m. liepos 13 d. Tarybos priimtas konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas (4), tolesni veiksmai, kurių Liuksemburgas ėmėsi atsižvelgdamas į ankstesniais metais priimtas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas, ir Liuksemburgo pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

                  (4)

                  2019 m. balandžio 30 d. Liuksemburgas pateikė 2019 m. nacionalinę reformų programą ir 2019 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

                  (5)

                  į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23 straipsnyje, Komisija gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimus, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

                  (6)

                  šiuo metu Liuksemburgui taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. 2019 m. stabilumo programoje Vyriausybė numato nominaliojo pertekliaus sumažėjimą nuo 2,4 % bendrojo vidaus produkto (BVP) 2018 m. iki 1,0 % BVP 2019 m., o vėliau – beveik tolygų jo didėjimą iki 2,2 % BVP pertekliaus 2023 m. Atsižvelgiant į perskaičiuotą struktūrinį balansą (6) numatyta, kad vidutinės trukmės biudžeto tikslas, kuris buvo pakeistas iš 0,5 % BVP struktūrinio deficito 2019 m. į 0,5 % BVP struktūrinį perteklių nuo 2020 m., ir toliau bus viršijamas visą programos laikotarpį. 2019 m. stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP tebebus gerokai mažesnis už Sutartyje nustatytą 60 % BVP pamatinę vertę. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos tos biudžeto projekcijos, per visą 2019 m. stabilumo programos laikotarpį yra palankus, išskyrus 2023 m., kai jis yra tikėtinas. Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze numatoma, kad struktūrinis balansas 2019 m. pasieks 0,9 % BVP perteklių, o 2020 m. – 0,5 % BVP perteklių – šie rodikliai, visų pirma 2020 m. rodiklis, mažesni už 2019 m. stabilumo programos rodiklius, bet vis tiek viršija arba atitinka vidutinės trukmės biudžeto tikslą. Kartu trumpuoju ir vidutinės trukmės laikotarpiu reikėtų atidžiai stebėti išlaidų pokyčius, ypač atsižvelgiant į ateityje galinčią kilti riziką pajamų stabilumui. Apskritai Taryba mano, kad pagal prognozę 2019 ir 2020 m. Liuksemburgas turėtų laikytis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų;

                  (7)

                  nepaisant pastarojo meto reformų, Liuksemburgo su visuomenės senėjimu (pensijomis, sveikatos priežiūra ir ilgalaike priežiūra) susijusios išlaidos ilgainiui turėtų labai išaugti. Darant prielaidą, kad dabartinėje sistemoje nebus jokių politikos pakeitimų, ilgainiui dėl to gali kilti rizika viešųjų finansų tvarumui. Taip yra nepaisant dabartinio žemo viešosios skolos lygio ir sukauptų socialinės apsaugos sistemos rezervų, kurie turėtų užtikrinti sistemos gyvybingumą iki 2041 m. Rekomendacijos dėl šios problemos Liuksemburgui teikiamos nuo 2011 m., tačiau iki šiol padaryta nedidelė pažanga. 2018 m. ataskaitoje Vyriausybės pensijų darbo grupė aptarė įvairius būdus, kaip padidinti ilgalaikį pensijų sistemos tvarumą, įskaitant galimybę laipsniškai didinti įmokų tarifą, ilginti pensinį amžių atsižvelgiant į ilgesnę tikėtiną gyvenimo trukmę ir skatinti laipsnišką išėjimą į pensiją. Ataskaitoje siūloma daugiakryptė suderintų reformų strategija, kuria siekiama užtikrinti ilgalaikį sistemos tvarumą ir kartu kuo labiau mažinti poveikį ekonomikai ir pensininkams. Numatomas su senėjimu susijusių išlaidų didėjimas taip pat kelia grėsmę ilgalaikiam sveikatos priežiūros ir ilgalaikės priežiūros sistemų tvarumui. Daugiau nei trys ketvirtadaliai ilgalaikės priežiūros išlaidų patiriama viešajame sektoriuje. Ilgalaikės priežiūros draudimo sistema turėtų išlikti finansiškai stabili iki 2030 m., jei įmokos tarifas bus palaipsniui didinamas nuo 1,4 % iki 1,7 %, kaip nurodyta 2013 m. Socialinės apsaugos generalinės inspekcijos atliktoje analizėje, siekiant, kad išlaidos atitiktų proporcinę priklausomų žmonių dalį. Tačiau poveikis ilgalaikiam fiskaliniam tvarumui dar neaiškus. Kad ilguoju laikotarpiu būtų sustiprinta socialinė sanglauda ir viešieji finansai, demografinė politika turėtų atitikti švietimo ir mokymo politiką, o demografinių pokyčių ir skaitmeninės ekonomikos iššūkius ir galimybes reikia vertinti laikantis holistinio požiūrio, atsižvelgiant į numatomą visuomenės senėjimo poveikį darbo pasiūlai artimiausioje ateityje. Tam tikruose sektoriuose neseniai atsirado darbo jėgos trūkumų – jie galėtų stabdyti našumo augimą ir mažinti ilgalaikio augimo potencialą;

                  (8)

                  nepaisant to, kad darbo rinkos rezultatai apskritai yra geri, užimtumo lygis nesikeičia, o konkrečioms grupėms vis dar kyla ypatingų sunkumų darbo rinkoje. Visų pirma vyresnio amžiaus asmenų užimtumo lygis tebėra itin žemas ir reikia papildomų priemonių siekiant gerinti jų dalyvavimą darbo rinkoje. Ankstyvo išėjimo į pensiją sistemos, kuriomis darbuotojai skatinami išeiti iš darbo, tebėra plačiai paplitusios: 2017 m. 57,5 % skirtų naujų pensijų buvo ankstyvos senatvės pensijos. 2018 m. Vyriausybė panaikino vieną iš priešpensinių sistemų, pagal kurią žmonėms buvo leidžiama išeiti į pensiją sulaukus 57 metų, tačiau šios reformos poveikį susilpnino kitų priešpensinių sistemų apribojimų sumažinimas. Žemus vyresnio amžiaus žmonių aktyvumo rodiklius daugiausiai lemia šioje amžiaus grupėje palyginti didelės finansinės paskatos nedirbti, susijusios su mokesčių ir išmokų sistema. Siekiant didinti vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumą reikalinga visapusiška strategija, įskaitant priemones, kurios padėtų jiems ilgiau likti darbo rinkoje. Vadinamasis Amžiaus paktas, t. y. 2014 m. balandžio mėn. Parlamentui pateiktas įstatymo projektas, kuriuo siekiama skatinti įmones, kuriose dirba daugiau kaip 150 darbuotojų, samdyti ir išlaikyti vyresnio amžiaus darbuotojus taikant žmogiškųjų išteklių valdymo atsižvelgiant į darbuotojų amžių priemones, vis dar svarstomas Parlamente;

                  (9)

                  nors Liuksemburgas tebėra pasiryžęs gerinti reguliavimo aplinką verslo paslaugų sektoriui, remiantis Komisijos ribojimo rodikliu (7) reguliavimo kliūtys tam tikruose sektoriuose, kaip antai teisinių, apskaitos, architektūros ir inžinerinių paslaugų, tebėra didelės. 2018 m. gruodžio mėn. paskelbtas EBPO EEE vidaus prekybos paslaugomis ribojimo indeksas taip pat patvirtina, kad Liuksemburgo reguliavimo apribojimų lygis, palyginti su kitomis valstybėmis narėmis, šiuose sektoriuose yra aukštesnis už bendrosios rinkos vidurkį;

                  (10)

                  geri Liuksemburgo ekonomikos modelio rezultatai atitinka tvirtą ir nuoseklią kokybiškų darbo vietų kūrimo tendenciją. Ją dar sustiprina aukštas našumo lygis, kuris iš esmės atspindi didesnį veiksmingumą dėl dalyvavimo pasaulinėse rinkose, visų pirma finansų sektoriuje. Tačiau pastaraisiais metais dėl mažų verslo investicijų į inovacijas ir skaitmeninę integraciją našumas nedidėja. Liuksemburgo ekonomikos diversifikavimo strategija, pagal kurią pereinant prie duomenimis grindžiamos ekonomikos plėtojami pagrindiniai žinioms imlūs sektoriai, gali labai paskatinti didelės pridėtinės vertės investicijas ir prisidėti prie našumo augimo. Atsižvelgiant į tai, viešosios investicijos išlieka didelės ir yra nukreiptos į tuos sektorius, taip pat į tvirtą informacinių ir ryšių technologijų sektorių. Tačiau tai nepadėjo paskatinti privačiųjų investicijų į inovacijas ir skaitmeninimą. Siekiant didinti našumo augimą ir toliau diversifikuoti Liuksemburgo ekonomiką, svarbu daugiau investuoti į mokslinius tyrimus ir inovacijas, taip pat į skaitmeninę integraciją, visų pirma įmonių (ypač mažųjų ir vidutinių įmonių). Kad Liuksemburgas galėtų išnaudoti visą savo inovacijų ekosistemos potencialą, būtina sukurti suderintą ir integruotą nacionalinę mokslinių tyrimų ir inovacijų politikos ir paramos priemonių sistemą, taip pat remiantis patikimu numatomo ekonominio poveikio vertinimu nustatyti prioritetus;

                  (11)

                  siekiant padidinti Liuksemburgo našumą, užimtumą bei ilgalaikio augimo potencialą ir paskatinti sudaryti lygias galimybes, svarbu daugiau investuoti į įgūdžius, visų pirma informacinių ir ryšių technologijų įgūdžius, įsidarbinamumą, švietimą ir mokymą, be kita ko, geriau suderinti mokymo programas su darbo rinkos poreikiais ir skatinti technologinius ir skaitmeninius pokyčius;

                  (12)

                  vis dar didelės Liuksemburgo problemos tiek konkurencingumo, tiek aplinkosaugos požiūriu – oro tarša ir eismo spūstys piko valandomis. Be to, kelių transporto išmetamas CO2 prisideda prie klimato kaitos. Pagal Komisijai pateiktas 2017 m. nacionalines projekcijas numatoma, kad nesiėmus papildomų priemonių šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio sumažinimo tikslo Liuksemburgas nepasieks: iki 2020 m. tikslo pritrūks 3 procentinių punktų, o iki 2030 m. tikslo – 20 procentinių punktų. Tarpvalstybinių darbuotojų, kurie dabar sudaro apie 45 % visos Liuksemburgo darbo jėgos, skaičius, maži transporto degalų mokesčiai ir didelės būsto kainos prisideda prie automobilių naudojimo populiarumo ir trukdo gerinti oro kokybę ir eismo sąlygas. Tačiau pastaruosius kelerius metus Liuksemburge parduodama vis daugiau alternatyviaisiais degalais varomų naujų lengvųjų automobilių;

                  (13)

                  Liuksemburgo patrauklumą gali neigiamai paveikti nepakankama būsto pasiūla. Didelę būsto paklausą šalyje ir toliau lemia gyventojų skaičiaus augimas, palankios finansavimo sąlygos ir didelis tarpvalstybinių darbuotojų skaičius. Būsto pasiūla ir investicijos yra nepakankamos: jas varžo žemės trūkumas ir mažas apgyvendinimo tankumas, daugiausia dėl to, kad trūksta paskatų žemės savininkams statyti naujus būstus arba parduoti žemę. Socialinio būsto pasiūla taip pat yra nepakankama ir rodo didelių investicijų poreikį, siekiant sumažinti augančią įtampą būsto rinkoje; Šiuo atžvilgiu 2018–2023 m. Vyriausybės programoje numatytomis politikos priemonėmis siekiama didinti būsto pasiūlą. Tai, be kita ko, miestų planavimo teisės aktų pakeitimai, kuriais siekiama didinti statyboms skirtas vietas ir plėtoti įperkamą bei socialinį būstą;

                  (14)

                  kad mokesčių sistemos taptų veiksmingesnės ir teisingesnės, labai svarbu kovoti su agresyviu mokesčių planavimu, kaip pripažinta 2019 m. euro zonai skirtoje rekomendacijoje. Mokesčių mokėtojų agresyvaus mokesčių planavimo strategijų šalutinis poveikis kitoms valstybėms narėms skatina imtis koordinuotų nacionalinės politikos priemonių, kurios papildytų Sąjungos teisės aktus. Liuksemburgas ėmėsi priemonių kovoti su agresyviu mokesčių planavimu, tačiau atsižvelgiant į aukštą dividendų, palūkanų ir autorinių atlyginimų mokėjimų, kaip BVP dalies, lygį galima daryti prielaidą, kad agresyviu mokesčių planavimu užsiimančios bendrovės galbūt naudojasi šalies mokesčių taisyklėmis. Dauguma tiesioginių užsienio investicijų tenka specialiosios paskirties subjektams. Kadangi palūkanų ir autorinių atlyginimų mokėjimai į užsienį (t. y. mokėjimai, kuriuos Sąjungos rezidentai atlieka trečiųjų valstybių rezidentams) išskaičiuojamaisiais mokesčiais neapmokestinami, o dividendų mokėjimai išskaičiuojamaisiais mokesčiais neapmokestinami tam tikromis aplinkybėmis, tie mokėjimai, jei jie nėra apmokestinami gavėjo šalyje, gali būti neapmokestinami iš viso;

                  (15)

                  tam tikrus rekomendacijose nustatytus trūkumus, visų pirma 2019 m. šaliai skirtos ataskaitos D priede nurodytose srityse, galėtų padėti pašalinti 2021–2027 m. Sąjungos fondų programavimas. Tai suteiktų Liuksemburgui galimybę optimaliai panaudoti šiuos fondus nustatytuose sektoriuose;

                  (16)

                  per 2019 m. Europos semestrą Komisija atliko išsamią Liuksemburgo ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2019 m. šaliai skirtoje ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2019 m. stabilumo programą, 2019 m. nacionalinę reformų programą ir tolesnius veiksmus, kurių Liuksemburgas ėmėsi atsižvelgdamas į ankstesniais metais jam skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai Liuksemburgo fiskalinei ir socialinei bei ekonominei politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

                  (17)

                  atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2019 m. stabilumo programą ir laikosi nuomonės (8), kad Liuksemburgas turėtų laikytis Stabilumo ir augimo pakto;

            REKOMENDUOJA Liuksemburgui 2019 ir 2020 m. imtis šių veiksmų:

         1.

            Padidinti vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumo lygį gerinant jų užimtumo galimybes ir įsidarbinamumą. Didinti ilgalaikį pensijų sistemos tvarumą, be kita ko, toliau ribojant ankstyvo išėjimo į pensiją galimybes.

         2.

            Sumažinti kliūtis konkurencijai reguliuojamų profesinių paslaugų sektoriuje.

         3.

            Vykdant su investicijomis susijusią ekonominę politiką sutelkti dėmesį į skaitmeninimo ir inovacijų skatinimą, įgūdžių ugdymo skatinimą, tvaraus transporto gerinimą ir būsto pasiūlos didinimą, be kita ko, didinant paskatas ir šalinant kliūtis statybai.

         4.

            Taisyti mokesčių sistemos aspektus, kurie gali sudaryti palankesnes sąlygas agresyviai planuoti mokesčius, visų pirma pasinaudojant mokėjimais į užsienį.

         Priimta Briuselyje 2019 m. liepos 9 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            M. LINTILÄ

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

         (3)  OL C 136, 2019 4 12, p. 1.

         (4)  OL C 320, 2018 9 10, p. 68.

         (5)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

         (6)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones, Komisijos perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

         (7)  SWD(2016) 436 final.

         (8)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: 2019 m. liepos 9 d. Tarybos rekomendacija dėl 2019 m. Vengrijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2019 m. Vengrijos konvergencijos programos

text:
               5.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 301/101

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2019 m. liepos 9 d.
      dėl 2019 m. Vengrijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2019 m. Vengrijos konvergencijos programos
      (2019/C 301/17)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  2018 m. lapkričio 21 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2019 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Ji tinkamai atsižvelgė į 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį. 2019 m. kovo 21 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2018 m. lapkričio 21 d. Komisija pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 (2) priėmė ir įspėjimo mechanizmo ataskaitą – joje Vengrija nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

                  (2)

                  2019 m. vasario 27 d. paskelbta 2019 m. Vengrijai skirta ataskaita. Joje įvertinta Vengrijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2018 m. liepos 13 d. Tarybos priimtas konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas (3), tolesni veiksmai, kurių Vengrija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas, ir Vengrijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

                  (3)

                  2019 m. balandžio 30 d. Vengrija pateikė 2019 m. nacionalinę reformų programą ir 2019 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

                  (4)

                  į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23 straipsnyje, Komisija gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės susitarimą ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimus, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

                  (5)

                  šiuo metu Vengrijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir skolos taisyklė. 2019 m. konvergencijos programoje Vyriausybė planuoja nominaliojo deficito pagerėjimą nuo 2,2 % bendrojo vidaus produkto (BVP) deficito 2018 m. iki 1,8 % 2019 m. Planuojama, kad po to deficitas toliau laipsniškai mažės – iki 1,2 % 2021 m., o 2023 m. bus pasiektas subalansuotas biudžetas. Remiantis perskaičiuotu struktūriniu balansu (5), Vengrija 2022 m. priartėtų prie vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo (jis buvo pakeistas iš 1,5 % BVP struktūrinio deficito 2019 m. į 1,0 % BVP nuo 2020 m.) ir jį pasiektų dar kitais metais. Konvergencijos programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis su BVP palaipsniui mažės ir iki 2022 m. pabaigos bus mažesnis nei 60 %. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra tikėtinas 2019 m., o nuo 2020 m. – labai palankus; tai kelia pavojų, kad nebus pasiekti deficito tikslai. Vis dėlto priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus deficito tikslus 2020 m. ir vėliau, nebuvo pakankamai konkretizuotos;

                  (6)

                  2018 m. birželio 22 d. pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 121 straipsnio 4 dalį Taryba nusprendė, kad 2017 m. Vengrijoje pastebėtas didelis nukrypimas nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo. Atsižvelgdama į nustatytą didelį nukrypimą, 2018 m. birželio 22 d. Taryba paskelbė rekomendaciją (6), kuria Vengrijai rekomendavo imtis būtinų priemonių užtikrinti, kad grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas (7) neviršytų 2,8 % 2018 m., o tai atitiktų 1,0 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. 2018 m. gruodžio 4 d. Taryba priėmė Sprendimą (ES) 2018/2028 (8), kuriame nustatė, kad Vengrija nesiėmė veiksmingų priemonių, kuriomis būtų atsižvelgta į 2018 m. birželio 22 d. Tarybos rekomendaciją, ir pateikė patikslintą rekomendaciją (9). 2018 m. gruodžio 4 d. rekomendacijoje Taryba paprašė Vengrijos imtis būtinų priemonių užtikrinti, kad 2019 m. grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neviršytų 3,3 %, o tai atitiktų 1,0 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. 2019 m. birželio 14 d. Taryba priėmė Sprendimą (ES) 2019/1003 (10), kuriame nustatė, kad Vengrija nesiėmė veiksmingų priemonių, kuriomis būtų atsižvelgta į 2018 m. gruodžio 4 d. Tarybos rekomendaciją. Be to, remiantis 2018 m. galutiniais duomenimis nustatyta, kad 2018 m. Vengrija labai nukrypo nuo rekomenduoto koregavimo;

                  (7)

                  remdamasi Sutarties 121 straipsnio 4 dalimi ir Reglamento (EB) Nr. 1466/97 10 straipsnio 2 dalimi, 2019 m. birželio 5 d. Komisija pateikė Vengrijai įspėjimą, kad 2018 m. pastebėtas didelis nukrypimas nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo. 2019 m. birželio 14 d. Taryba priėmė dar vieną rekomendaciją (11), kurioje patvirtinama, kad Vengrijai reikia imtis būtinų priemonių užtikrinti, kad 2019 m. grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neviršytų 3,3 %, o tai atitiktų 1,0 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze numatoma, kad esama rizikos, kad 2019 m. bus nukrypta nuo tos rekomendacijos;

                  (8)

                  2019 m. birželio 14 d. rekomendacijoje Taryba rekomendavo Vengrijai imtis būtinų priemonių užtikrinti, kad 2020 m. grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neviršytų 4,7 %, o tai atitiktų 0,75 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. Taip Vengrija laikytųsi tinkamo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo. Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze, jeigu politika nesikeis, esama rizikos, kad 2020 m. nuo to reikalavimo bus nukrypta. Apskritai Taryba mano, kad, siekiant laikytis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų, remiantis 2019 m. birželio 14 d. Tarybos rekomendacija ištaisyti pastebėtą didelį nukrypimą nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, nuo 2019 m. reikės imtis svarbių papildomų priemonių;

                  (9)

                  sparčiai augant ekonomikai, bendras užimtumo lygis labai pagerėjo, tačiau ne visų grupių vienodai. Užimtumo ir darbo užmokesčio skirtumai tarp įgūdžių grupių bei vyrų ir moterų tebėra dideli, palyginti su Sąjungos vidurkiu. Moterų ir vyrų užimtumo lygių skirtumas yra didelis iš dalies dėl kokybiškos vaikų priežiūros menkos pasiūlos. Įvairių pažeidžiamų grupių, įskaitant romus ir neįgaliuosius, dalyvavimo darbo rinkoje rezultatai yra prasti. Nepaisant to, kad viešųjų darbų sistema, kuri nepadeda jos dalyviams veiksmingai rasti darbą pirminėje darbo rinkoje, buvo sumažinta, ji vis dar yra didelio masto. Kitos politikos priemonės, skirtos padėti bedarbiams arba neaktyviems asmenims rasti darbą arba mokymą, yra nepakankamai tikslinės. Įsidarbinamumą būtų galima pagerinti ugdant skaitmeninius įgūdžius. Naujausios priemonės skirtos padėti grąžinti į darbą daugiau į pensiją išėjusių žmonių ir ilgainiui padidinti jų skaičių. Apskritai, bendri Vengrijos skurdo rodikliai nuo 2013 m. gerėja. Bedarbio pašalpų mokėjimo trukmė yra trumpiausia Sąjungoje (ne ilgesnė kaip trys mėnesiai), t. y. gerokai trumpesnė nei laikas, kurio vidutiniškai reikia darbui susirasti;

                  (10)

                  žmonių, kuriems gresia skurdas ir socialinė atskirtis, dalis mažėja. Akivaizdžiai pereita nuo socialinių išmokų prie su darbu susijusios paramos šeimai ir išmokų natūra, tačiau jos dar nepakankamai orientuotos į neturtinguosius. Nors subsidijos būstui įsigyti buvo išplėstos, socialinio būsto pasiūla nepagerėjo;

                  (11)

                  mokymosi rezultatai nesiekia Sąjungos vidurkio ir iš jų matyti, kad esama didelių teritorinių skirtumų. Mokyklos nebaigusių asmenų skaičius yra didesnis už Sąjungos vidurkį, o tretinį išsilavinimą įgijusių asmenų – mažesnis. Švietimo sistema kliudo socialiniam judumui. Moksleiviai anksti išskirstomi į skirtingų rūšių mokyklas, dėl to atsiranda didelių mokymosi rezultatų ir profesijos pasirinkimo skirtumų. Pradinių mokyklų, kuriose dauguma mokinių yra romai, dalis išaugo nuo 10 % 2008 m. iki 15 % 2017 m. Naujausių priemonių, kuriomis siekiama mokyklose tolygiai išskirstyti palankių sąlygų neturinčius moksleivius, poveikis yra ribotas, nes nevalstybinėms mokykloms reikalavimas priimti palankių sąlygų neturinčius moksleivius netaikomas. Palankių sąlygų neturintys vaikai dažniausiai lanko profesines vidurines mokyklas, kurioms labiau būdinga tai, kad pagrindinių gebėjimų lygis yra žemesnis, mokyklos nebaigiančių asmenų skaičius didesnis, atlyginimas mažesnis, o karjeros perspektyvos prastesnės. Menkas palankių sąlygų neturinčių asmenų grupių, ypač romų, dalyvavimas kokybiško švietimo sistemoje yra neišnaudota galimybė didinti žmogiškąjį kapitalą. Mokytojų trūkumas taip pat tebėra problema. Pastaraisiais metais mokytojų atlyginimai augo, tačiau vis tiek yra santykinai maži, palyginti su kitų tretinį išsilavinimą įgijusių asmenų atlyginimais. Mažas aukštųjų mokyklų studentų skaičius neatitinka didelės aukštos kvalifikacijos darbuotojų paklausos bei tretinį ir žemesnį išsilavinimą turinčių asmenų darbo užmokesčio skirtumo, kuris yra didžiausias Sąjungoje. Vengrijos aukštųjų mokyklų finansinis savarankiškumas yra mažiausias visoje Sąjungoje. Be to, dėl 2017 m. balandžio mėn. Aukštojo mokslo įstatymo pakeitimo, pagal kurį nustatyta papildomų reikalavimų tarptautiniams universitetams, kad šie galėtų veikti Vengrijoje, kilo dar daugiau abejonių dėl akademinės laisvės. 2018 m. tarptautiniu lygiu aukščiausiai vertinamas Vengrijos universitetas pranešė apie savo ketinimą išsikelti iš šalies dėl reglamentavimo neapibrėžtumo, atsiradusio priėmus šį pakeitimą;

                  (12)

                  sveikatos rodikliai atsilieka nuo daugumos kitų valstybių narių rodiklių ir juos lemia tiek nesveikas gyvenimo būdas, tiek mažas sveikatos priežiūros paslaugų teikimo veiksmingumas. Rūkymo, alkoholio vartojimo sukeliamų sutrikimų ir nutukimo paplitimas yra vienas didžiausių Sąjungoje. Ankstyvos mirties dėl prastos oro kokybės tikimybė Vengrijoje yra viena iš didžiausių Sąjungoje. Mirčių, kurių galima išvengti, skaičius yra vienas didžiausių Sąjungoje, iš dalies dėl nepakankamo prevencinio sveikatos tikrinimo ir netinkamo pirminės sveikatos priežiūros valdymo. Kalbant apie kokybiškos priežiūros prieinamumą, esama didelių socialinių ir ekonominių skirtumų. Viešosios išlaidos sveikatos priežiūrai yra mažesnės už Sąjungos vidurkį, piliečiai moka savo lėšomis, kad gautų kokybiškas priežiūros paslaugas, o tai kelia pavojų, kad socialinė ir ekonominė atskirtis sveikatos priežiūros sektoriuje toliau didės. Sistema tebėra labai orientuota į ligonines, o pirminės sveikatos priežiūros trūkumai, visų pirma susiję su ankstyvu lėtinių ligų diagnozavimu ir prevencija, išlieka. Didelis sveikatos priežiūros darbuotojų, ypač bendrosios praktikos gydytojų ir slaugytojų, trūkumas kliudo naudotis sveikatos priežiūros paslaugomis skurdesnėse vietovėse;

                  (13)

                  mokslinių tyrimų ir inovacinių pajėgumų didinimas galėtų pagerinti kuklius Vengrijos inovacijų diegimo rezultatus ir padidinti našumą. Žemą sukaupto intelektinio turto lygį atspindi nedidelis patentų, prekių ženklų ir dizaino paraiškų skaičius, nedidelis novatoriškų įmonių skaičius ir žemas mažųjų ir vidutinių įmonių internacionalizacijos lygis. Mažesnės įmonės ypač nenoriai diegia inovacijas, o tai trukdo joms dalyvauti pasaulinėse vertės grandinėse. Mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą (MTTP) verslo srityje daugiausia vykdo tik kelios didelės, daugiausia užsienio kapitalo įmonės, kurios gauna dosnią Vyriausybės paramą. Remiant mokslo ir verslo bendradarbiavimą būtų prisidedama prie geresnių inovacijų diegimo rezultatų ir technologijų perdavimo. Valstybinio mokslo kokybė nukenčia nuo neefektyvios MTTP politikos ir nepakankamo finansavimo, nes viešojo sektoriaus išlaidos MTTP yra gerokai mažesnės už Sąjungos vidurkį. Naujausiomis politikos priemonėmis, kuriomis siekiama sumažinti finansavimą ir apriboti akademinių ir mokslinių tyrimų forumų nepriklausomumą, tuose forumuose sukuriamas netikrumas, o tai gali lemti talentingiausių mokslo darbuotojų emigraciją ir nuolatinį mokslinių tyrimų kokybės prastėjimą;

                  (14)

                  menkos susisiekimo vietos viešuoju transportu galimybės ir didelės kelionės į darbą ir atgal išlaidos prisideda prie nedarbo nepalankioje padėtyje esančiose vietovėse. Dėl prastos kelių ir geležinkelių tinklų būklės (daugiau nei pusė kelių tinklo yra prastos būklės, ypač nepalankioje padėtyje esančiose vietovėse) varžomas judumas ir mažėja kelionių saugumas. Transporto tinklai koncentruoti aplink Budapeštą, o vietos tinklai ir šalį kertančios jungtys nėra pakankamai išplėtoti. Kelių eismo spūstys kelia vis didesnį iššūkį ir trukdo didinti našumą Vengrijos miesto vietovėse. Be to, per pastaruosius penkerius metus labai išaugo kelių transporto išmetamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis;

                  (15)

                  energijos vartojimo efektyvumas gyvenamųjų namų sektoriuje tebėra mažas. Elektros energijos tinklą reikia paruošti decentralizuotai elektros energijos gamybai iš atsinaujinančiųjų šaltinių, kuri tampa vis svarbesnė. Pusei Vengrijos teritorijos kyla didelė klimato kaitos rizika, įskaitant sausras ir potvynius, todėl reikalingos investicijos į pagrindinių upių vandentvarką. Susirūpinimą ir toliau kelia oro tarša bei vandens kokybė. Pagrindiniai taršos šaltiniai – gyventojų deginamas kietasis kuras, žemės ūkis ir transporto sektoriuje išmetami teršalai. Žiedinė ekonomika tebėra pradiniame etape, komunalinių atliekų perdirbimas yra nepakankamai išplėtotas, o ekonominių priemonių nepakanka, kad būtų galima išspręsti Vengrijai kylančias aplinkos problemas;

                  (16)

                  tebekelia susirūpinimą korupcijos prevencija ir baudžiamasis persekiojimas už korupciją. Iš keleto rodiklių matyti, kad pastaruoju metu Vengrijoje korupcijos atvejų padaugėjo. Korupcijos rizika ir favoritizmas iškreipia išteklių paskirstymą, nes ištekliai nėra skiriami našiausioms įmonėms. Labai svarbus kovos su korupcija veiksnys yra prokuratūros veikimas. Nors atrodo, kad kovos su smulkia korupcija priemonės buvo taikomos gana sėkmingai, vis dar nesiimama jokių ryžtingų veiksmų, kuriais būtų siekiama baudžiamojon atsakomybėn už korupciją patraukti aukšto rango pareigūnus ar jiems artimus asmenis tais atvejais, kai kyla rimtų įtarimų. Susirūpinimą kelia atskaitomybė už sprendimus baigti tyrimus, nes nėra veiksmingų priemonių, kuriomis tokius sprendimus būtų galima užginčyti. Korupcijos prevencijai toliau trukdo viešosios institucijos, taikančios apribojimus, įskaitant didelius mokesčius už prieigą prie informacijos;

                  (17)

                  norint pritraukti verslą ir sudaryti sąlygas ekonomikos augimui, itin svarbūs veiksniai yra teisingumo sistemos nepriklausomumas, veiksmingumas ir kokybė. Pastebėta, kad bendrosios kompetencijos teismų sistemos stabdžių ir atsvarų sistema, kuri yra labai svarbi norint užtikrinti teisminių institucijų nepriklausomumą, patyrė tolesnį spaudimą. Nacionalinė teismų taryba patiria vis daugiau iššūkių bandydama atsverti Nacionalinės teismų tarnybos pirmininko įgaliojimus. Iškelta klausimų, susijusių su šio proceso padariniais teismų nepriklausomumui. Kalbant apie Administracinių teismų įstatymą, pažymima, kad 2019 m. gegužės 30 d. Vyriausybė pateikė teisės akto projektą, kuriuo atšaukiamas Įstatymas dėl įsigaliojimo ir administraciniams teismams taikomų pereinamojo laikotarpio taisyklių;

                  (18)

                  pastaruoju metu viešųjų pirkimų sistema pagerėjo, tačiau tebėra kliūčių konkurencijai. Be kita ko, taikomos menkai viešinamos procedūros, esama sistemingų konkursų procesų pažeidimų, ypač susijusių su netinkamais atrankos bei sutarčių skyrimo kriterijais ir nevienodomis sąlygomis konkurso dalyviams. Nors kai kurie rodikliai rodo pagerėjimą, procedūrų, kuriose dalyvauja tik vienas konkurso dalyvis, skaičius tebėra didelis. Veiksmingas elektroninių viešųjų pirkimų naudojimas galėtų dar labiau padidinti efektyvumą ir skaidrumą;

                  (19)

                  Vengrijos socialinio dialogo struktūros ir procesai tebėra nepakankamai išplėtoti ir nesudaro sąlygų socialiniams partneriams prasmingai dalyvauti politikos formavimo ir įgyvendinimo procese. Nepakankamas suinteresuotųjų subjektų dalyvavimas ir ribotas skaidrumas turi neigiamos įtakos politikos formavimo faktinių duomenų bazei ir kokybei. Dėl to teisės aktai keičiasi dažnai ir nenuspėjamai ir atgrasoma nuo didelės pridėtinės vertės investicijų;

                  (20)

                  imtasi priemonių dar labiau gerinti mokesčių sistemą, tačiau kai kurių problemų liko. Darbo jėgos mokesčių našta sumažėjo, bet mokesčių našta, tenkanti mažai uždirbantiems asmenims, išlieka didelė. Su konkrečiais sektoriais susiję mokesčiai ir didelis smulkių mokesčių skaičius apsunkina mokesčių sistemą ir didina prievolių vykdymo išlaidas, visų pirma mažesnėms įmonėms;

                  (21)

                  reglamentavimo kliūtys ir valstybės kišimasis į produktų rinkas trukdo efektyvių įmonių atrankai ir riboja konkurenciją. Valdžios institucijos ir toliau tam tikras paslaugas patiki valstybės valdomoms įmonėms arba specialiai tuo tikslu įsteigtoms privačioms įmonėms. Tam tikri konkretiems poreikiams skirti teisės aktai bei priemonės ir ad hoc išimtys, susijusios su tikrinimu, ar laikomasi konkurencijos taisyklių, kliudo rinkos veikimui ir investicijoms. Dar viena problema – teisinės sistemos nenuspėjamumas, ypač mažmeninės prekybos sektoriuje – jis per pastaruosius kelerius metus išgyveno dažną teisės aktų kaitą. Praėjusiais metais buvo priimti teisės aktai, kuriais nustatoma, kad norint pakeisti mažmeninės prekybos patalpų naudojimo paskirtį ar jų projektą reikia gauti papildomą specialų leidimą. Profesijų reguliavimas taip pat tebėra griežtas. Nepakankama konkurencija šiuose sektoriuose gali pakenkti inovacijoms ir efektyvumui;

                  (22)

                  kad mokesčių sistemos taptų efektyvesnės ir teisingesnės, itin svarbu kovoti su agresyviu mokesčių planavimu. Mokesčių mokėtojų agresyvaus mokesčių planavimo strategijų šalutinis poveikis kitoms valstybėms narėms skatina imtis koordinuotų nacionalinės politikos priemonių, kurios papildytų Sąjungos teisės aktus. Vengrija ėmėsi kovos su agresyviu mokesčių planavimu priemonių, tačiau šalyje fiksuojami palyginti dideli per specialiosios paskirties įmones įvežamo ir išvežamo kapitalo srautai, kurie neturi poveikio realiajai ekonomikai arba tas poveikis yra nedidelis. Kadangi Vengrijoje įsikūrusių įmonių atliekami dividendų, palūkanų ir autorinių atlyginimų mokėjimai į užsienį (t. y. mokėjimai, kuriuos Sąjungos rezidentai atlieka trečiųjų valstybių rezidentams) išskaičiuojamaisiais mokesčiais neapmokestinami, tie mokėjimai, jei jie nėra apmokestinami ir gavėjo šalyje, gali būti neapmokestinami iš viso;

                  (23)

                  tam tikrus rekomendacijose nustatytus trūkumus, visų pirma 2019 m. šaliai skirtos ataskaitos D priede nurodytose srityse, galėtų padėti pašalinti 2021–2027 m. Sąjungos fondų programavimas. Tai suteiktų Vengrijai galimybę atsižvelgiant į regioninius skirtumus optimaliai panaudoti šiuos fondus nustatytuose sektoriuose;

                  (24)

                  per 2019 m. Europos semestrą Komisija atliko išsamią Vengrijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2019 m. šaliai skirtoje ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2019 m. konvergencijos programą, 2019 m. nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Vengrija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai Vengrijos fiskalinei ir socialinei bei ekonominei politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

                  (25)

                  atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2019 m. konvergencijos programą, o jos nuomonė (12) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

            REKOMENDUOJA Vengrijai 2019 m. ir 2020 m. imtis šių veiksmų:

         1.

            Užtikrinti, kad būtų laikomasi 2019 m. birželio 14 d. Tarybos rekomendacijos ištaisyti didelį nukrypimą nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo.

         2.

            Tęsti pažeidžiamiausių grupių integraciją į darbo rinką, visų pirma keliant kvalifikaciją, ir didinti socialinės paramos ir bedarbio pašalpų adekvatumą. Gerinti mokymosi rezultatus ir didinti palankių sąlygų neturinčių asmenų grupių, ypač romų, dalyvavimą kokybiško bendrojo švietimo sistemoje. Gerinti sveikatos priežiūros rezultatus remiant prevencines sveikatos priemones ir stiprinant pirminę sveikatos priežiūrą.

         3.

            Vykdant su investicijomis susijusią ekonominę politiką sutelkti dėmesį į mokslinius tyrimus ir inovacijas, mažo anglies dioksido kiekio energetiką, transporto infrastruktūrą, atliekų tvarkymą ir energijos bei išteklių vartojimo efektyvumą, atsižvelgiant į regioninius skirtumus. Didinti konkurenciją viešųjų pirkimų metu.

         4.

            Stiprinti kovos su korupcija sistemą, be kita ko, stiprinant baudžiamąjį persekiojimą ir sudarant daugiau galimybių visuomenei susipažinti su informacija, taip pat didinti teisminių institucijų nepriklausomumą. Gerinti sprendimų priėmimo proceso kokybę ir skaidrumą palaikant veiksmingą socialinį dialogą ir bendradarbiaujant su kitais suinteresuotaisiais subjektais, taip pat reguliariai atliekant tinkamus poveikio vertinimus. Toliau paprastinti mokesčių sistemą, kartu ją stiprinant, kad būtų išvengta agresyvaus mokesčių planavimo rizikos. Didinti konkurenciją ir reglamentavimo nuspėjamumą paslaugų sektoriuje.

         Priimta Briuselyje 2019 m. liepos 9 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            M. LINTILÄ

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

         (3)  OL C 320, 2018 9 10, p. 72.

         (4)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

         (5)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones, Komisijos perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

         (6)  2018 m. birželio 22 d. Tarybos rekomendacija dėl didelio pastebėto nukrypimo nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, ištaisymo Vengrijoje (OL C 223, 2018 6 27, p. 1).

         (7)  Grynąsias pirmines valdžios sektoriaus išlaidas sudaro visos valdžios sektoriaus išlaidos atėmus palūkanų išlaidas, Sąjungos fondų pajamomis visiškai kompensuojamas išlaidas Sąjungos programoms ir išlaidų nedarbo išmokoms nediskrecinius pokyčius. Nacionaliniu lygmeniu finansuojamas bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas išlyginamas per ketverių metų laikotarpį. Įskaičiuojamos diskrecinės su pajamomis susijusios priemonės arba įstatymais nustatytas pajamų padidėjimas. Vienkartinės priemonės, susijusios tiek su pajamomis, tiek su išlaidomis, neįskaičiuojamos.

         (8)  2018 m. gruodžio 4 d. Tarybos sprendimas (ES) 2018/2028, kuriuo nustatoma, kad Vengrija nesiėmė veiksmingų priemonių, kuriomis būtų atsižvelgiama į 2018 m. birželio 22 d. Tarybos rekomendaciją (OL L 325, 2018 12 20, p. 29).

         (9)  2018 m. gruodžio 4 d. Tarybos rekomendacija dėl didelio pastebėto nukrypimo nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, ištaisymo Vengrijoje (OL C 460, 2018 12 21, p. 4).

         (10)  2019 m. birželio 14 d. Tarybos sprendimas (ES) 2019/1003, kuriuo nustatoma, kad Vengrija nesiėmė veiksmingų priemonių, kuriomis būtų atsižvelgiama į 2018 m. gruodžio 4 d. Tarybos rekomendaciją (OL L 163, 2019 6 20, p. 64).

         (11)  2019 m. birželio 14 d. Tarybos rekomendacija ištaisyti pastebėtą didelį nukrypimą nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, Vengrijoje (OL C 210, 2019 6 21, p. 4).

         (12)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


title: 2019 m. liepos 9 d. Tarybos rekomendacija dėl 2019 m. Maltos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2019 m. Maltos stabilumo programos

text:
               5.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 301/107

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2019 m. liepos 9 d.
      dėl 2019 m. Maltos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2019 m. Maltos stabilumo programos
      (2019/C 301/18)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  2018 m. lapkričio 21 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2019 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Ji tinkamai atsižvelgė į 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį. 2019 m. kovo 21 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2018 m. lapkričio 21 d. Komisija pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 (2) taip pat priėmė įspėjimo mechanizmo ataskaitą – joje Malta nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos; tą rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2019 m. kovo 21 d.2019 m. balandžio 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl euro zonos ekonominės politikos (3) (2019 m. euro zonai skirta rekomendacija), kurioje pateiktos penkios rekomendacijos euro zonai (rekomendacijos euro zonai);

                  (2)

                  kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Malta turėtų užtikrinti, kad 2019 m. euro zonai skirta rekomendacija, kaip nurodyta toliau išdėstytose 2 ir 3 rekomendacijose, būtų visiškai ir laiku įgyvendinta. Visų pirma, sutelkus su investicijomis susijusią ekonominę politiką į nurodytas sritis ir mokesčių priemones bus padedama įgyvendinti antrą rekomendaciją euro zonai dėl paramos investicijoms ir kovos su agresyviu mokesčių planavimu;

                  (3)

                  2019 m. vasario 27 d. paskelbta 2019 m. Maltai skirta ataskaita. Joje įvertinta Maltos pažanga, padaryta įgyvendinant 2018 m. liepos 13 d. Tarybos priimtas konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas (4), tolesni veiksmai, kurių Malta ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas, ir Maltos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

                  (4)

                  Malta pateikė 2019 m. nacionalinę reformų programą 2019 m. balandžio 16 d., o 2019 m. stabilumo programą – 2019 m. balandžio 30 d. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

                  (5)

                  į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23 straipsnyje, Komisija gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimus, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

                  (6)

                  šiuo metu Maltai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. Savo 2019 m. stabilumo programoje Vyriausybė numato, kad nominalusis perteklius, kuris 2018 m. siekė 2 % bendrojo vidaus produkto (BVP), 2019 m. sumažės iki 0,9 % BVP, 2020 m. nežymiai padidės iki 1,0 % BVP, o 2021 m. ir 2022 m. padidės iki 1,1 % BVP. Remiantis perskaičiuotu struktūriniu balansu (6), vidutinės trukmės biudžeto tikslas – struktūriniu požiūriu subalansuotas biudžetas – programos laikotarpiu bus ir toliau viršijamas. Stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis su BVP ir toliau neviršys Sutartyje nustatytos 60 % BVP pamatinės vertės ir palaipsniui sumažės nuo 2018 m. buvusių 46 % BVP iki maždaug 33 % 2022 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos tos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze numatoma, kad 2019 m. struktūrinis balansas pasieks 0,6 % BVP perteklių, o 2020 m. – 0,8 % BVP perteklių, taigi viršys vidutinės trukmės biudžeto tikslą. Apskritai Taryba mano, kad pagal prognozę 2019 m. ir 2020 m. Malta turėtų atitikti Stabilumo ir augimo pakto nuostatas. Kartu trumpuoju ir vidutinės trukmės laikotarpiu reikėtų atidžiai stebėti išlaidų pokyčius, ypač atsižvelgiant į ateityje galinčią kilti riziką pajamų stabilumui;

                  (7)

                  su visuomenės senėjimu susijusių išlaidų augimas kelia riziką ilgalaikiam viešųjų finansų tvarumui. Numatoma, kad su visuomenės senėjimu susijusios viešosios išlaidos pensijų ir sveikatos priežiūros sistemose labai padidės, palyginti su kitomis valstybėmis narėmis, o tai rodo riziką, kad ilgainiui padidės skola. Tam tikromis priemonėmis siekiama padidinti pensijų adekvatumą, be kita ko, stiprinant paskatas kaupti privačias pensijas ir savanoriškas profesines pensijas. Nuolatinės pastangos padėjo padidinti darbo jėgos pasiūlą ir pailginti profesinį gyvenimą, o tai turėjo teigiamos įtakos moterų ir vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumo lygiui. 2018 m. Vyriausybė atliko tam tikrus koregavimus, kad įtrauktų sulaukus pensinio amžiaus sumokėtas įmokas, leido savarankiškai dirbantiems ir ne visą darbo laiką dirbantiems jaunesniems kaip 65 metų pensininkams mokėti jų pajamoms proporcingas įmokas ir taip paskatino rinktis ilgesnį profesinį gyvenimą. Teisės aktais nustatytas pensinis amžius (šiuo metu 63 metai) laipsniškai ilginamas, tačiau po 2027 m. išliks toks pats (65 metai), nepaisant numatomo tolesnio tikėtinos gyvenimo trukmės ilgėjimo. 2018 m. įsteigta pensijų strategijos grupė ne vėliau kaip 2020 m. gruodžio mėn. turėtų paskelbti ataskaitą, kurioje bus išdėstytos rekomendacijos, kaip didinti pensijų sistemos adekvatumą ir tvarumą. Kalbant apie sveikatos priežiūrą, toliau įgyvendinamos priemonės, kuriomis siekiama tam tikras centriniu lygmeniu ligoninių teikiamas paslaugas perkelti į vietinį pirminės priežiūros lygmenį ir gerinti ilgalaikės priežiūros paslaugų teikimą. Dabartiniai planai didinti viešųjų ligoninių ambulatorinės priežiūros pajėgumą gali padėti sutrumpinti ilgą tam tikrų specialistų konsultacijų laukimo laiką. Nepaisant to, iki šiol dar nevisiškai pasinaudota kitomis priemonėmis siekiant sumažinti nereikalingo kreipimosi į specialistą atvejų ir skubiosios priežiūros paslaugas, kai jomis naudojamasi netinkamai, pakeisti ambulatorinėmis, o tai trukdo didinti sistemos veiksmingumą. Siekiant tam tikras centriniu lygmeniu ligoninių teikiamas paslaugas perkelti į vietinį pirminės priežiūros lygmenį, diegiama nauja pirminės priežiūros centrų koncepcija ir investuojama į priemones, kuriomis siekiama laipsniškai plėsti naudojimąsi e. priežiūros paslaugomis. Atsižvelgiant į didėjančią ilgalaikės priežiūros paklausą, 2017–2018 m. pradėtos teikti naujos rūšies bendruomeninės globos ir priežiūros namuose paslaugos. Nepaisant jų potencialo, pensijų ir sveikatos priežiūros srities priemonių poveikis finansų tvarumui dar nepasireiškė;

                  (8)

                  pastarąjį dešimtmetį Maltoje matomas aiškus perėjimas prie paslaugų sektoriaus, daug dėmesio skiriant į tarptautinę veiklą orientuotoms sritims, tokioms kaip finansinės paslaugos, turizmas ir nuotoliniai lošimai. Paslaugų sektoriaus plėtra padėjo paskatinti ekonomikos augimą ir prisidėjo prie didelio einamosios sąskaitos pertekliaus susidarymo. Tačiau didėjanti priklausomybė nuo sektorių, kurie yra laikomi pažeidžiamais dėl rizikos jų finansiniam patikimumui, gali kelti iššūkių valdymo sistemai, nes daromas spaudimas priežiūros ir vykdymo užtikrinimo pajėgumui. Visų pirma, dėl finansų ir lošimų sektorių dydžio ir pastangų pritraukti kriptovaliutų prekyba užsiimančių subjektų reikia užtikrinti veiksmingą kovą su pinigų plovimu. Neseniai padidinti Finansinės žvalgybos analizės padalinio žmogiškieji ir biudžeto ištekliai, taip pat patobulintos jo procedūros ir procesai – tai žingsniai reikiama linkme. Valdymo trūkumai, visų pirma kovojant su korupcija, taip pat gali neigiamai paveikti verslo aplinką ir investicijas. Visų pirma kyla interesų konflikto įvairiais valdžios lygmenimis rizika. Be to, policijos ekonominių nusikaltimų skyriui trūksta darbuotojų. Šiomis aplinkybėmis sustiprintą teisinę sistemą svarbu laiku ir visapusiškai įgyvendinti. Valdymo sistemos gerinimas ir veiksmingo įgyvendinimo užtikrinimas yra esminiai uždaviniai siekiant išlaikyti Maltos patrauklumą ir apsaugoti ekonomiką nuo rizikos reputacijai;

                  (9)

                  draudimo sektoriui kyla pasyvios priežiūros rizika, todėl vietos ir išorės priežiūros institucijų bendradarbiavimas itin svarbus. Priešingai nei bankų sektoriuje, patronuojamųjų įmonių priežiūrą draudimo sektoriuje vykdo buveinės valstybė narė, t. y. Maltoje registruotas ir kitose šalyse draudimo veiklą vykdančias draudimo įmones tiesiogiai prižiūri Maltos reguliavimo institucija. Tačiau priežiūros pajėgumas dar nepakankamai sustiprintas. Be to, atsižvelgiant į draudimo veiklos modelių ir produktų sudėtingumą ir išaugusį polinkį steigti ir plėsti specializuotus draudimo subjektus būtina užtikrinti griežtą priežiūrą;

                  (10)

                  toliau vykdomos reformos, kuriomis siekiama didinti teisminių institucijų ir teisingumo sistemos nepriklausomumą. Visų pirma galima paminėti naujos prokuratūros įsteigimą; ji yra nepriklausoma nuo generalinio prokuroro ir policijos, kaip rekomendavo ir Europos Tarybos demokratijos per teisę komisija (Venecijos komisija) 2018 m. gruodžio mėn. priimtoje nuomonėje dėl Maltos. Be to, sustiprinta valdymo sistema, įskaitant veiksmingą teisminį ir kovos su korupcija vykdymo užtikrinimą, yra būtina sąlyga, kad būtų gauta visa investicijų teikiama nauda;

                  (11)

                  novatoriškų įmonių dalis vis dar per maža. Būtina gerinti mokslinių tyrimų ir inovacijų veiklos rezultatus, pasinaudojant pažangiąja specializacija, kad būtų prisidedama prie našumo augimo. Malta dar neparengė nuoseklios, visapusiškos ir ilgalaikės konkurencingumo strategijos, kuri padėtų šalies ekonomikai kilti vertės grandinėje. Atsižvelgiant į tai, kad Malta specializuojasi sparčiai augančių paslaugų srityje, ir į jos siekius plėtoti blokų grandinės technologiją, itin svarbu dar daugiau investuoti į administracinį ir priežiūros pajėgumą. Kad pagerėtų Maltos inovacinės veiklos rezultatai, taip pat reikės daugiau investuoti į nematerialųjį turtą, įskaitant mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą (MTTP), spręsti įgūdžių trūkumo problemą ir palengvinti mokslo ir verslo ryšius, ir visa tai turi būti daroma veiksmingiau valdant mokslinių tyrimų ir inovacijų sistemą;

                  (12)

                  Malta turi skatinti perėjimą prie tvaresnės ir efektyviau išteklius naudojančios ekonomikos, pavyzdžiui, investuodama į neišnaudotas energijos vartojimo efektyvumo ir atsinaujinančiosios energijos galimybes, vandentvarkos ciklą, atliekų tvarkymą, didėjančio iš oro kondicionavimo sistemų išmetamų teršalų kiekio mažinimą, klimato politikos veiksmus ir tvarų judumą, dėl kurio nedidės kelių transporto išmetamas teršalų kiekis. Dėl ribotų transporto ir važinėjimo į darbą alternatyvų automobiliams, taip pat didelio automobilių parko eismo spūstys yra vienas iš silpniausių Maltos verslo aplinkos aspektų ir tebėra esminė problema. Be to, per pastaruosius penkerius metus labai išaugo kelių transporto išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis. 2017 m. atsinaujinančių išteklių dalis energijos rūšių derinyje padidėjo iki 7,2 % ir šiek tiek viršijo 2017–2018 m. laikotarpiui nustatytą 6,5 % orientacinę trajektoriją. Tačiau Maltos galutinės energijos suvartojimas nuolat didėja. Kad būtų pasiekti 2020 m. nacionaliniai atsinaujinančiosios energijos ir energijos vartojimo efektyvumo tikslai, artimiausiu metu reikia daugiau investicijų įvairiuose sektoriuose. Siekiant kurti naujas ar tobulinti esamas technologijas, skirtas aplinkosaugai ir kovai su klimato kaita, turėtų būti įgyvendintos MTTP finansavimo ar paramos priemonės. Būtina atidžiau stebėti su aplinka susijusias ir socialines išlaidas, patiriamas dėl būsto kainų bumo. Statybos atliekoms šalinti reikėtų taikyti žiedinės ekonomikos principus, kad būtų sumažintas jų poveikis aplinkai. Dėmesio taip pat reikia ekonominėms ir socialinėms būsto kainų augimo pasekmėms;

                  (13)

                  Sąjungos vidurkį dabar viršijantis Maltos užimtumo lygis vis dar auga. Ypatingą dėmesį šioje srityje galima būtų skirti neįgaliesiems. Moterų ir vyrų užimtumo lygių skirtumas vis dar didžiausias Sąjungoje, o moterų dalyvavimas darbo rinkoje sumažėja joms sulaukus 40 metų amžiaus, daugiausiai dėl priežiūros pareigų. Šį skirtumą galėtų padėti sumažinti didesnė darbo rinkos parama darbo neturintiems neformaliesiems slaugytojams. Didėjanti priklausomybė nuo užsienio darbo jėgos sprendžiant darbo jėgos ir įgūdžių trūkumo problemas kelia socialinių ir tvarumo iššūkių. Darbo rinkos, įgūdžių ir socialinės įtraukties politikos iniciatyvos galėtų būti geriau stebimos ir vertinamos;

                  (14)

                  Malta palyginti daug investuoja į švietimą ir mokymą, tačiau, nors bendras dalyvavimas ir rezultatai pagerėjo, visų asmenų mokymosi rezultatai dar nepagerėjo. Kad investavimo strategija atitiktų Europos socialinių teisių ramsčio kokybiško ir įtraukaus švietimo principą, daugiau dėmesio būtų naudinga skirti nepalankios socialinės padėties ištaisymui. Dėl pastarąjį dešimtmetį taikytų priemonių sumažėjo mokyklos nebaigusių asmenų skaičius, tačiau jis vis dar išlieka vienas didžiausių Sąjungoje. Pastarojo meto priemonėmis taip pat siekiama didinti aukštojo mokslo įtraukumą, tačiau šio lygmens išsilavinimą įgijusių asmenų skaičius nesiekia Sąjungos vidurkio ir lemia įgūdžių problemas. Suaugusiųjų mokymosi programose dalyvaujama vis aktyviau, tačiau žemos kvalifikacijos ir neaktyvių asmenų dalyvavimo lygis vis dar žemas;

                  (15)

                  kad mokesčių sistemos taptų veiksmingesnės ir teisingesnės, labai svarbu kovoti su agresyviu mokesčių planavimu, kaip pripažinta 2019 m. euro zonai skirtoje rekomendacijoje. Mokesčių mokėtojų agresyvaus mokesčių planavimo strategijų šalutinis poveikis kitoms valstybėms narėms skatina imtis koordinuotų nacionalinės politikos priemonių, kurios papildytų Sąjungos teisės aktus. Malta ėmėsi priemonių kovoti su agresyviu mokesčių planavimu, tačiau aukštas autorinių atlyginimų ir dividendų mokėjimų, kaip BVP dalies, lygis rodo, kad agresyviu mokesčių planavimu užsiimančios bendrovės galbūt naudojasi Maltos mokesčių taisyklėmis. Kadangi Maltoje įsikūrusių įmonių atliekami dividendų, palūkanų ir autorinių atlyginimų mokėjimai į užsienį (t. y. mokėjimai, kuriuos Sąjungos rezidentai atlieka trečiųjų valstybių rezidentams) išskaičiuojamaisiais mokesčiais neapmokestinami, tie mokėjimai, jei jie nėra apmokestinami ir gavėjo šalyje, gali būti neapmokestinami iš viso. Nors Maltos sąlyginių palūkanų atskaitymo tvarka padės sumažinti skolos pranašumą prieš nuosavą kapitalą, sistemos kovos su piktnaudžiavimu taisyklės kartu su aukšta norma ir akcijomis grindžiama tvarka turi būti atidžiai stebimos, kad būtų užkirstas kelias jomis piktnaudžiauti siekiant agresyviai planuoti mokesčius. Nors pagal Maltos individualių investuotojų programą ir Maltos leidimų gyventi ir vizų programą gyvenamoji vieta mokesčių tikslais automatiškai nesuteikiama, jeigu laikomasi tam tikrų reikalavimų, pajamos gali būti neapmokestinamos pagal asmenims, kurių nuolatinė gyvenamoji vieta yra ne Maltoje (angl. non-dom), taikomą režimą, jeigu tos pajamos nepervedamos Maltai, netaikant esminių fizinio buvimo reikalavimų. Šios programos gali sudaryti palankesnes sąlygas agresyvaus mokesčių planavimo praktikai ir buvo įtrauktos į EBPO sąrašą kaip galimai keliančios didelę riziką, kad jomis gali būti netinkamai pasinaudota siekiant apeiti automatinių finansinių sąskaitų informacijos mainų reikalavimus;

                  (16)

                  tam tikrus rekomendacijose nustatytus trūkumus, visų pirma 2019 m. šaliai skirtos ataskaitos D priede nurodytose srityse, turėtų padėti pašalinti 2021–2027 m. Sąjungos fondų programavimas. Tai suteiktų Maltai galimybę optimaliai panaudoti šiuos fondus nustatytuose sektoriuose;

                  (17)

                  per 2019 m. Europos semestrą Komisija atliko išsamią Maltos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2019 m. šaliai skirtoje ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2019 m. stabilumo programą, 2019 m. nacionalinę reformų programą ir tolesnius veiksmus, kurių ėmėsi Malta, atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Maltos politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

                  (18)

                  atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2019 m. stabilumo programą ir laikosi nuomonės (7), kad Malta turėtų laikytis Stabilumo ir augimo pakto,

            REKOMENDUOJA Maltai 2019 m. ir 2020 m. imtis šių veiksmų:

         1.

            užtikrinti sveikatos priežiūros ir pensijų sistemų fiskalinį tvarumą, be kita ko, ribojant ankstyvo išėjimo į pensiją galimybes ir koreguojant teisės aktais nustatytą pensinį amžių, atsižvelgiant į numatomą tikėtinos gyvenimo trukmės ilgėjimą.

         2.

            Taisyti mokesčių sistemos aspektus, kurie gali sudaryti palankesnes sąlygas asmenims ir tarptautinėms įmonėms agresyviai planuoti mokesčius, visų pirma pasinaudojant mokėjimais į užsienį. Stiprinti bendrą valdymo sistemą, be kita ko, toliau dedant pastangas, kad būtų nustatyti korupcijos atvejai ir už juos patraukta baudžiamojon atsakomybėn. Toliau daryti pažangą stiprinant kovos su pinigų plovimu sistemą, visų pirma kiek tai susiję su vykdymo užtikrinimu. Didinti teisminių institucijų nepriklausomumą, visų pirma su teisėjų skyrimu ir atleidimu susijusias apsaugos priemones, ir įsteigti atskirą prokuratūrą.

         3.

            Sutelkti su investicijomis susijusią ekonominę politiką į mokslinius tyrimus ir inovacijas, gamtos išteklių valdymą, išteklių ir energijos vartojimo efektyvumą, darnų transportą, eismo spūsčių mažinimą ir įtraukų švietimą ir mokymą.

         Priimta Briuselyje 2019 m. liepos 9 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            M. LINTILÄ

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

         (3)  OL C 136, 2019 4 12, p. 1.

         (4)  OL C 320, 2018 9 10, p. 76.

         (5)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

         (6)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones, Komisijos perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

         (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.