title: 2013 m. birželio 11 d. Komisijos rekomendacija dėl Sąjungos teisės aktuose įtvirtintų teisių pažeidimo atvejais taikytinų valstybių narių įpareigojamųjų ir kompensacinių kolektyvinio teisių gynimo mechanizmų bendrųjų principų

text:
               26.7.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 201/60

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2013 m. birželio 11 d.
   dėl Sąjungos teisės aktuose įtvirtintų teisių pažeidimo atvejais taikytinų valstybių narių įpareigojamųjų ir kompensacinių kolektyvinio teisių gynimo mechanizmų bendrųjų principų
   (2013/396/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Sąjunga užsibrėžė tikslą puoselėti ir plėtoti laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę, inter alia, palengvindama galimybę kreiptis į teismą ir užtikrindama aukšto lygio vartotojų apsaugą;

               (2)

               šiuolaikinėje ekonomikoje kartais įvyksta taip, kad dėl tos pačios vieno ar kelių prekiautojų arba kitų asmenų neteisėtos veiklos, pažeidžiančios Sąjungos teisės aktais įtvirtintas teises, gali nukentėti daugybė žmonių („masinės žalos atvejis“). Todėl jie gali pagrįstai prašyti nutraukti tokią veiklą arba reikalauti atlyginti žalą;

               (3)

               Komisija 2005 m. priėmė žaliąją knygą „Ieškiniai dėl žalos, patirtos pažeidus EB antimonopolines taisykles“ (1), o 2008 m. – baltąją knygą, kurioje išdėstyti politiniai pasiūlymai dėl kolektyvinio teisių gynimo pažeidus antimonopolines taisykles (2). 2008 m. Komisija paskelbė žaliąją knygą dėl kolektyvinio žalos atlyginimo vartotojams (3). 2011 m. Komisija surengė viešas konsultacijas „Vieningesnė Europos kolektyvinių ieškinių koncepcija“ (4);

               (4)

               2012 m. vasario 2 d. Europos Parlamentas priėmė rezoliuciją „Vieninga Europos kolektyvinių ieškinių koncepcija“, kurioje ragino bet kokius su kolektyviniu teisių gynimu susijusius pasiūlymus rengti taikant horizontalųjį požiūrį, numatant bendrą vienodų galimybių kreiptis į teismą dėl kolektyvinio teisių gynimo Sąjungoje užtikrinimo ir konkrečiai (bet ne išimtinai) vartotojų teisių pažeidimų nustatymo principų sistemą. Europos Parlamentas taip pat pabrėžė, kad reikia tinkamai atsižvelgti į atskirų valstybių narių teisės tradicijas ir teisinę tvarką ir geriau koordinuoti valstybių narių gerąją praktiką (5);

               (5)

               2013 m. birželio 11 d. Komisija priėmė komunikatą „Europos horizontalioji kolektyvinio žalos atlyginimo sistema“ (6), kuriame atsižvelgta į ankstesnius veiksmus, suinteresuotųjų subjektų ir Europos Parlamento nuomones bei pateikta Komisijos pozicija dėl kai kurių pagrindinių klausimų, susijusių su kolektyviniu teisių gynimu;

               (6)

               pagrindinis viešojo vykdymo užtikrinimo institucijų uždavinys yra užkirsti kelią pagal Sąjungos teisės aktuose įtvirtintų teisių pažeidimams ir bausti už juos. Suteikus galimybę privatiems asmenims pareikšti ieškinius dėl tokių teisių pažeidimo bus prisidėta prie viešosios vykdymo užtikrinimo veiklos. Kai šioje rekomendacijoje minimi pagal Sąjungos teisę suteiktų teisių pažeidimai, jie reiškia bet kokius atvejus, kai dėl Sąjungos lygiu nustatytų taisyklių pažeidimo fiziniams ir juridiniams asmenims kyla arba gali kilti žala;

               (7)

               prie sričių, kurioms svarbus papildomas privatusis pagal Sąjungos teisę suteiktų teisių vykdymo užtikrinimas pagal kolektyvinio teisių gynimo modelį, priskiriama vartotojų apsauga, konkurencija, aplinkos apsauga, asmens duomenų apsauga, finansinių paslaugų reglamentavimas ir investuotojų apsauga. Tiek šiose srityse, tiek bet kuriose kitose srityse, kuriose būtų svarbūs kolektyviniai ieškiniai dėl įpareigojimo ir dėl žalos, patirtos pažeidus pagal Sąjungos teisę suteiktas teises, atlyginimo, šioje rekomendacijoje nustatyti principai turėtų būti taikomi horizontaliai ir vienodai;

               (8)

               individualūs ieškiniai, pavyzdžiui, vartotojų ieškiniai pagal ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūrą, yra įprastinės ginčų sprendimo, žalos išvengimo ir žalos atlyginimo reikalavimo priemonės;

               (9)

               be individualaus teisių gynimo visose valstybėse narėse nustatyti įvairūs kolektyvinio teisių gynimo mechanizmai. Šiomis priemonėmis siekiama sustabdyti neteisėtą veiklą, taip pat užtikrinti, kad masinės žalos atveju už patirtą žalą būtų gauta kompensacija. Galimybė sujungti ieškinius ir iškelti juos kolektyviai gali reikšti sudaryti geresnes sąlygas kreiptis į teismą, ypač jei individualaus ieškinio išlaidos atgrasytų žalą patyrusius asmenis nuo kreipimosi į teismą;

               (10)

               šia rekomendacija siekiama palengvinti sąlygas kreiptis į teismą, kai pažeidžiamos Sąjungos teisės aktuose įtvirtintos teisės ir tuo tikslu siūloma visose valstybės narėse nustatyti nacionalines kolektyvinio teisių gynimo sistemas, kurios visoje Sąjungoje būtų taikomos pagal tuos pačius esminius principus, atitiktų valstybių narių teisines tradicijas ir užkirstų kelią piktnaudžiavimui;

               (11)

               įpareigojimų taikymo srityje Europos Parlamentas ir Taryba jau priėmė Direktyvą 2009/22/EB dėl ieškinių dėl uždraudimo ginant vartotojų interesus (7). Tačiau asmenims, kurie teigia patyrę žalos, direktyvoje nustatyta įpareigojimų procedūra nesuteikia galimybės gauti dėl neteisėtos veiklos patirtos žalos atlyginimą;

               (12)

               kai kuriose valstybėse narėse nustatytos skirtingai taikomos kolektyvinių ieškinių dėl kompensacijos pareiškimo procedūros. Tačiau kolektyvinių ieškinių pareiškimo procedūros įvairiose valstybėse narėse labai skiriasi;

               (13)

               šioje rekomendacijoje išdėstyti teisminio ir neteisminio kolektyviniu teisių gynimo principai turėtų būti vienodai taikomi visoje Sąjungoje, kartu atsižvelgiant į skirtingas valstybių narių teisės tradicijas. Šie principai turėtų užtikrinti, kad pagrindinės šalių procesinės teisės būtų apsaugotos ir kelias piktnaudžiavimui būtų užkirstas tinkamomis apsaugos priemonėmis;

               (14)

               šioje rekomendacijoje aptariamas tiek kompensacinis, tiek – kiek tai taikytina konkretiems principams – įpareigojamasis kolektyvinis teisių gynimas. Rekomendacija nepažeidžia esamų įpareigojamojo teisių gynimo mechanizmų, numatytų pagal Sąjungos teisę ir taikomų atskiruose sektoriuose;

               (15)

               kolektyvinio teisių gynimo mechanizmai turėtų išsaugoti civilinio ieškinio šalims taikomas procedūrines apsaugos priemones ir garantijas. Siekiant išvengti atvejų, kai masinės žalos atveju imama piktnaudžiauti bylinėjimusi, nacionaliniuose kolektyvinio teisių gynimo mechanizmuose turėtų būti numatytos šioje rekomendacijoje nurodytos pagrindinės apsaugos priemonės. Iš esmės reikėtų vengti daugelio valstybių narių teisinei tradicijai svetimų elementų, tokių kaip baudinis nuostolių atlyginimas, priverstinės dokumentų išreikalavimo procedūros prieš bylos nagrinėjimą ir prisiekusiųjų teismo sprendimai;

               (16)

               masinės žalos atveju veiksmingu žalos atlyginimo būdu gali būti alternatyvaus ginčų sprendimo procedūros. Jomis visada turėtų būti įmanoma pasinaudoti kaip alternatyvia arba savanoriška teismine kolektyvinio teisių gynimo priemone;

               (17)

               valstybėse narėse teisė pareikšti kolektyvinį ieškinį priklauso nuo kolektyvinio teisių gynimo mechanizmo tipo. Tam tikrų kolektyvinių ieškinių, pvz. grupinių, atveju, asmenys, teigiantys patyrę žalą, ieškinį gali pareikšti visi kartu ir nustatyti galimus pareiškėjus yra paprasčiau nei atstovaujamųjų ieškinių atveju, kai teisė pareikšti ieškinį turėtų būti išaiškinta;

               (18)

               atstovaujamojo ieškinio atveju teisė jį pareikšti turėtų būti suteikta tik ad hoc patvirtintiems subjektams, tam tikrus teisiškai nustatytus kriterijus atitinkantiems paskirtiesiems atstovams arba valdžios institucijoms. Atstovaujantis subjektas turėtų įrodyti, kad administraciniu ir finansiniu požiūriu bus pajėgus tinkamai atstovauti ieškovų interesams;

               (19)

               bylinėjimuisi dėl kolektyvinio teisių gynimo skirtos lėšos turi būti naudojamos taip, kad nebūtų piktnaudžiaujama sistema ar nekiltų interesų konflikto;

               (20)

               siekiant tinkamai vykdyti teisingumą ir neleisti piktnaudžiauti sistema, nagrinėti teisme kolektyvinį ieškinį turėtų būti leidžiama tik su sąlyga, kad jis atitinka teisiškai nustatytus priimtinumo kriterijus;

               (21)

               užtikrinant visų kolektyvinio ieškinio šalių teises ir interesus ir veiksmingai valdant kolektyvinius ieškinius, pagrindinis vaidmuo turėtų tekti teismams;

               (22)

               teisės srityse, kuriose valdžios institucija, nustačiusi Sąjungos teisės pažeidimą, yra įgaliota priimti sprendimą, būtina užtikrinti, kad galutinis sprendimas dėl pažeidimo ir sprendimas kolektyvinio teisių gynimo byloje vienas kitam neprieštarautų. Be to, kolektyvinių ieškinių, pareiškiamų po valdžios institucijos sprendimo (išvestiniai ieškiniai), atveju, kalbant apie Sąjungos teisės pažeidimo nustatymą, daroma prielaida, kad valdžios institucija jau apgynė viešąjį interesą ir atsižvelgė į būtinybę išvengti piktnaudžiavimo;

               (23)

               dėl aplinkosaugos teisės, šioje rekomendacijoje atsižvelgiama į JT EEK konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais (toliau – Orhuso konvencija) 9 straipsnio 3, 4 ir 5 dalių nuostatas, kuriomis atitinkamai sudaromos geresnės sąlygos kreiptis į teismą aplinkosaugos klausimais, nustatomi kriterijai, kurių reikėtų paisyti taikant procedūras, įskaitant kriterijus, kuriais remiantis procedūros turi būti taikomos laiku ir nebūtų pernelyg brangios, ir aptariama visuomenei pateiktina informacija bei pagalbos priemonės;

               (24)

               valstybės narės turėtų imtis reikiamų priemonių ir šios rekomendacijos principus įgyvendinti ne vėliau kaip per dvejus metus nuo jos paskelbimo;

               (25)

               valstybės narės Komisijai turėtų teikti ataskaitas apie šios rekomendacijos įgyvendinimą. Remdamasi šiomis ataskaitomis, Komisija turėtų stebėti valstybių narių taikomas priemonės ir jas vertinti;

               (26)

               per ketverius metus nuo šios rekomendacijos paskelbimo Komisija turėtų įvertinti, ar būtini tolesni veiksmai, įskaitant teisines priemones, reikalingas siekiant užtikrinti, kad šios rekomendacijos tikslai būtų visiškai įgyvendinti. Komisija visų pirma turėtų įvertinti šios rekomendacijos įgyvendinimą ir jos poveikį teisei kreiptis į teismą, teisei gauti žalos atlyginimą, piktnaudžiavimo bylinėjimusi prevencijai, taip pat bendrosios rinkos veikimui, Europos Sąjungos ekonomikai ir vartotojų pasitikėjimui,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   I.   TIKSLAS IR DALYKAS

               1.

               Šios rekomendacijos tikslas – palengvinti galimybę kreiptis į teismą, nutraukti neteisėtą veiklą ir, kai pažeidus pagal Sąjungos teisę suteiktas teises kyla masinė žala, suteikti žalą patyrusioms šalims galimybę gauti žalos atlyginimą, kartu užtikrinant tinkamas procesines apsaugos priemones, kurių tikslas – išvengti piktnaudžiavimo bylinėjimusi.

               2.

               Visose valstybėse narėse turėtų būti nustatyti nacionaliniai įpareigojamojo ir kompensacinio kolektyvinio teisių gynimo mechanizmai, atitinkantys šioje rekomendacijoje išdėstytus pagrindinius principus. Šie principai turėtų būti vienodai taikomi visoje Sąjungoje, atsižvelgiant į skirtingas valstybių narių teisines tradicijas. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad kolektyvinio teisių gynimo procedūros būtų sąžiningos, teisingos, taikomos laiku ir ne per brangios.

         II.   APIBRĖŽTYS IR TAIKYMO SRITIS

               3.

               Šioje rekomendacijoje:

                     a)
                     kolektyvinis teisių gynimas: i) teisinis mechanizmas, kuriuo bendrai dviem ar daugiau fizinių ar juridinių asmenų arba teisę pareikšti atstovaujamąjį ieškinį turinčiam subjektui užtikrinama galimybė reikalauti nutraukti neteisėtą veiklą (įpareigojamasis kolektyvinis teisių gynimas); ii) teisinis mechanizmas, kuriuo bendrai dviem ar daugiau fizinių ar juridinių asmenų, tvirtinančių, kad jiems padaryta masinė žala, arba teisę pareikšti atstovaujamąjį ieškinį turinčiam subjektui užtikrinama galimybė reikalauti žalos atlyginimo (kompensacinis kolektyvinis teisių gynimas);

                     b)
                     masinės žalos atvejis – atvejis, kai du arba daugiau fizinių arba juridinių asmenų tvirtina nukentėję dėl vieno ar kelių fizinių arba juridinių asmenų tais pačiais neteisėtais veiksmais padarytos žalos;

                     c)
                     ieškinys dėl žalos atlyginimo – nacionaliniam teismui pareikštas ieškinys dėl žalos atlyginimo;

                     d)
                     atstovaujamasis ieškinys – ieškinys, kurį dviejų ar daugiau fizinių arba juridinių asmenų, tvirtinančių, kad jie gali patirti žalą arba jiems padaryta masinė žala, interesais ir vardu pareiškia atstovaujantis subjektas, ad hoc patvirtintas subjektas arba valdžios institucija, tačiau kurie nėra bylos šalys;

                     e)
                     kolektyvinis išvestinis ieškinys – kolektyvinis ieškinys, pareiškiamas po to, kai valdžios institucija priima galutinį sprendimą, kad Sąjungos teisė buvo pažeista.
               Šioje rekomendacijoje pateikti bendri principai, kurie turėtų būti taikomi visais kolektyvinio teisių gynimo atvejais, taip pat principai, taikytini atitinkamai įpareigojamajam arba kompensaciniam kolektyviniam teisių gynimui.

         III.   ĮPAREIGOJAMAJAM IR KOMPENSACINIAM KOLEKTYVINIAM TEISIŲ GYNIMUI BENDRI PRINCIPAI

      Teisė pareikšti atstovaujamąjį ieškinį

               4.

               Atstovaujančius subjektus, galinčius pareikšti atstovaujamuosius ieškinius, valstybės narės turėtų paskirti remdamosi aiškiai apibrėžtais tinkamumo kriterijais. Būtinieji kriterijai turėtų būti tokie:

                           a)

                           tai turėtų būti ne pelno subjektas;

                           b)

                           pagrindiniai subjekto tikslai turėtų būti tiesiogiai susiję su ES teisės aktuose įtvirtintomis teisėmis, kurios, kaip tvirtinama, buvo pažeistos ir dėl kurių pareiškiamas ieškinys; ir

                           c)

                           finansinių ir žmogiškųjų išteklių bei teisinės patirties požiūriu subjektas turėtų būti pakankamai pajėgus atstovauti daugeliui ieškovų ir kuo geriau apginti jų interesus.

               5.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad paskirtieji subjektai, nebeatitinkantys vieno ar daugiau kriterijų, netektų šio statuso.

               6.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad atstovaujamuosius ieškinius galėtų pareikšti tik prieš tai oficialiai paskirti subjektai, kaip rekomenduojama 4 punkte, arba valstybės narės nacionalinių institucijų ar teismų ad hoc patvirtinti subjektai, turintys teisę pareikšti konkretų atstovaujamąjį ieškinį.

               7.

               Kartu arba alternatyviai valstybės narės turėtų suteikti teisę pareikšti atstovaujamuosius ieškinius ir valdžios institucijoms.

      Priimtinumas

               8.

               Valstybės narės turėtų numatyti, kad kuo ankstesnėje bylinėjimosi stadijoje būtų galima patikrinti, kuriose iš bylų nesilaikoma kolektyvinių ieškinių kriterijų ir kurios jų yra akivaizdžiai nepagrįstos, ir tų bylų nebenagrinėti.

               9.

               Šiuo tikslu teismai turėtų savo iniciatyva atlikti reikiamus patikrinimus.

      Informacija apie kolektyvinį ieškinį

               10.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad atstovaujantis subjektas arba ieškovų grupė galėtų paskleisti informaciją apie įtariamą Sąjungos teisės aktuose įtvirtintų teisių pažeidimą ir apie savo ketinimą pareikšti ieškinį dėl įpareigojimo ir taip nutraukti neteisėtą veiklą, taip pat apie masinės žalos atvejį ir ketinimą pareikšti ieškinį dėl žalos atlyginimo naudojantis kolektyvinio teisių gynimo mechanizmu. Atstovaujančiam subjektui, ad hoc patvirtintam subjektui, valstybės valdžios institucijai ar ieškovų grupei turėtų būti užtikrintos tos pačios galimybės gauti informaciją apie nagrinėjamus ieškinius dėl žalos atlyginimo.

               11.

               Informavimo metodai turėtų atitikti konkrečias masinės žalos padarymo aplinkybes, žodžio laisvę, teisę gauti informaciją, teisę į atsakovo reputacijos arba įmonės vertės apsaugą, kol teismas galutiniu sprendimu nustato jo atsakomybę už įtariamą pažeidimą ar padarytą žalą.

               12.

               Informavimo metodai nepažeidžia Sąjungos taisyklių dėl prekybos vertybiniais popieriais, pasinaudojant viešai neatskleista informacija, ir manipuliavimo rinka.

      Laimėjusiosios šalies teisinių išlaidų kompensavimas

               13.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad šalis, pralaimėjusi kolektyvinio teisių gynimo bylą, atlygintų laimėjusiosios šalies patirtas būtinąsias teisines išlaidas pagal atitinkamuose nacionaliniuose teisės aktuose nustatytas sąlygas (principas, pagal kurį sumoka pralaimėjusioji šalis).

      Finansavimas

               14.

               Bylos pradžioje šalis ieškovė turėtų teismui deklaruoti lėšų, kurias ji naudos bylinėjimuisi finansuoti, kilmę.

               15.

               Teismui turėtų būti leista sustabdyti bylą, jei naudojant trečiosios šalies lėšas:

                           a)

                           kyla interesų konfliktas tarp trečiosios šalies ir šalies ieškovės bei jos narių;

                           b)

                           trečioji šalis neturi pakankamai išteklių, kad galėtų įvykdyti finansinius įsipareigojimus šaliai ieškovei, inicijuojančiai kolektyvinio teisių gynimo procedūrą;

                           c)

                           šalis ieškovė neturi pakankamai išteklių visoms kitos šalies bylinėjimosi išlaidoms padengti, jei kolektyvinio teisių gynimo procedūros baigtis būtų nepalanki.

               16.

               Valstybė narė turėtų užtikrinti, kad kai kolektyvinį ieškinį finansuoja privati trečioji šalis, šiai trečiajai šaliai būtų draudžiama:

                           a)

                           siekti daryti lemiamą įtaką procesiniams šalies ieškovės sprendimams, įskaitant dėl susitarimų;

                           b)

                           finansuoti kolektyvinį ieškinį prieš atsakovą, kuris yra lėšų teikėjo konkurentas, arba atsakovą, nuo kurio lėšų teikėjas priklausomas;

                           c)

                           nustatyti per dideles palūkanas už suteiktas lėšas.

      Tarpvalstybinės bylos

               17.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad tuo atveju, kai ginče dalyvauja fiziniai ar juridiniai asmenys iš kelių valstybių narių, nacionalinėmis taisyklėmis dėl priimtinumo arba užsienio ieškovų grupės ar kitoje nacionalinėje jurisdikcijoje veikiančių atstovaujančių subjektų teisės pareikšti ieškinį nebūtų draudžiama pareikšti kolektyvinį ieškinį vienoje jurisdikcijoje.

               18.

               Atstovaujančiam subjektui, kuris iš anksto oficialiai paskirtas valstybės narės kaip turįs teisę pareikšti atstovaujamuosius ieškinius, turėtų būti leista kreiptis į tos valstybės narės teismą, kurios jurisdikcijai priskirtas masinės žalos atvejis.

         IV.   SPECIALIEJI ĮPAREIGOJAMOJO KOLEKTYVINIO TEISIŲ GYNIMO PRINCIPAI

      Racionalios procedūros, taikomos prašymams taikyti įpareigojimus

               19.

               Teismai ir kompetentingos valdžios institucijos prašymus taikyti įpareigojimus, kuriais reikalaujama nutraukti Sąjungos teisės aktais įtvirtintų teisių pažeidimą arba jį uždrausti, turėtų nagrinėti kuo racionaliau, kai galima, supaprastinto proceso tvarka, siekdami išvengti dėl tokio pažeidimo kylančios bet kokios (papildomos) žalos ir dėl to galinčių atsirasti nuostolių.

      Veiksmingas įpareigojimų vykdymo užtikrinimas

               20.

               Valstybės narės turėtų nustatyti atitinkamas sankcijas bylą pralaimėjusiam atsakovui, siekdamos užtikrinti, kad įpareigojimas būtų vykdomas veiksmingai, už kiekvieną pavėluotą dieną sumokant fiksuotą sumą arba kitą nacionalinės teisės aktuose numatytą sumą.

         V.   SPECIALIEJI KOMPENSACINIO KOLEKTYVINIO TEISIŲ GYNIMO PRINCIPAI

      Šalies ieškovės sudarymas pagal įstojimo principą

               21.

               Šalis ieškovė turėtų būti sudaryta remiantis aiškiu fizinių ar juridinių asmenų, tvirtinančių, kad jie patyrė žalos, sutikimu (įstojimo principas). Visos įstatymu ar teismo nutarimu numatytos šio principo išimtys turėtų būti pagrįstos tinkamu teisingumo vykdymu.

               22.

               Šalies ieškovės nariui turi būti sudaryta galimybė pasitraukti iš grupės bet kuriuo metu iki galutinio sprendimo arba bylos išsprendimo kitu teisėtu būdu tomis pačiomis sąlygomis, kurios taikomos pasitraukiant individualius ieškinius pareiškusiems ieškovams, taip pat paliekant jam teisę pareikšti ieškinį kitu būdu, jei tai netrukdo tinkamai vykdyti teisingumą.

               23.

               Fiziniai ar juridiniai asmenys, tvirtinantys patyrę žalą tuo pačiu masinės žalos atveju, turėtų turėti galimybę prisijungti prie šalies ieškovės bet kuriuo metu iki sprendimo priėmimo arba bylos išsprendimo kitu teisėtu būdu, jei tai netrukdo tinkamai vykdyti teisingumą.

               24.

               Atsakovui turėtų būti pranešta apie šalies ieškovės sudarymą ir apie bet kokius sudėties pasikeitimus.

      Kolektyvinis alternatyvus ginčų sprendimas ir susitarimai

               25.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad masinės žalos atveju ginčo šalys būtų skatinamos ginčą dėl kompensacijos spręsti taikiu susitarimu arba neteismine tvarka – tiek iki teisminio nagrinėjimo, tiek nagrinėjant civilinę bylą, taip pat atsižvelgiant į 2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/52/EB dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų (8) reikalavimus.

               26.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad ir iki teismo proceso, ir nagrinėjant bylą teisme teisminio kolektyvinio teisių gynimo mechanizmai būtų derinami su atitinkamomis kolektyvinio alternatyvaus ginčų sprendimo priemonėmis. Tokios priemonės turėtų būti taikomos bylos šalių sutarimu.

               27.

               Nuo to momento, kai šalys sutaria pabandyti išspręsti ginčą teismo procesui alternatyviu būdu, bent iki to momento, kai viena arba abi šalys aiškiai pareiškia pasitraukiančios iš alternatyvaus ginčų sprendimo procedūros, bet koks ieškiniams taikomas senaties terminas turėtų būti sustabdytas.

               28.

               Privalomo sprendimo, priimto kolektyvinio ginčų sprendimo tvarka, teisėtumą turėtų patvirtinti teismai, deramai atsižvelgdami į visų bylos šalių interesų ir teisių apsaugą.

      Teisinis atstovavimas ir advokatų atlyginimas

               29.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad advokatų atlyginimas ir jo apskaičiavimo būdas bet kurios ginčo šalies interesų požiūriu neduotų dingsties bereikalingai bylinėtis.

               30.

               Valstybės narės turėtų neleisti taikyti advokatų sėkmės mokesčio, dėl kurio galėtų kilti tokia dingstis. Valstybės narės, išimties tvarka leidžiančios nustatyti advokato sėkmės mokestį, turėtų nustatyti atitinkamas nacionalines taisykles dėl tokio mokesčio taikymo kolektyvinio teisių gynimo bylose, visų pirma atsižvelgdamos į šalies ieškovės narių teisę gauti visos patirtos žalos atlyginimą.

      Baudinio nuostolių atlyginimo draudimas

               31.

               Masinės žalos atveju žalą patyrusiems fiziniams arba juridiniams asmenims skirta kompensacija neturėtų viršyti kompensacijos, kuri būtų buvusi skirta, jeigu ieškinys būtų buvęs pareikštas individualiai. Visų pirma turėtų būti uždraustas baudinis nuostolių atlyginimas, kuriuo šaliai ieškovei atlyginami didesni nei jos patirti nuostoliai.

      Kompensacinių kolektyvinių ieškinių finansavimas

               32.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad tais atvejais, kai kolektyvinis ieškinys dėl žalos atlyginimo finansuojamas privačios trečiosios šalies lėšomis, būtų ne tik taikomi bendrieji finansavimo principai, bet ir draudžiama lėšų teikėjo išmokėtą atlyginimą arba priskaičiuotas palūkanas grįsti priteista suma arba kompensacija, nebent tokią finansavimo tvarką, siekdama apginti šalių interesus, yra nustačiusi viešoji institucija.

      Kolektyviniai išvestiniai ieškiniai

               33.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad teisės srityse, kuriose valdžios institucija yra įgaliota priimti sprendimą, kuriuo nustatomas Sąjungos teisės pažeidimas, kolektyviniai ieškiniai paprastai turėtų būti pareiškiami tik tada, kai visiškai užbaigiama bet kokia valdžios institucijos taikoma procedūra, pradėta iki privataus ieškinio nagrinėjimo pradžios. Jeigu valdžios institucijos procedūra pradedama jau pareiškus kolektyvinį ieškinį, teismas neturėtų priimti sprendimo, kuris prieštarautų valdžios institucijos priimtam sprendimui. Tuo tikslu teismas gali atidėti kolektyvinio ieškinio nagrinėjimą iki valdžios institucijos procedūros užbaigimo.

               34.

               Išvestinių ieškinių atveju valstybės narės turėtų užtikrinti, kad tuo atveju, jei ribojimo ar senaties terminas pasibaigia valdžios institucijai neužbaigus savo procedūros, asmenims, kurie tvirtina patyrę žalos, būtų leidžiama reikalauti žalos atlyginimo.

         VI.   BENDROJI INFORMACIJA

      Kolektyvinių ieškinių registras

               35.

               Valstybės narės turėtų sukurti nacionalinį kolektyvinių ieškinių registrą.

               36.

               Teisė elektroniniu būdu ar kitaip naudotis nacionaliniu registru turėtų būti nemokamai suteikta visiems suinteresuotiems asmenims. Interneto svetainėse, kuriose skelbiami registrai, turėtų būti pateikiama išsami ir objektyvi informacija apie būdus – taip pat neteisminius – reikalauti žalos atlyginimo.

               37.

               Valstybės narės, padedamos Komisijos, turėtų dėti pastangas užtikrinti registruose sukauptos informacijos nuoseklumą ir registrų sąveikumą;

         VII.   PRIEŽIŪRA IR ATASKAITOS

               38.

               Valstybės narės šioje rekomendacijoje išdėstytus principus nacionalinėse kolektyvinio teisių gynimo sistemose turėtų įgyvendinti ne vėliau kaip iki 2015 m. liepos 26 d.

               39.

               Valstybės narės turėtų kasmet surinkti patikimus statistinius duomenis apie teismines ir neteismines kolektyvinio teisių gynimo procedūras ir informaciją apie šalis, ginčo dalyką ir bylų baigtį.

               40.

               Valstybės narės turėtų kasmet pateikti Komisijai pagal 39 punktą surinktą informaciją, pirmąjį kartą – ne vėliau kaip iki 2016 m. liepos 26 d.

               41.

               Komisija turėtų įvertinti šios rekomendacijos įgyvendinimą remdamasi praktine patirtimi ne vėliau kaip iki 2017 m. liepos 26 d. Visų pirma Komisija turėtų įvertinti jos poveikį teisei kreiptis į teismą, teisei gauti žalos atlyginimą, piktnaudžiavimo bylinėjimusi prevencijai, taip pat bendrosios rinkos veikimui, MVĮ, Europos Sąjungos ekonomikos konkurencingumui ir vartotojų pasitikėjimui. Komisija taip pat turėtų įvertinti, ar reikėtų pasiūlyti papildomų priemonių, skirtų konsoliduoti ir sustiprinti rekomendacijoje numatytą horizontalųjį metodą.

      Baigiamosios nuostatos

               42.

               Rekomendacija turėtų būti paskelbta Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje 2013 m. birželio 11 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  COM(2005) 672, 2005 12 19.

      (2)  COM(2008) 165, 2008 4 2.

      (3)  COM(2008) 794, 2008 11 27.

      (4)  COM(2010) 135 galutinis, 2010 3 31.

      (5)  2011/2089(INI)

      (6)  COM(2013) 401 final.

      (7)  OL L 110, 2009 5 1, p. 30.

      (8)  OL L 136, 2008 5 24, p. 3.


title: 2015 m. liepos 14 d. Tarybos rekomendacija dėl 2015 m. Jungtinės Karalystės nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Jungtinės Karalystės konvergencijos programos

text:
               18.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 272/21

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2015 m. liepos 14 d.
   dėl 2015 m. Jungtinės Karalystės nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Jungtinės Karalystės konvergencijos programos
   (2015/C 272/06)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu. Strategija yra orientuota į tas svarbias sritis, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               remdamasi Komisijos pasiūlymais, 2015 m. liepos 14 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos bendrų gairių, o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3). Abejos gairės kartu sudaro integruotas gaires, ir į jas valstybių narių buvo paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2014 m. liepos 8 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl 2014 m. Jungtinės Karalystės nacionalinės reformų programos ir pateikė nuomonę dėl atnaujintos 2014 m. Jungtinės Karalystės konvergencijos programos;

               (4)

               2014 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2015 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nurodyta, kad Jungtinė Karalystė yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (5)

               2014 m. gruodžio 18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, pagal kuriuos reikia skatinti investuoti, spartinti struktūrines reformas ir vykdyti atsakingą augimui palankų fiskalinį konsolidavimą;

               (6)

               2015 m. vasario 26 d. Komisija paskelbė 2015 m. ataskaitą dėl Jungtinės Karalystės. Joje įvertinta Jungtinės Karalystės pažanga įgyvendinant 2014 m. liepos 8 d. priimtas šaliai skirtas rekomendacijas. Į šalies ataskaitą įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai. Komisijos analizė leidžia daryti išvadą, kad Jungtinėje Karalystėje yra susidaręs makroekonominis disbalansas, dėl kurio reikia imtis politikos veiksmų ir kurį reikia stebėti. Visų pirma toliau turi būti stebima rizika, susijusi su dideliu namų ūkių įsiskolinimu, kuris, be kita ko, susijęs su struktūriniais būsto rinkos ypatumais. Ekonomikos ir finansų sektoriaus atsparumas padidėjo. Vis dėlto būstų stygius išliks ir vidutinės trukmės laikotarpiu veikiausiai lems dideles būstų kainas ir toliau mažins sektoriaus atsparumą rizikai;

               (7)

               2015 m. kovo 26 d. Jungtinė Karalystė pateikė 2015 m. nacionalinę reformų programą ir 2015 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų tarpusavio sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (8)

               šiuo metu Jungtinei Karalystei taikoma Stabilumo ir augimo pakto korekcinė dalis. 2014–2015 m. konvergencijos programoje Vyriausybė planuoja nominalų deficitą sumažinti nuo 4,3 % BVP 2015–2016 m. iki 2,2 % BVP 2016–2017 m., kad 2019–2020 m. būtų pasiektas 0,1 % BVP perteklius. Konvergencijos programoje nenurodytas vidutinės trukmės laikotarpio tikslas. Manoma, kad valdžios sektoriaus skolos ir BVP santykis bus didžiausias 2015–2016 m. ir sieks 88,8 %, o vėliau laipsniškai sumažės iki 81,4 % 2019–2020 m. Remiantis Komisijos 2015 m. pavasario prognoze, nesitikima, kad Jungtinė Karalystė panaikins perviršinį deficitą iki Tarybos nustatyto 2014–2015 m. termino. Be to, fiskalinės pastangos nesiekė Tarybos rekomenduoto lygio. Dėl šios priežasties birželio 19 d. pagal SESV 126 straipsnio 8 dalį Taryba nusprendė, kad Jungtinė Karalystė nesiėmė veiksmingų priemonių, kuriomis būtų atsižvelgiama į Tarybos rekomendaciją, 2009 m. gruodžio 2 d. pateiktą pagal perviršinio deficito procedūrą, ir pateikė naują rekomendaciją, kurioje Jungtinės Karalystės prašoma perviršinį deficitą panaikinti iki 2016–2017 m. Konvergencijos programa atitinka naująjį 2016–2017 m. terminą pagal perviršinio deficito procedūrą. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Remiantis Komisijos 2015 m. pavasario prognoze, numatoma, kad Jungtinė Karalystė panaikins perviršinį deficitą iki 2016–2017 m. termino ir įgyvendins rekomenduotas fiskalines pastangas. Planuojamiems deficito rodikliams nuo 2015–2016 m. pasiekti skirtos priemonės jau nurodytos, tačiau reikia išsamesnių duomenų apie tikslinių departamentų išlaidų ribas. Remdamasi konvergencijos programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2015 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad tikimasi, jog Jungtinė Karalystė laikysis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų;

               (9)

               nurodyta, kad dėl didelio, galbūt net pernelyg didelio, namų ūkių įsiskolinimo gali susidaryti makroekonominis disbalansas, dėl kurio kyla rizika Jungtinės Karalystės ekonomikai. Nors namų ūkių sektoriaus įsiskolinimas toliau šiek tiek mažėja, jis tebėra didelis, todėl Jungtinė Karalystė išlieka pažeidžiama dėl rizikos, kuri galėtų paveikti ekonomikos augimą ir finansinį stabilumą. 2014 m. viduryje Anglijos banko finansinės politikos komitetas paskelbė dvi su dideliu namų ūkių įsiskolinimu susijusios rizikos mažinimo priemones. Komitetas rekomendavo, kad hipotekos paskolų teikėjai taikytų su palūkanų normomis susijusį testavimą nepalankiausiomis sąlygomis, kad įvertintų skolininkų gebėjimą įvykdyti hipotekos prievoles padidėjus palūkanų normoms. Jis taip pat rekomendavo, kad 4,5 karto ir didesnį paskolos ir pajamų santykį hipotekos paskolų teikėjai taikytų 15 % suteikiamų naujų hipotekos paskolų. Šių priemonių poveikis turėtų būti atidžiai stebimas.
               Imtasi įgyvendinti kelias nacionalinės planavimo politikos sistemos reformas, tačiau nepanašu, kad jos turės poveikį trumpuoju laikotarpiu. Reikia atidžiai stebėti vietos valdžios institucijų atsaką į reformą siekiant didinti būsto pasiūlą;

               (10)

               Jungtinės Karalystės darbo rinka pastaraisiais metais veikė gerai ir išliks stipri. 2014 m. užimtumas pasiekė 76,5 %, nedarbas toliau mažėjo iki 6 % ir, kaip prognozuojama, 2015 m. mažės toliau. Nepaisant teigiamų tendencijų, susijusių su darbo rinkos rezultatais, tebėra socialinių problemų. Asmenų, gyvenančių namų ūkiuose, kurių darbo intensyvumas labai mažas, dalis kiek padidėjo: nuo 13 % 2012 m. iki 13,2 % 2013 m., palyginti su 10,7 % ES vidurkiu. Skirtumas tarp ne visą darbo dieną dirbančių moterų (42,6 % 2013 m.) ir vyrų (13,2 % 2013 m.) dalies yra vienas didžiausių Sąjungoje. Moterų, kurios dėl asmeninių ir šeimos pareigų yra neaktyvios arba dirba ne visą darbo dieną, procentinė dalis (12,5 %) 2013 m. buvo beveik dvigubai didesnė už ES vidurkį (6,3 %). Kiti spręstini uždaviniai – jaunimo užimtumas ir darbdavių dalyvavimas pameistrystės programose. Dar viena su jaunimo užimtumu susijusi sritis, kuriai reikia skirti dėmesio, – švietimas ir gebėjimai. Didelės dalies jaunų asmenų pagrindiniai gebėjimai yra palyginti prasti. Priemonių, kuriomis sprendžiami socialinio aprūpinimo reformos ir vaikų priežiūros klausimai, įgyvendinimas yra ribotas. Vaikų, gyvenančių namų ūkiuose, kuriuose nė vienas narys neturi darbo, dalis Jungtinėje Karalystėje vis dar yra viena didžiausių ES. Be to, nors vaikų priežiūros sistemos pasiūla pastaruoju metu padidėjo, itin svarbi problema tebėra prieinamų, aukštos kokybės visą darbo dieną teikiamų vaikų priežiūros paslaugų pasiūla;

               (11)

               didinant valstybės ir privačiąsias investicijas būtų lengviau padidinti produktyvumą ir konkurencingumą – tai yra labai svarbūs Jungtinės Karalystės uždaviniai. Poreikis užtikrinti aukštos kokybės investicijas į infrastruktūrą atspindėtas 2014 m. gruodžio mėn. nacionaliniame infrastruktūros plane, kuris buvo atnaujintas, o jo taikymo sritis išplėsta. Tikimasi, kad planą daugiausia finansuos privatusis sektorius, tačiau tebėra neaišku, kokia suma bus skirta. Tai kelia riziką sėkmingam plano įgyvendinimui, nors ir padaryta nemaža pažanga laiku teikiant informaciją apie jo įgyvendinimą. Jungtinė Karalystė turėtų užtikrinti, kad verslo apmokestinimo sistemomis būtų skatinama investuoti, visų pirma atlikdama būsimą verslui taikomų tarifų peržiūrą;

               (12)

               vykdant Europos semestrą Komisija atliko išsamią Jungtinės Karalystės ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2015 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat įvertino veiksmus, kurių Jungtinė Karalystė ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai teiktas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Jungtinės Karalystės politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygmens priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–3 rekomendacijose;

               (13)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo konvergencijos programą ir savo nuomonę (5) visų pirma pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (14)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir konvergencijos programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 2–3 rekomendacijose,

         REKOMENDUOJA Jungtinei Karalystei 2015–2016 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Užtikrinti, kad būtų imtasi veiksmingų priemonių pagal perviršinio deficito procedūrą, ir stengtis iki 2016–2017 m. tvariai panaikinti perviršinį deficitą, visų pirma pirmenybę teikiant kapitalo išlaidoms.

               2.

               Imtis tolesnių priemonių būsto sektoriaus pasiūlai didinti, be kita ko, įgyvendinant nacionalinės planavimo politikos sistemos reforma.

               3.

               Spręsti gebėjimų paklausos ir pasiūlos neatitikties problemą didinant darbdavių dalyvavimą pameistrystės programose. Imtis priemonių siekiant dar sumažinti prastus pagrindinius gebėjimus turinčių jaunų asmenų skaičių. Toliau didinti prieinamų, aukštos kokybės visą dieną teikiamų vaikų priežiūros paslaugų pasiūlą.

      Priimta Briuselyje 2015 m. liepos 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. GRAMEGNA

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (4)  2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Jungtinės Karalystės nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Jungtinės Karalystės stabilumo programos (OL C 247, 2014 7 29, p. 136).

      (5)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


title: Recommendation for a Council opinion in accordance with the third paragraph of Article 9 of Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 On the updated convergence programme of Estonia, 2006-2010

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

52007SC0189

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 13.2.2007SEK(2007) 189 galutinisRekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2010 m. Estijos konvergencijos programos(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1. BENDROSIOS APLINKYBėS1998 m. liepos 1 d. įsigaliojusio Stabilumo ir augimo pakto pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir smarkiam tvirtam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas. 2005 m. Pakto reforma ne tik patvirtinamas jo naudingumas įtvirtinant fiskalinę drausmę, bet taip pat siekiama stiprinti efektyvumą, ekonominius pagrindus ir užtikrinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą.Tarybos reglamente (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[1], kuris yra Stabilumo ir augimo pakto dalis, nustatyta, kad valstybės narės turi pateikti Tarybai ir Komisijai stabilumo arba konvergencijos programas ir kasmetinius atnaujintus programų variantus (bendrą valiutą įvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) stabilumo programas, o bendros valiutos neįvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) konvergencijos programas). Pirmoji Estijos konvergencijos programa buvo pateikta 2004 m. gegužės mėn. Remdamasi reglamentu, atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją ir pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Taryba 2004 m. liepos 5 d. pateikė nuomonę dėl programos. Pagal tą pačią procedūrą atnaujintas stabilumo ir konvergencijos programas vertina Komisija ir nagrinėja minėtasis komitetas; jas taip pat gali nagrinėti Taryba.2. ATNAUJINTOS PROGRAMOS VERTINIMO APLINKYBėSKomisija išnagrinėjo naujausią 2006 m. gruodžio 1 d. pateiktą atnaujintą Estijos konvergencijos programą ir priėmė rekomendaciją dėl Tarybos nuomonės apie ją (žr. apibrauktą tekstą, kuriame pateikti pagrindiniai vertinimo aspektai).Siekiant apibūdinti aplinkybes, kurioms esant yra vertinama atnaujintoje konvergencijos programoje pateikta biudžeto strategija, tolesniuose punktuose pateikiama apibendrinta informacija:1.  ekonominės veiklos ir biudžeto rezultatai per pastaruosius dešimt metų,2.  naujausias šalies padėties pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinę funkciją įvertinimas (Tarybos nuomonės dėl ankstesnės atnaujintos konvergencijos programos santrauka) bei,3.  Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos vertinimas.2.1. Naujausi ekonominės veiklos ir biudžeto rezultataiEstija sėkmingai perėjo į veikiančią rinkos ekonomiką ir šiuo metu gali didžiuotis sparčiausiu ES ekonomikos augimo tempu. Darbo ir produktų rinkos pasižymi dideliu lankstumu. Dėl smarkiai didėjančio darbo užmokesčio ir didelio našumo šaliai pavyko pasiekti artimą ES gyvenimo lygį. Pastaraisiais metais pasiekta puikių rezultatų eksporto srityje, kartu sparčiai augo vidaus paklausa. Nepaisant didžiulės Estijos sėkmės, neseniai iškilo būtinybė spręsti naujus uždavinius. Keletą metų sparčiai augant ekonomikai susidurta su ribotais pajėgumais, pirmiausia senkančiais ištekliais darbo rinkoje. Tai, dad esama didelės ekonomikos perkaitimo rizikos, rodo kylanti pagrindinė infliacija, didelis užsienio sąskaitos deficitas ir sparčiai augančios paskolos, kuriomis grindžiamas nekilnojamojo turto bumas.2.2. Tarybos nuomonėje dėl ankstesnės programos pateiktas įvertinimas2006 m. vasario 14 d. Taryba priėmė nuomonę dėl ankstesnės atnaujintos konvergencijos programos, apimančios 2005–2009 metus. Tuomet Taryba buvo nuomonės, kad „apskritai biudžeto būklė yra gera ir biudžeto strategija yra geras fiskalinės politikos, vykdomos laikantis Pakto, pavyzdys.“ Atsižvelgdama į tai, kad „2005 m. biudžeto rezultatai bus gerokai geresni nei numatyta programoje ir kad reikia išvengti cikliškos politikos“, Taryba paragino Estiją siekti didesnio biudžeto pertekliaus 2006 m. ir tolesniais metais, kad būtų toliau koreguojamas užsienio sąskaitos disbalansas“.2.3. Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos įvertinimas2006 m. spalio 12 d. Estija pateikė nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitą, numatytą atnaujintoje Lisabonos strategijoje ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui. Estijos nacionalinėje reformų programoje yra nurodyti šie pagrindiniai uždaviniai ir prioritetai: moksliniai tyrimai ir technologijų plėtra bei inovacijos; užimtumas.Komisijos atliktas šios programos įvertinimas (priimtas kaip 2006 m. gruodžio mėn. metinės pažangos ataskaitos[2] dalis) parodė, kad įgyvendindama nacionalinę reformų programą Estija daro labai didelę pažangą. Ji taip pat deda ypač daug pastangų, kad nacionalinė reformų programa atitiktų sanglaudos politiką.Vertinant padarytą pažangą, Estija taip pat paraginta pagrindinį dėmesį skirti šioms sritims: švietimui ir mokymuisi visą gyvenimą; moksliniams tyrimams ir technologijų plėtrai bei inovacijoms; konkurencijos politikai; darbo rinkos lankstumui ir aktyvios darbo rinkos politikos kryptims.Pagrindiniai vertinimo aspektai Kaip reikalaujama Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalyje (stabilumo programų atveju) ir 9 straipsnio 1 dalyje (konvergencijos programų atveju), vertinimas apima šiuos aspektus: ar ekonominės prielaidos, kuriomis yra grindžiama programa, yra patikimos; valstybės narės pateiktas vidutinės trukmės biudžeto tikslas ir tai, ar koregavimo planas siekiant to tikslo yra tinkamas; ar priemonės, kurių buvo imtasi ir (arba) kurios buvo pasiūlytos siekiant laikytis koregavimo plano, yra pakankamos, kad per visą ciklą būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; vertinant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą, – ar daugiau koregavimo pastangų dedama ekonomikos pakilimo laikotarpiais, o esant ekonomikos nuosmukiui jų gali būti dedama mažiau. Euro zonos ir VKM II valstybių narių atveju, – ar valstybė narė užtikrina metinį pagal ciklą pakoreguoto balanso gerėjimą, neskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių, t. y. 0,5 % BVP, kad būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; nustatant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą (jo dar nepasiekusioms valstybėms narėms) arba leidžiant laikinai nukrypti nuo vidutinės trukmės tikslo (jį pasiekusioms valstybėms narėms) – kaip įgyvendinimos svarbiausios struktūrinės reformos, turinčios tiesioginį ilgalaikį išlaidų mažinimo poveikį (įskaitant potencialaus augimo skatinimą), ir todėl darančios išmatuojamą poveikį valstybės finansų tvarumui (su sąlyga, kad būtų išlaikyta pakankamai patikima riba 3 % BVP pamatinės vertės atžvilgiu ir kad programos laikotarpiu biudžeto būklė vėl priartėtų prie vidutinės trukmės tikslo), ypatingą dėmesį skiriant pensijų reformoms, kuriomis įvedama kelių pakopų sistema, kurioje yra privalomojo pensijų kaupimo pakopa; ar valstybės narės ekonominės politikos kryptys atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires. Programoje pateiktų makroekonominių prielaidų patikimumas įvertintas atsižvelgus į Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozę ir pasinaudojus bendrai sutarta potencialios gamybos apimties ir pagal ciklą pakoreguoto balanso apskaičiavimo metodika. Programos atitikties bendrosioms ekonominės politikos gairėms įvertinime atsižvelgiama į bendrąsias ekonominės politikos gaires valstybės finansų srityje, kurios įtrauktos į integruotas 2005–2008 m. gaires. Vertinime taip pat nagrinėjami šie klausimai: skolos santykio pokyčiai ir ilgalaikio valstybės finansų tvarumo perspektyvos, kuriems reikėtų skirti pakankamą dėmesį vykdant biudžeto būklės priežiūrą, kaip pažymėta 2005 m. kovo 20 d. Tarybos pranešime „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo tobulinimas“. 2006 m. spalio 12 d. Komisijos komunikate nustatytas ilgalaikio tvarumo vertinimo metodas[3]; valstybių narių pagal Lisabonos strategiją ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui pateiktų nacionalinių reformų programų integracijos laipsnis. 2005 m. birželio 7 d. ECOFIN tarybos apibendrinamosiose pastabose Europos Vadovų Tarybai dėl bendrosios ekonominės politikos gairių 2005–2008 m. laikotarpiu nurodyta, kad nacionalinės reformų programos turėtų būti suderintos su stabilumo ir konvergencijos programomis; atitiktis elgesio kodeksui[4], kuriame inter alia reikalaujama, kad stabilumo ir konvergencijos programų struktūra ir visos duomenų lentelės būtų vienodos. |-  RekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2010 m. Estijos konvergencijos programosEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[5], ypač į jo 9 straipsnio 3 dalį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją,pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,PAREIŠKĖ TOKIĄ NUOMONĘ:4.  [2007 m. vasario 27 d.] Taryba išnagrinėjo atnaujintą Estijos konvergencijos programą, kuri apima 2006–2010 m.5.  Makroekonominiame scenarijuje, kuriuo grindžiama programa, numatoma, kad realiojo BVP augimas, 2006 m. pasiekęs aukščiausią 11 % ribą, 2007 m. mažės iki 8,25 %, o vėlesniais programos metais kasmet sieks 7,5 %. Remiantis šiuo metu turima informacija atrodo, kad šis scenarijus pagrįstas atsargiomis augimo prielaidomis. Tačiau vidutinės trukmės laikotarpiu augimas gali nelėtėti tolygiai, kaip numatyta, nes esama akivaizdaus pavojaus, kad dabartinis tempas turi perkaitimo tendenciją. Programoje pateikiamos infliacijos prognozės yra tikroviškos.6.  Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozėje apskaičiuota, kad 2006 m. valdžios sektoriaus perteklius bus 2,5 % BVP, palyginti su ankstesnėje atnaujintoje konvergencijos programoje nustatytu siektinu 0,3 % BVP pertekliumi. Daug geresnius nei numatyta atnaujintoje programoje rezultatus lemia geresnių nei tikėtasi rezultatų 2005 m. poveikis ir netikėtai spartus augimas 2006 m.7.  Pagrindinis programoje pateikiamos vidutinės trukmės biudžeto strategijos tikslas – išlaikyti bent jau subalansuotus valdžios sektoriaus finansus ir užtikrinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą atsižvelgiant į senėjančios visuomenės poveikį biudžetui. Biudžeto strategijoje numatoma, kad nominalus valdžios sektoriaus perteklius mažės nuo 2,5 % BVP 2006 m. iki maždaug 1,25 % 2007–2008 m., o vėlesniais metais pašoks iki maždaug 1,5 % BVP. Turint omenyje nedidelį palūkanų išlaidų poveikį, pirminiam balansui bus būdinga ta pati tendencija. Pertekliaus sumažėjimą 2007 m. lemia didėjantis išlaidų ir BVP santykis, o pajamos turi tendenciją mažėti. Nuo 2008 m. bendras pajamų ir išlaidų santykis mažės vienu metu. Šį reiškinį visų pirma galima paaiškinti mokestinių pajamų sumažėjimu ir išlaidų augimu, kuris neviršys spartaus nominalaus BVP augimo. Naujojoje programoje nukrypstama nuo ankstesnės praktikos, kuomet būdavo visada užsibrėžiama turėti nulinį valdžios sektoriaus finansinės sąskaitos balansą (pastaraisiais metais šis tikslas paprastai būdavo viršijamas), užtat programos laikotarpiu keliamas tikslas turėti gana didelį perteklių – tai žingsnis į priekį siekiant reaguoti į ekonomikos svyravimus. Palyginti su ankstesne atnaujinta programa, siektini tikslai 2007 ir vėlesniais metais padidinti mažiausia 1 procentiniu punktu BVP atsižvelgiant į palankesnes (ir tikroviškesnes) makroekonominio scenarijaus aplinkybes.8.  Planuojama, kad struktūrinis balansas (t. y. pagal ciklą pakoreguotas balansas, neįskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių), apskaičiuotas remiantis bendrai sutarta metodika, 2007 m. sumažės maždaug vienu procentiniu punktu ir sieks 0,5 % BVP, 2008 m. pakils virš 1 % BVP ribos, o 2009 ir 2010 m. viršys 1,5 % BVP. Kaip ir ankstesnėje atnaujintoje konvergencijos programoje, šioje programoje pateiktas biudžeto būklės vidutinės trukmės tikslas – struktūriniu požiūriu subalansuotas biudžetas, kurį tikimasi išlaikyti visą programos laikotarpį. Kadangi vidutinės trukmės tikslas yra didesnis nei mažiausia vertė (t. y. maždaug 2 % BVP deficitas), pasiekus šį tikslą turėtų atsirasti pakankamai patikima riba, neleidžianti susidaryti perviršiniam deficitui. Vidutinės trukmės tikslas atitinka euro zonai ir VKM II valstybėms narėms Stabilumo ir augimo pakte bei elgesio kodekse nustatytas ribas ir yra daug ambicingesnis nei turėtų būti pagal skolos santykį ir vidutinį potencialų gamybos apimties augimą ilgalaikiu laikotarpiu.9.  Biudžeto prognozių rizika programoje atrodo iš esmės subalansuota. Programoje pateiktas makroekonomines prielaidas galima laikyti atsargiomis visu programos laikotarpiu. Mokestinių pajamų prognozės apskritai yra patikimos. Tačiau jeigu vidutinės trukmės fiskalinio planavimo sistema būtų labiau įpareigojanti, tai turėtų teigiamos įtakos sumažinant, kaip planuota, išlaidų augimo tempą.10.  Atsižvelgiant į šį rizikos vertinimą, programoje apibrėžtos biudžeto kryptys atrodo pakankamos, siekiant užtikrinti, kad programoje numatyto vidutinės trukmės tikslo būtų visiškai laikomasi visą programos laikotarpį. A fortiori jomis taip pat užtikrinama pakankamai patikima riba, kad esant įprastiems makroekonominiams svyravimams nebūtų viršyta 3 % BVP deficito riba per visą programos laikotarpį. Programoje numatyta fiskalinė politika ne visiškai atitinka Stabilumo ir augimo paktą, nes ši politika yra procikliška ekonomikai nuolat augant 2007 m., kuriais struktūrinis balansas sumažėtų maždaug 1 % BVP.11.  Apytikriu apskaičiavimu bendroji valstybės skola 2006 m. sumažės iki 3,7 % BVP ir bus daug mažesnė nei Sutartyje nustatyta 60 % BVP pamatinė vertė. Programoje numatoma, kad skolos santykis per programos laikotarpį sumažės dar 2 procentiniais punktais.12.  Ilgalaikis senėjančios visuomenės poveikis Estijos biudžetui yra vienas iš mažiausių ES ir prognozuojama, kad su visuomenės senėjimu susijusios išlaidos kaip BVP dalis per ateinančius dešimtmečius mažės dėl reikšmingo pensijų reformos poveikio mažinant išlaidas. Dabartinis bendrasis Estijos įsiskolinimo lygis yra labai nedidelis ir išlaikomi patikimi valstybės finansai, atitinkantys biudžeto planus programos laikotarpiu; toks skolos lygis bus naudingas ribojant ilgalaikiam valstybės finansų tvarumui gresiančią riziką. Apskritai valstybės finansų tvarumo rizika Estijoje yra nedidelė.13.  Konvergencijos programoje nurodytas 2006 m. spalio mėn. pateiktos nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitos bendro poveikio kokybinis įvertinimas, susijęs su fiskalinės politikos strategija vidutinės trukmės laikotarpiu. Be to, joje pateikti tiesioginių biudžeto išlaidų arba sutaupytų lėšų, atsirandančių dėl nacionalinėje reformų programoje numatytų pagrindinių reformų, duomenys, o biudžeto prognozėse aiškiai atsižvelgiama į nacionalinėje reformų programoje nurodytų veiksmų poveikį valstybės finansams. Panašu, kad konvergencijos programoje numatytos priemonės valstybės finansų srityje yra suderintos su priemonėmis, numatytomis nacionalinėje reformų programoje. Abiejose programose akcentuojama atsargi fiskalinė politika kaip esminis makroekonomikos stabilizavimo aspektas.14.  Programoje pateikta biudžeto strategija iš dalies atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires, įtrauktas į integruotas 2005–2008 m. gaires.15.  Kiek tai susiję su duomenų pateikimo reikalavimais, nustatytais elgesio kodekse dėl stabilumo ir konvergencijos programų, programoje pateikiami visi privalomi ir daugelis neprivalomų duomenų[6].Apskritai daroma bendra išvada, kad vidutinės trukmės biudžeto būklė yra patikima, o biudžeto strategija – geras Stabilumo ir augimo paktą atitinkančios fiskalinės politikos pavyzdys. Tačiau numatomas biudžeto pertekliaus sumažėjimas 2007 m. (ekonominio pakilimo laikotarpiu) reikštų, kad vykdoma procikliška fiskalinė politika.Atsižvelgiant į pateiktą vertinimą Estija raginama siekti didesnio nei programoje planuojama biudžeto pertekliaus 2007 m., kad būtų sustiprintas makroekonominis stabilumas ir toliau skatinamas užsienio sąskaitos disbalanso koregavimas.Pagrindinių makroekonominių ir biudžeto prognozių palyginimas2Pagal ciklą pakoreguotas balansas (kaip ir pirmesnėse eilutėse), neatsižvelgiant į vienkartines ir kitas laikinąsias priemones. |3Vienkartinės ir kitos laikinosios priemonės pagal programą (0,6 % BVP 2006 m. ir 0,4 % BVP 2007 m. – dėl visų deficitas mažėja) |4Vienkartinės ir kitos laikinosios priemonės pagal Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozę (0,2 % BVP 2005 m., 0,6 % BVP 2006 m., 0,4 % BVP 2007 m. ir 0,2 % BVP 2008 m. – dėl visų deficitas mažėja) |5Remiantis numatomu 9,1 %, 9,6 %, 9,9 % ir 9,9 % potencialiu augimu atitinkamai 2005–2008 m. |[1] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Visus šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šioje tinklavietėjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisijos komunikatas pavasario Europos Vadovų Tarybai „Atnaujintos Lisabonos strategijos ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui įgyvendinimas. Rezultatų pateikimo metai“, 2006 12 12, KOM(2006) 816.[3] Komisijos komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas ES“, 2006 10 12, KOM(2006) 574 ir 2006 m. Europos Komisijos Ekonomikos ir finansų reikalų generalinio direktorato dokumentas „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas Europos Sąjungoje“, leidinys European Economy , Nr. 4/2006.[4] „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo sąlygos bei stabilumo ir konvergencijos programų formos ir turinio gairės“, kurias 2005 m. spalio 11 d. patvirtino ECOFIN taryba.[5] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šioje tinklavietėjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Visų pirma trūksta kai kurių darbo rinkos kintamųjų dydžių ir duomenų, susijusių su privataus sektoriaus grynuoju skolinimu ir grynuoju skolinimusi.


				|

		52013PC0906

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA siekiant ištaisyti perviršinio valdžios sektoriaus deficito padėtį Lenkijoje /* COM/2013/0906 final - 2013/ () */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
siekiant ištaisyti perviršinio valdžios
sektoriaus deficito padėtį Lenkijoje

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į
Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 126
straipsnio 7 dalį,
atsižvelgdama į
Europos Komisijos rekomendaciją,
kadangi:
(1)       pagal Sutarties dėl
Europos Sąjungos veikimo (SESV) 126 straipsnį valstybės
narės turi vengti perviršinio valdžios sektoriaus deficito;
(2)       Stabilumo ir augimo pakto
pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė
sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir dideliam tvariam
augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas;
(3)       2009 m. liepos 7 d.
pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 6 dalį Taryba
nusprendė, kad Lenkijoje susidarė perviršinis deficitas, ir pagal
Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 7 dalį ir 1997 m.
liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio
deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo[1] 3 straipsnį pateikė
rekomendaciją dėl perviršinio deficito padėties ištaisymo ne
vėliau kaip 2012 m.[2].
Kad patikimai ir tvariai sumažintų valdžios sektoriaus deficitą, kad
jis būtų 3 % BVP ar mažesnis, Lenkijos valdžios institucijoms
rekomenduota 2009 m. įgyvendinti suplanuotas fiskalines
skatinamąsias priemones, nuo 2010 m. užtikrinti bent 1¼ procentinio
punkto BVP vidutinį metinį struktūrinį biudžeto
koregavimą, nustatyti konkrečias priemones, kurių reikia
siekiant iki 2012 m. sumažinti deficitą, kad jis nesiektų
pamatinės vertės, ir nustatyti reformas, kuriomis vėlesniais
metais neleidžiama didėti pirminėms einamosioms išlaidoms. Taryba
nustatė 2010 m. sausio 7 d. terminą, iki kurio turėjo
būti imtasi veiksmingų priemonių;
(4)       2010 m. vasario
3 d., remdamasi Komisijos 2009 m. rudens prognoze, Komisija
padarė išvadą, kad Lenkija ėmėsi reikalingų
priemonių atsižvelgdama į 2009 m. liepos 7 d. Tarybos
rekomendaciją valdžios sektoriaus deficitą sumažinti tiek, kad jis
neviršytų Sutartyje numatytos pamatinės vertės, todėl
jokių papildomų veiksmų pagal perviršinio deficito
procedūrą imtis nereikėjo. Remdamasi savo 2011 m. rudens
prognoze, Komisija nusprendė, kad Lenkija nesilaiko nurodymų ir
paprašė jos imtis papildomų priemonių, kurias Lenkija
priėmė ir viešai paskelbė iki 2012 m. sausio 10 d. Todėl
2012 m. sausio 11 d. Komisija patvirtino, kad Lenkijos valdžios
institucijos ėmėsi veiksmingų priemonių siekdamos laiku ir
tvariai ištaisyti perviršinio deficito padėtį, todėl jokių
papildomų priemonių pagal perviršinio deficito procedūrą
Lenkijai tuo metu imtis nereikėjo[3];
(5)       2013 m. birželio 21 d. Taryba
padarė išvadą, kad Lenkija ėmėsi veiksmingų
priemonių, tačiau įvyko nepalankių ekonominių
įvykių, turinčių didelį poveikį viešiesiems
finansams, todėl pateikė patikslintas rekomendacijas[4]. Taigi, Lenkija atitiko
sąlygas, kuriomis perviršinio valdžios sektoriaus deficito padėties
ištaisymo terminas gali būti pratęstas, kaip numatyta Reglamento (EB)
Nr. 1467/97 3 straipsnio 5 dalyje. Taryba rekomendavo, kad Lenkija
esamą perviršinio deficito padėtį ištaisytų iki
2014 m. Lenkija turėtų pasiekti nominalaus valdžios sektoriaus
deficito tikslą, lygų 3,6 % BVP 2013 m. ir 3,0 % BVP
2014 m. ir atitinkantį metinį struktūrinio biudžeto balanso
pagerėjimą, sudarantį bent 0,8 % BVP 2013 m. ir
1,3 % BVP 2014 m. pagal atnaujintą Komisijos 2013 m.
pavasario prognozę. Lenkija turėtų griežtai įgyvendinti jau
priimtas priemones, jas papildydama kitomis pakankamomis priemonėmis
perviršinio deficito padėčiai ištaisyti iki 2014 m. Visas
neplanuotas pajamas Lenkija turėtų panaudoti deficitui mažinti.
Taryba nustatė 2013 m. spalio 1 d. terminą, iki kurio Lenkija turi
imtis veiksmingų priemonių ir pagal Reglamento (EB) Nr. 1467/97
3 straipsnio 4a dalį pateikti išsamią ataskaitą apie tiems
tikslams pasiekti numatytą konsolidavimo strategiją. 2013 m. spalio 2
d. Lenkija pateikė ataskaitą apie veiksmingas priemones, kurią
Komisija vėliau išanalizavo;
(6)       [2013 m. gruodžio 10 d.]
pagal SESV 126 straipsnio 8 dalį Taryba nustatė, kad 2013 m.
Lenkija nesiėmė veiksmingų priemonių atsižvelgdama į
2013 m. birželio 21 d. Tarybos rekomendaciją pagal Sutarties 126 straipsnio
7 dalį;
(7)       pagal SESV 126 straipsnio 7
dalį ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 3 straipsnį Taryba
turi atitinkamai valstybei narei pateikti rekomendacijas, kaip per
nurodytą laikotarpį ištaisyti perviršinio deficito padėtį.
Rekomendacijoje turi būti nustatytas ne ilgesnis kaip šešių
mėnesių laikotarpis, per kurį atitinkama valstybė narė
turi imtis veiksmingų priemonių perviršinio deficito
padėčiai ištaisyti. Be to, rekomendacijoje ištaisyti perviršinio
deficito padėtį Taryba turėtų reikalauti pasiekti metinius
biudžeto tikslus, kurie pagal prognozę, kuria grindžiama rekomendacija,
atitinka minimalų metinį struktūrinio balanso, t. y. pagal
ciklą pakoreguoto balanso atmetus vienkartines ir kitas laikinąsias
priemones, pagerėjimą, kurio lyginamasis dydis būtų ne
mažiau kaip 0,5 % BVP;
(8)       2001–2011 m. realusis BVP per
metus vidutiniškai augo 4 %, tačiau 2012 m. ekonominės veiklos sparta
sulėtėjo iki 1,9 %. Pagal makroekonominį scenarijų, kuriuo
grindžiama ataskaita apie veiksmingas priemones, numatoma, kad 2013 m. realiojo
BVP augimas toliau lėtės iki 1,5 % prieš atsigaudamas 2014 ir 2015
m., kai realusis BVP turėtų atitinkamai išaugti iki 2,5 % ir 3,8 %.
Remiantis Komisijos 2013 m. rudens prognoze, 2013 m. realusis BVP augs 1,3 %,
2014 m. augimas paspartės iki 2,5 %, o 2015 m. – iki 2,9 %. Palyginti
su Lenkijos valdžios institucijomis, Komisijos požiūris į vidaus
paklausos augimą, ypač į privataus vartojimo ir
privačių investicijų augimą prognozės laikotarpiu ne
toks optimistinis;
(9)       Lenkijos valdžios
institucijos numato, kad 2013 m. valdžios sektoriaus deficitas išaugs nuo 2012
m. buvusio 3,9 % BVP iki 4,8 % BVP dydžio. Vėliau dėl planuojamos pensijų
reformos 2014 m. Lenkijos Finansų ministerija numato 4,5 % BVP
perteklių, kurį visų pirma lems vienkartinis 8,5 % BVP turto
perdavimas. 2015 m. numatoma, kad valdžios sektoriaus deficitas vėl
pasieks 3 % BVP;
(10)     2013 ir 2014 m. Komisijos
prognozė panaši į Lenkijos valdžios institucijų prognozę.
Joje taip pat numatytas 4,8 % BVP deficitas 2013 m. Pablogėjimą,
palyginti su PDP pagrindiniame scenarijuje numatytu 3,9 % BVP, daugiausia
lėmė sumažėjusios pajamos. Dėl planuojamos pensijų
reformos prognozuojama, kad 2014 m. valdžios sektoriaus balansas bus
perteklinis (+4,6 % BVP). Kalbant apie 2015 m., Komisijos nuomonė ne tokia
optimistinė kaip Lenkijos valdžios institucijų ir ji numato, kad
valdžios sektoriaus deficitas sudarys 3,3 % BVP. 0,3 procentinio punkto BVP
skirtumas susidarė daugiausia dėl mažesnių einamųjų
pajamų, remiantis mažesne nominaliojo BVP augimo projekcija, ir
didesnių valdžios išlaidų tarpiniam vartojimui. Deficito tikslams
kyla su įgyvendinimu susijusi rizika;
(11)     be to, reikia pažymėti,
kad dabartinė deficito prognozė remiasi ESS-95. Nuo 2014 m. rudens
įsigalios naujas taisyklių rinkinys (ESS-2010). Pagal naują
taisyklių rinkinį turto perdavimas nebebus skaičiuojamas kaip
valdžios sektoriaus pajamos, todėl numatoma, kad valdžios sektoriaus
balansas bus neigiamas – deficitas 2014 m. sieks 4,2 % BVP, o 2015 m. – 3,9 %
BVP[5]. Kadangi dėl panaikinimo
Taryba nuspręs remdamasi PDP duomenimis, kuriuos Eurostatas 2015 m.
pavasarį įvertins pagal ESS-2010, reikėtų papildomų
priemonių, kuriomis būtų kompensuoti tie pensijų reformos
aspektai, kuriais pagal ESS-2010 deficitas nebebus mažinamas;
(12)     ir Lenkijos valdžios
institucijos, ir Komisija numato, kad bendroji valdžios sektoriaus skola
visą nagrinėjamą laikotarpį neviršys 60 % ribos. Pagal
Komisijos 2013 m. rudens prognozę numatoma, kad skolos santykis su BVP
turėtų sumažėti nuo 55,6 % 2012 m. iki 51 % 2014 m., visų
pirma dėl paskelbto 8,5 % BVP pensijų fondų turto perdavimo,
prieš vėl pradėdamas pamažu augti iki 52,5 % 2015 m.;
(13)     kad perviršinio deficito
padėtis būtų ištaisyta iki 2014 m. termino pagal tuomet
galiosiančias ESS-2010 taisykles ir užtikrintas ištaisymo tvarumas, reikėtų
2014 m. imtis papildomų struktūrinių priemonių, kurios
sudarytų ne mažiau kaip 1,6% BVP, neįskaitant priemonių, jau
įtrauktų į Komisijos 2013 m. rudens prognozę (dėl
kurių pagal ESS-2010 struktūrinis deficitas pagerėtų 0,6 %
BVP 2014 m.). Kadangi dalis reikiamo koregavimo yra susijusi su perėjimu
nuo ESS-95 prie ESS-2010, be to, dėl tokių metinių
priemonių (kurių vertė viršytų 2009 m. liepos 7 d. Tarybos
rekomendaciją (1¼ % BVP) ir 1,3 % BVP, kurį reikalaujama pasiekti
pagal 2013 m. birželio 21 d. Tarybos rekomendaciją) gerokai
sumažėtų produkcija tuo metu, kai gamybos apimties atotrūkis
tebėra neigiamas, tikslinga nustatyti terminą 2015 m.;
(14)     atsižvelgiant į
didelį netikrumą, susijusį su ekonominiais ir biudžeto
pokyčiais, galutiniams ištaisymo laikotarpio metams rekomenduojamas
biudžeto tikslas turėtų būti aiškiai mažesnis už pamatinę
vertę, kad per prašomą terminą būtų užtikrintas
veiksmingas ir tvarus ištaisymas;
(15)     todėl perviršinio
deficito padėties ištaisymas iki 2015 m. atitiktų tarpinį
nominalaus deficito tikslą, lygų 3,9 % BVP 2014 m. (atmetus
pensijų turto perdavimą), ir galutinį tikslą – 2,8 %
BVP 2015 m. Su šiais tikslais susijęs struktūrinio biudžeto
balanso pagerėjimas būtų 1 % BVP 2014 m. ir 1,2 % BVP 2015 m.,
atsižvelgiant į priemones, įtrauktas į Komisijos 2013 m. rudens
prognozę, dėl kurių numatytas struktūrinio balanso pagerėjimas
pagal ESS-2010 sudarytų 0,6 % BVP 2014 m. ir 0,2 % BVP 2015 m. Tai
reiškia, kad, be Komisijos 2013 m. rudens prognozėje jau numatytų
priemonių (neįskaitant pensijų reformos turto perdavimo),
būtinos papildomos priemonės, sieksiančios 0,4 % BVP 2014 m.
ir 1 % BVP 2015 m.,
PRIĖMĖ ŠIĄ
REKOMENDACIJĄ:
(1)
Lenkija turėtų patikimai ir tvariai
panaikinti perviršinio deficito padėtį iki 2015 m.
(2)
Lenkija turėtų pasiekti nominalaus
deficito tikslą, lygų 4,8 % BVP 2013 m., 3,9 % BVP
2014 m. ir 2,8 % BVP 2015 m. (neįskaitant pensijų
reformos turto perdavimo poveikio). Tai atitinka struktūrinio balanso
pagerėjimą, lygų 1 % BVP 2014 m. ir 1,2 % BVP 2015 m. pagal
Komisijos 2013 m. rudens prognozę.
(3)
Lenkija turėtų griežtai įgyvendinti
jau paskelbtas ir priimtas priemones, jas papildydama kitomis pakankamomis
priemonėmis perviršinio deficito padėčiai tvariai ištaisyti iki
2015 m. Visas neplanuotas pajamas Lenkija turėtų panaudoti
deficitui mažinti.
(4)
Taryba nustato 2014 m. balandžio 15 d.
terminą, iki kurio Lenkija turi imtis veiksmingų priemonių ir
pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 3 straipsnio 4a dalį
pateikti išsamią ataskaitą apie tiems tikslams pasiekti numatytą
konsolidavimo strategiją.
Be to, Lenkijos valdžios institucijos
turėtų: i) gerinti viešųjų finansų kokybę,
visų pirma kuo mažiau karpydamos augimą skatinančias
investicijas į infrastruktūrą ir atlikdamos kruopščią
socialinių išlaidų ir jų veiksmingumo apžvalgą; ii) gerinti
mokestinių prievolių vykdymą ir didinti mokesčių
administravimo veiksmingumą; iii) nustatyti labiau privalomą ir
skaidresnę institucinę viešųjų finansų
struktūrą, įskaitant nacionalinėje apskaitoje
naudojamų apibrėžčių suderinimą su ESS standartais,
užtikrinant pakankamai plačią taikymo sritį, gerinant visų
metų biudžeto vykdymo stebėseną ir užtikrinant nuolatinės
išlaidų taisyklės laikymosi veiksmingą ir laiku atliekamą stebėseną,
pagrįstą patikima ir nepriklausoma analize, kurią atliktų
nepriklausomos įstaigos arba nuo fiskalinių institucijų
funkciniu požiūriu nepriklausomos įstaigos. Be to, siekiant
užtikrinti fiskalinio konsolidavimo strategijos sėkmę, bus svarbu
fiskalinę konsolidaciją sustiprinti visapusiškomis
struktūrinėmis reformomis, atitinkančiomis Lenkijai skirtas
Europos semestro Tarybos rekomendacijas. Be 4 rekomendacijoje numatytos
ataskaitos, Lenkijos valdžios institucijos ne rečiau kaip kas [šešis
mėnesius] turėtų pranešti apie pažangą įgyvendinant
šias rekomendacijas, taip pat tokią informaciją turėtų
pateikti atskirame konvergencijos programų, kurios bus rengiamos iki visiško
perviršinio deficito padėties ištaisymo, skyriuje.
Ši
rekomendacija skirta Lenkijos Respublikai.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 6.
[2]               Visi dokumentai, susiję su Lenkijos perviršinio
deficito procedūra, pateikiami http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/poland_en.htm
[3]               Komisijos komunikatas Tarybai „Biudžeto vykdymo vertinimas
atsižvelgiant į perviršinio deficito procedūras, taikomas po
Komisijos tarnybų 2011 m. rudens prognozės“, COM(2012) 4 final,
2012 1 11.
[4]               2013 m. birželio 21 d. Tarybos rekomendacija siekiant
ištaisyti perviršinio valdžios sektoriaus deficito padėtį Lenkijoje.
[5]               Pagal ESS-2010 dėl toliau išvardyto planuojamos
pensijų reformos poveikio deficitas mažinamas nebebus: vienkartinis 8,5 %
BVP vertės turto perdavimas 2014 m., reguliarus turto perdavimas 2014 m.
(0,3 % BVP) ir 2015 m. (bendras poveikis – 0,6 % BVP). Pagal naujas taisykles
bus atsižvelgiama tik į pirmos pakopos dalyvių skaičiaus
pokyčius (0,2 % BVP 2014 m., bendras poveikis – 0,4 % BVP 2015 m.). Nors
numatoma, kad perėjimas prie ESS-2010 turės teigiamą poveikį
BVP rodikliams, didesnio BVP poveikis fiskaliniams duomenims bus nedidelis.