title: 2017 m. liepos 11 d. Tarybos rekomendacija, dėl 2017 m. Bulgarijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Bulgarijos konvergencijos programos

text:
               9.8.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 261/7

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2017 m. liepos 11 d.
   dėl 2017 m. Bulgarijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Bulgarijos konvergencijos programos
   (2017/C 261/02)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2016 m. lapkričio 16 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2017 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2017 m. kovo 9–10 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2016 m. lapkričio 16 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Bulgarija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą.

               (2)

               2017 m. vasario 22 d. paskelbta 2017 m. Bulgarijos ataskaita. Joje įvertinta Bulgarijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2016 m. liepos 12 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, veiksmai, kurių Bulgarija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, ir Bulgarijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“; Į ją įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai, kurie taip pat buvo paskelbti 2017 m. vasario 22 d. Komisijos analizė leido padaryti išvadą, kad Bulgarijoje yra susidarę perviršiniai makroekonominiai disbalansai. Visų pirma Bulgarija ir toliau patiria disbalansus, susijusius su vis dar būdingu finansų sektoriaus pažeidžiamumu ir dideliu įmonių įsiskolinimu didelio ilgalaikio nedarbo sąlygomis;

               (3)

               2017 m. gegužės 17 d., praėjus terminui, Bulgarija pateikė 2017 m. nacionalinę reformų programą ir 2017 m. konvergencijos programą;

               (4)

               į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (3) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

               (5)

               šiuo metu Bulgarijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. 2017 m. konvergencijos programoje Vyriausybė, remdamasi subalansuotu 2016 m. biudžetu, 2017 m. planuoja 0,6 % BVP nominalųjį deficitą. Prognozuojama, kad nominalusis deficitas šiek tiek pagerės – iki 0,5 % BVP 2018 m. – ir vėliau bus pasiektas nedidelis perteklius. Numatyta, kad vidutinės trukmės biudžeto tikslo, t. y.1 % BVP struktūrinio deficito, bus laikomasi su atsarga visą programos laikotarpį. 2017 m. konvergencijos programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis su BVP nuo 29,5 % BVP 2016 m. palaipsniui sumažės iki 23,8 % 2020 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos tos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas;

               (6)

               2016 m. liepos 12 d. Taryba rekomendavo Bulgarijai 2017 m. užtikrinti 0,5 % BVP metinį fiskalinį koregavimą siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Iš biudžeto vykdymo rezultatų duomenų matyti, kad Bulgarija jau 2016 m. pasiekė daugiau nei jos vidutinės trukmės biudžeto tikslas. Remiantis Komisijos 2017 m. pavasario prognoze, numatoma, kad, jei politika nesikeis, 2016 m. 0,1 % BVP struktūrinis perteklius 2017 m. taps 0,4 % BVP deficitu, o 2018 m. – 0,3 % BVP deficitu. Nepaisant šio pablogėjimo, prognozuojama, kad struktūrinis balansas abejais metais ir toliau viršys vidutinės trukmės biudžeto tikslą. Apskritai Taryba mano, kad 2017 ir 2018 m. Bulgarija turėtų atitikti Stabilumo ir augimo pakto nuostatas;

               (7)

               dedamos pastangos siekiant pagerinti mokesčių surinkimą. Nepaisant pagerėjimo, mokestinių prievolių vykdymas tebėra problema. Šešėlinės ekonomikos ir nedeklaruojamo darbo mastas vis dar yra didelis. Su mokesčiais susijusi administracinė našta buvo sumažinta, tačiau vis dar yra didelė. Priemonės, kuriomis siekiama mažinti biurokratizmą, iki šiol, atrodo, davė mažai rezultatų, ir nėra jokių požymių, kad savanoriškas mokestinių prievolių vykdymas iš esmės pagerėtų. Atsižvelgiant į šias aplinkybes, panašu, kad šių taisyklių vykdymo užtikrinimas svarbus ne tik vykdant kontrolę, bet taip pat stiprinant mokestinių prievolių nevykdymo prevenciją. Akivaizdu, kad 2015–2017 m. bendros nacionalinės mokesčių surinkimo gerinimo strategijos veiksmų planas, kuriuo sprendžiama šešėlinės ekonomikos problema ir mažinamos mokestinių prievolių vykdymo išlaidos, yra naudinga priemonė, ypač vertinant ir gerinant keleto mokesčių srities administracinių įstaigų darbo koordinavimą ir efektyvumą. Konkrečių priemonių ex post poveikio analizė galėtų padėti tinkamai vertinti, planuoti ir nukreipti būsimas mokestinių prievolių vykdymo priemones. Šios priemonės bus įtrauktos į visapusišką bendrą nacionalinę strategiją, pakeisiančią dabartinę strategiją, kuri baigia galioti 2017 m. pabaigoje;

               (8)

               Bulgarijos valdžios institucijos, konsultuodamosi ir bendradarbiaudamos su atitinkamomis Europos įstaigomis, atliko bankininkystės ir draudimo sektorių turto kokybės patikrinimų ir testavimų nepalankiausiomis sąlygomis, taip pat privačių pensijų fondų turto patikrinimą. Nors iš rezultatų matyti bendras sektorių tvirtumas, tačiau pasitvirtino ir tam tikras pažeidžiamumas, be kita ko, kai kurių sistemai svarbių institucijų. Kadangi tolesnės priemonės dar nėra iki galo įgyvendintos, pažeidžiamumo šaltinis išlieka. Be to, per tris patikrinimus išsamiai nenagrinėti kai kurie klausimai, įskaitant nelikvidžių finansinių priemonių, turto ir susijusių šalių pozicijų vertinimą. Šiems klausimams spręsti priežiūros institucijos galėtų taikyti atsargesnį metodą. Tarp neišspręstų draudimo sektoriaus klausimų – tam tikrų perdraudimo sutarčių ir kai kurių gautinų draudimo sumų tvarkymas ir grupinė priežiūra;

               (9)

               siekiant spręsti vėl galimą panašių disbalansų susidarymo ateityje problemą, reikia galutinai patvirtinti bankų priežiūros gerinimo priemones ir toliau gerinti ne bankų priežiūrą. Pagrindiniai valdžios institucijų uždaviniai tebėra sunkiai įvertinamo turto ir nesąžiningos verslo praktikos, įskaitant susijusių šalių ir susijusį skolinimą, klausimų sprendimas. Bulgarijos nacionalinis bankas pradėjo įgyvendinti bankų priežiūros reformavimo ir plėtojimo planą, kuris taip pat grindžiamas Pasaulio banko ir Tarptautinio valiutos fondo nustatytais faktais. Šis planas dabar įgyvendinamas, tačiau jį gali tekti iš dalies pakeisti, atsižvelgiant į Finansų sektoriaus vertinimo programos išvadas. Per draudimo ir pensijų fondų patikrinimus nustatyti priežiūros trūkumai aiškiai rodo, kad Finansinės priežiūros komisija turi parengti ir įgyvendinti išsamų priežiūros stiprinimo planą, ir gerinti savo vidaus valdymą ir veikimą. Siekiant užtikrinti visišką patikimumą, toks planas turėtų būti grindžiamas geriausia tarptautine šios srities praktika ir turėtų būti parengtas ir įgyvendinamas glaudžiai bendradarbiaujant su atitinkamomis Europos įstaigomis, prireikus atsižvelgiant į paslaugas teikiančių trečiųjų šalių pastabas;

               (10)

               įmonių skola išlieka didelė (daug didesnė nei analogiškų šalių), ji yra našta įmonių balansuose ir gali riboti kredito paklausą bei investicijas per vidutinės trukmės laikotarpį. Siekdamos sumažinti vis dar didelį įmonių neveiksnių paskolų kiekį, Bulgarijos valdžios institucijos turėtų parengti išsamų priemonių rinkinį, kuriuo bankams būtų palengvinta skolų pertvarkymo procedūra. Pavyzdžiui, paspartinus nemokumo sistemos pertvarkymą, pagerėtų teisinė blogų skolų klausimo sprendimo aplinka ir būtų sudarytos neteisminio restruktūrizavimo sąlygos. Be nemokumo sistemos, į priemonių rinkinį būtų galima įtraukti priežiūros gaires, skirtas bankams, kuriuose ypač daug neveiksnių paskolų. Į jį taip pat būtų galima įtraukti veiksmus, kuriais būtų užtikrinta, kad duomenys apie turto kokybę taptų skaidresni, siekiant padėti stiprinti antrinę neveiksnių paskolų rinką;

               (11)

               naujausi darbo rinkos pokyčiai buvo teigiami, tačiau vis dar išlieka struktūrinių problemų. Darbo jėgos toliau mažėja dėl visuomenės senėjimo ir emigracijos. Kadangi ekonomika patiria struktūrinių pokyčių, būtina išnaudoti neišnaudotą darbo jėgos potencialą. Šiuo metu darbo rinkai būdinga tai, kad bendro nedarbo atžvilgiu ilgalaikių bedarbių dalis yra didelė ir yra didelis neaktyvumo lygis, taip pat ribotas jaunimo įtraukimas į darbo rinką, kvalifikuotų darbuotojų trūkumas ir įgūdžių paklausos ir pasiūlos neatitiktis. Nors nedarbo lygis nukrito žemiau Sąjungos 2015 m. vidurkio, vis dar svarbiausi uždaviniai yra ilgalaikio nedarbo lygis, nedirbančio, nesimokančio ir mokymuose nedalyvaujančio jaunimo ir žemos kvalifikacijos asmenų užimtumo lygis. Atsižvelgiant į šiuos uždavinius, aktyvi darbo rinkos politika yra nepakankamai orientuota į palankių sąlygų neturinčių asmenų grupes ir jų poreikius, ir tai kliudo jų įsidarbinamumui. Be to, nepakankamai integruotos užimtumo ir socialinės paslaugos, skirtos socialinių išmokų gavėjams, gali apriboti jų dalyvavimą darbo rinkoje;

               (12)

               mokymosi rezultatų gerinimas ir kokybiško įtraukiojo bendrojo švietimo sistemos stiprinimas tebėra problema, kuri gali turėti įtakos skurdui. Nors vaikų skurdo ar socialinės atskirties rizika šiek tiek sumažėjo, ji tebėra viena iš didžiausių Sąjungoje ir yra glaudžiai susijusi su tėvų išsilavinimo lygiu. Pagal 2015 m. EBPO Tarptautinio moksleivių vertinimo programą (PISA) vertinant pagrindinių gebėjimų duomenis, matyti, kad skaitymo, matematikos ir gamtos mokslų srityse gebėjimų neturinčių moksleivių dalis tebėra viena iš didžiausių Sąjungoje. Dar neparengta planuota mokyklų finansavimo gerinimo metodika. Teikiant papildomą paramą prastų rezultatų pasiekusioms mokykloms, padedama pasiekti teisingesnių rezultatų. Vaikai iš šeimų, kurių socialinė ir ekonominė padėtis žemesnė, ypač romų šeimų, neturi de facto lygių švietimo, be kita ko, ikimokyklinio ugdymo, galimybių. Profesinis rengimas ir mokymas pertvarkomi, bet jų kokybė ir mokymo įstaigų bendradarbiavimas su įmonėmis ir socialiniais partneriais yra nepakankami. Toliau plėtojama dvejopa švietimo sistema. Aukštojo mokslo srityje į rezultatus orientuotu finansavimu siekiama pagerinti kokybę ir atitiktį darbo rinkos poreikiams;

               (13)

               pagrindinėmis sveikatos priežiūros sistemos problemomis išlieka ribotos galimybės gauti priežiūrą, mažas finansavimas, specialistų emigracija ir prasti sveikatos rezultatai. Dėl prastos sveikatos draudimo apsaugos, įskaitant mažą valstybinį ambulatorinių medicinos paslaugų draudimą ir didelius mokėjimus savo lėšomis, kai kuriems žmonėms sunku gauti sveikatos priežiūros paslaugų. Naujos priemonės, kaip antai atrankinis ligoninių paslaugų sutarčių sudarymas pagal Nacionalinį sveikatos planą, gali padėti didinti galimybes gauti sveikatos priežiūros paslaugų ir didinti teisingumą, jeigu jos bus visiškai įgyvendintos;

               (14)

               nors minimalus darbo užmokestis Bulgarijoje vis dar yra mažiausias Sąjungoje, nuo 2011 m. jis labai padidėjo. Padaryta nedidelė pažanga nustatant objektyvų mechanizmą, nepaisant darbdavių ir profesinių sąjungų susitarimo dėl kriterijų. Kadangi nėra skaidraus mechanizmo, kurį taikant būtų atsižvelgiama į ekonominius ir socialinius kriterijus, darbo rinkos sąlygas ir institucinius jų taikymo aspektus, gali būti sukliudyta užtikrinti tinkamą užimtumo bei konkurencingumo rėmimo ir darbo pajamų apsaugojimo tikslų pusiausvyrą. Nepaisant tam tikrų socialinių partnerių nesutarimų per žlugusias derybas dėl minimalių socialinės apsaugos ribų 2017 m., socialinis dialogas šalyje tebevyksta;

               (15)

               svarbi ekonominė ir socialinė problema tebėra didelė žmonių, kuriems gresia skurdas arba socialinė atskirtis, dalis. Bulgarija vis dar yra skurdžiausia Sąjungos valstybė narė, o palankių sąlygų neturinčių asmenų grupės, pvz., romai, vaikai, pagyvenę žmonės ir kaimo vietovių gyventojai, patiria neproporcingai didelį to poveikį. Po kelerių metų, per kuriuos padėtis nuolat gerėjo, pagyvenusių žmonių skurdo rizikos lygis gerokai pablogėjo. Ypač didelė skurdo arba socialinės atskirties rizika kyla pagyvenusioms moterims, nes paprastai jų pensijų įmokų laikotarpis trumpesnis. Nors santykinio vaikų skurdo padėtis pagerėjo, šios grupės skurdo lygis tebėra labai aukštas. Priėmus naują veiksmų planą, skatinamas vaikų globos deinstitucionalizavimas. Tačiau šių pokyčių vis dar nesulaukia suaugusieji ir neįgalieji. Didelė ir vis didėjanti problema yra pajamų nelygybė. 20 % turtingiausių namų ūkių ir 20 % skurdžiausių namų ūkių pajamų santykis padidėjo nuo 6,1 2012 m. iki 7,1 2015 m. ir yra vienas didžiausių Sąjungoje. Bulgarijoje pajamų nelygybės prieš mokesčius ir socialinius pervedimus ir po jų skirtumas yra vienas mažiausių Sąjungoje. Socialinės apsaugos sistema, įskaitant bendrąją minimalių pajamų sistemą, nėra užtikrinama tinkamo lygio parama. Socialines išmokas gaunančių asmenų draudimo apsauga tebėra nedidelė, o norint ja pasinaudoti taikomi labai griežti reikalavimai. Minimalių pajamų lygis tebėra žemas ir nuo 2009 m. nebuvo atnaujintas, taip pat nėra skaidraus jų koregavimo mechanizmo;

               (16)

               įdiegtos priemonės, kuriomis siekiama gerinti viešųjų pirkimų sistemą, bet jų konkreti pridėtinė vertė dar nėra aiški. Būtina užtikrinti tinkamą ir veiksmingą naujos rizika grindžiamos ex ante kontrolės sistemos įgyvendinimą. Dar nenuspręsta, kaip įgyvendinti rekomendacijas, pateiktas peržiūrėjus apeliacinių skundų sistemą, kadangi veiksmingos teisių gynimo priemonės ypač svarbios įgyvendinant svarbius projektus. Kai Viešųjų pirkimų agentūros administraciniai gebėjimai bus įvertinti, jie turės būti pritaikyti prie agentūros funkcijų. Be to, reikėtų stiprinti administracinius perkančiųjų organizacijų gebėjimus, be kita ko, naudojantis metodine parama, kurią centrinei administracijai, savivaldybėms ir sveikatos sektoriui teikia Viešųjų pirkimų agentūra, ir centrinių perkančiųjų organizacijų vykdoma centralizuota ir (arba) pagalbine pirkimo veikla, skirta centrinei administracijai, savivaldybėms ir sveikatos sektoriui. Siekiant padidinti viešųjų pirkimų skaidrumą, vis dar reikia užbaigti diegti e. viešuosius pirkimus. Toliau didelį susirūpinimą kelia nešališkumo vykdant viešuosius pirkimus užtikrinimas ir galimų interesų konfliktų prevencija. Nepaisant naujausių reformų, kuriomis siekiama modernizuoti viešąjį administravimą, viešųjų institucijų efektyvumas ir veiksmingumas tebėra ribotas. 2016 m. padaryti keli teisiniai pakeitimai, siekiant nustatyti tinkamą teisinę sistemą, bet užtikrinti jų veiksmingą ir sisteminį vykdymą ir įgyvendinimą sudėtinga;

               (17)

               2016 m. Bulgarija ėmėsi svarbių reformų, kuriomis siekiama spręsti nuolat susirūpinimą keliantį teismų sistemos nepriklausomumo ir kokybės klausimą. Tačiau, kadangi šios reformos pradėtos visai neseniai, dar per anksti vertinti jų poveikį. Tolesnių veiksmų būtina imtis keliose srityse. Korupcija taip pat tebėra vienas iš pagrindinių Bulgarijos uždavinių ir toliau stabdo investicijas tiek nacionaliniu, tiek vietos lygmenimis. 2015 m. valdžios institucijos pateikė plataus užmojo kovos su korupcija strategiją, tačiau jos įgyvendinimas vis dar yra pradiniame etape. Bulgarijos kovos su korupcija politiką toliau varžo silpnos ir susiskaldžiusios institucijos, menki baudžiamojo persekiojimo rezultatai kovojant su aukšto lygio pareigūnų korupcija ir susilpnėjusi Parlamento parama reformoms. Pagal bendradarbiavimo ir tikrinimo mechanizmą (4) Bulgarija gauna rekomendacijų teismų sistemos reformos ir kovos su korupcija ir organizuotu nusikalstamumu srityse. Todėl šios sritys neįtrauktos į Bulgarijai skirtas rekomendacijas;

               (18)

               atsižvelgdama į 2017 m. Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Bulgarijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2017 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino veiksmus, kurių Bulgarija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas;

               (19)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba mano, jog tikėtina, kad Bulgarija laikysis Stabilumo ir augimo pakto;

               (20)

               atsižvelgus į Komisijos nuodugnią apžvalgą ir šio vertinimo rezultatus, Tarybos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 2 ir 3 rekomendacijose,

         REKOMENDUOJA Bulgarijai 2017–2018 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Toliau gerinti mokesčių surinkimą ir mokestinių prievolių vykdymą, be kita ko, po 2017 m. įgyvendinant išsamų priemonių rinkinį. Stiprinti priemonių, kuriomis būtų mažinamas neoficialios ekonomikos, visų pirma nedeklaruojamo darbo, mastas, vykdymo užtikrinimą.

               2.

               Imtis tolesnių priemonių po finansų sektoriaus patikrinimų, visų pirma dėl perdraudimo sutarčių, grupinės priežiūros, sunkiai įvertinamo turto ir susijusių šalių pozicijų. Gerinti bankų ir ne bankų priežiūrą – įgyvendinti išsamius veiksmų planus glaudžiai bendradarbiaujant su Europos įstaigomis. Padėti mažinti vis dar didelį įmonių neveiksnių paskolų kiekį – parengti išsamų priemonių rinkinį, be kita ko, paspartinti nemokumo sistemos reformą ir skatinti antrinės neveiksnių paskolų rinkos veikimą.

               3.

               Gerinti aktyvios darbo rinkos politikos tikslingumą ir užimtumo bei socialinių paslaugų, skirtų palankių sąlygų neturinčių asmenų grupėms, tarpusavio integraciją. Didinti kokybiško bendrojo švietimo teikimą, visų pirma romams. Didinti sveikatos draudimo apsaugą, mažinti mokėjimus savo lėšomis ir spręsti sveikatos priežiūros specialistų trūkumo klausimą. Konsultuojantis su socialiniais partneriais, sukurti skaidrų minimalaus darbo užmokesčio nustatymo mechanizmą. Didinti minimalių pajamų aprėptį ir adekvatumą.

               4.

               Užtikrinti veiksmingą 2014–2020 m. Nacionalinės viešųjų pirkimų strategijos įgyvendinimą.

      Priimta Briuselyje 2017 m. liepos 11 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         T. TÕNISTE

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

      (4)  2006 m. gruodžio 13 d. Komisijos sprendimas 2006/929/EB, nustatantis bendradarbiavimo su Bulgarija ir jos pažangos siekiant orientacinių tikslų teismų reformos ir kovos su korupcija bei organizuotu nusikalstamumu srityse patikrinimo mechanizmą (OL L 354, 2006 12 14, p. 58).


title: 2017 m. birželio 16 d. Tarybos rekomendacija dėl didelio pastebėto nukrypimo nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, ištaisymo Rumunijoje

text:
               6.7.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 216/1

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2017 m. birželio 16 d.
   dėl didelio pastebėto nukrypimo nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, ištaisymo Rumunijoje
   (2017/C 216/01)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 10 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   kadangi:

               (1)

               pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 121 straipsnį valstybės narės turi siekti užtikrinti patikimus valstybės finansus vidutiniu laikotarpiu koordinuodamos ekonominę politiką ir vykdydamos daugiašalę priežiūrą, kad išvengtų perviršinio valdžios sektoriaus deficito;

               (2)

               Stabilumo ir augimo pakto (SAP) pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir dideliam tvariam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas;

               (3)

               2016 m. liepos 12 d. Taryba rekomendavo Rumunijai 2016 m. riboti nuokrypį nuo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo ir 2017 m. užtikrinti 0,5 % BVP metinį fiskalinį koregavimą, nebent vidutinio laikotarpio biudžeto tikslas būtų pasiektas mažesnėmis fiskalinėmis pastangomis (2);

               (4)

               remiantis Komisijos 2017 m. pavasario prognoze ir Eurostato patvirtintais 2016 m. rezultatų duomenimis, 2016 m. struktūrinis balansas nuo –0,6 % BVP pozicijos, viršijančios –1 % BVP vidutinio laikotarpio biudžeto tikslą, pablogėjo iki –2,6 % BVP, ir tai rodo didelį nukrypimą nuo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo (1,6 % BVP nukrypimas). Valdžios sektoriaus išlaidų augimas, atėmus diskrecines pajamų priemones ir vienkartines priemones, gerokai viršijo išlaidų kriterijų, o tai irgi rodo didelį nukrypimą (–2,0 % BVP nukrypimas). Rodiklių skirtumas iš esmės susidaro dėl juos apskaičiuojant naudotų skirtingų metinio nominalaus potencialaus BVP augimo rodiklių. Nepaisant to skirtumo, abu rodikliai patvirtina didelį nukrypimą nuo SAP prevencinės dalies reikalavimų 2016 m.;

               (5)

               atlikusi bendrą vertinimą, 2017 m. gegužės 22 d. Komisija laikėsi nuomonės, kad Rumunijoje egzistuoja didelis pastebėtas nukrypimas nuo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, ir pateikė įspėjimą Rumunijai pagal Sutarties 121 straipsnio 4 dalį ir Reglamento (EB) Nr. 1466/97 10 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą;

               (6)

               pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 10 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą per mėnesį nuo įspėjimo priėmimo dienos Taryba atitinkamai valstybei narei turėtų pateikti rekomendaciją imtis būtinų politikos priemonių. Reglamente (EB) Nr. 1466/97 numatyta, kad rekomendacijoje valstybei narei bus nustatytas ne ilgesnis kaip penkių mėnesių terminas nukrypimui ištaisyti. Tuo remiantis tikslinga nustatyti 2017 m. spalio 15 d. terminą, iki kurio Rumunija turi ištaisyti nukrypimą. Iki to termino Rumunija turėtų pateikti ataskaitą dėl veiksmų, kurių imtasi atsižvelgiant į šią rekomendaciją;

               (7)

               apskaičiuota, kad Rumunijos struktūrinis balansas 2016 m. 1,6 % BVP nukrypo nuo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo. Remiantis Komisijos 2017 m. pavasario prognozėje pateiktomis gamybos apimties atotrūkio projekcijomis, Rumunijoje 2017 m. yra įprastos ekonominės sąlygos. Rumunijos valdžios sektoriaus skolos santykis neviršija 60 % BVP ribos. Minimalios reikalaujamos struktūrinės pastangos, nustatytos pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97 ir koregavimo matricą, kuria atsižvelgiama į vyraujančias ekonomines aplinkybes ir galimas tvarumo problemas, sudaro 0,5 % BVP. Komisijos 2017 m. pavasario prognozėje numatoma, kad 2017 m. struktūrinis balansas dar pablogės 1,3 % BVP. Todėl, siekiant užtikrinti 0,5 % BVP minimalų struktūrinį pagerėjimą 2017 m., reikia priimti priemones, kurių bendras poveikis yra 1,8 % BVP, palyginti su Komisijos 2017 m. pavasario prognozėje nurodytu dabartiniu baziniu scenarijumi. Turint omenyje dideles reikalaujamas fiskalinio konsolidavimo pastangas, nustatytas atsižvelgiant į minimalų SAP reikalaujamą koregavimą, jokio papildomo koregavimo, kuris viršytų minimalų 0,5 % BVP reikalavimą, neturėtų būti reikalaujama;

               (8)

               2017 m. reikalaujamas struktūrinio balanso pagerėjimas 0,5 % BVP atitinka grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalų augimą, 2017 m. neviršijantį 3,3 % (3);

               (9)

               Komisijos 2017 m. pavasario prognozėje numatoma, kad 2017 m. valdžios sektoriaus deficitas bus 3,5 % BVP, t. y. viršys 3 % BVP Sutartyje nustatytą pamatinę vertę. Reikalaujamas struktūrinis koregavimas taip pat atrodo tinkamas siekiant užtikrinti, kad Rumunija 2017 m. neviršytų 3 % BVP valdžios sektoriaus deficito ribos;

               (10)

               šią rekomendaciją tikslinga paskelbti viešai;

               (11)

               kad pasiektų rekomenduojamus biudžeto tikslus, Rumunija turi priimti ir griežtai įgyvendinti būtinas priemones ir atidžiai stebėti einamųjų išlaidų raidą,

         REKOMENDUOJA:
   KAD RUMUNIJA:

               (1)

               imtųsi būtinų priemonių užtikrinti, kad 2017 m. grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neviršytų 3,3 %, o tai atitiktų 0,5 % BVP metinį struktūrinį koregavimą, ir taip šalis laikytųsi tinkamo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo;

               (2)

               visas nenumatytas pajamas panaudotų deficitui mažinti. Biudžeto konsolidavimo priemonėmis turėtų būti užtikrintas ilgalaikis valdžios sektoriaus struktūrinio balanso pagerėjimas augimą skatinančiu būdu;

               (3)

               iki 2017 m. spalio 15 d. Tarybai pateiktų ataskaitą dėl veiksmų, kurių imtasi atsižvelgiant į šią rekomendaciją.

      Ši rekomendacija skirta Rumunijai.
      Priimta Liuksemburge 2017 m. birželio 16 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         E. SCICLUNA

      (1)  1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (OL L 209, 1997 8 2, p. 1).

      (2)  2016 m. liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl 2016 m. Rumunijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2016 m. Rumunijos konvergencijos programos (OL C 299, 2016 8 18, p. 73).

      (3)  Grynąsias valdžios sektoriaus išlaidas sudaro visos valdžios sektoriaus išlaidos atmetus palūkanų išlaidas, Sąjungos fondų pajamomis visiškai kompensuojamas išlaidas Sąjungos programoms ir išlaidų nedarbo išmokoms nediskrecinius pokyčius. Nacionaliniu lygmeniu finansuojamas bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas išlyginamas per 4 metų laikotarpį. Įtraukiamos diskrecinės pajamų priemonės arba teisės aktais nustatytas pajamų didėjimas. Vienkartinės tiek pajamų, tiek išlaidų priemonės pasidengia tarpusavyje.


title: 2005 m. birželio 3 d. Komisijos rekomendacija dėl apyvartinių euro monetų nacionalinių pusių bendrųjų gairių (pranešta dokumentu Nr. C(2005) 1648)

text:
               18.7.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 186/1

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2005 m. birželio 3 d.
   dėl apyvartinių euro monetų nacionalinių pusių bendrųjų gairių
   (pranešta dokumentu Nr. C(2005) 1648)
   (Tik tekstai olandų, anglų, suomių, prancūzų, vokiečių, graikų, italų, portugalų, ispanų ir švedų kalbomis yra autentiški)
   (2005/491/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį ir ypač į jos 211 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Pagal Sutarties 106 straipsnio 2 dalį valstybės narės gali išleisti monetų, kurių leidimo kiekį patvirtina Europos centrinis bankas.

               (2)

               Laikydamasi Sutarties 106 straipsnio 2 dalies antro sakinio reikalavimų, 1998 m. gegužės 3 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 975/98 dėl apyvartai skirtų euro monetų nominalų ir techninių duomenų (1) Taryba priėmė suderinimo priemones šioje srityje.

               (3)

               Pagal 1998 m. gegužės 3 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 974/98 dėl euro įvedimo (2) 11 straipsnį, euro ir cento nominalo monetos, atitinkančios nominalus ir techninius reikalavimus, turi teisėtos mokėjimo priemonės statusą visose „dalyvaujančiose“ valstybėse narėse, kaip apibrėžiama minėtame reglamente. Nuo 2002 m. sausio 1 d., kai monetos buvo išleistos į apyvartą, jos cirkuliavo visoje euro zonoje.

               (4)

               1996 m. balandžio mėn. neoficiali Ekofino Taryba Veronoje susitarė, kad euro monetos turi turėti bendrą europietišką reversą ir savitą nacionalinį aversą. Po konkurso, kurį organizavo Komisija, valstybių narių valstybių arba vyriausybių vadovai Europos Vadovų Taryboje Amsterdame 1997 m. gruodžio mėn. išrinko bendrus skirtingo nominalo dizaino variantus. Sprendimą dėl euro monetų nacionalinių pusių dizaino priima kiekviena valstybė narė.

               (5)

               2003 m. gruodžio 8 d. Taryba pritarė, kad 1998 m. lapkričio 23 d. Ekofino Tarybos paskelbtas moratoriumas dėl apyvartai skirtų proginių monetų leidimo būtų atšauktas. Nuo 2004 m. siekiant pažymėti konkretų įvykį ar asmenybę valstybėms narėms leidžiama (su tam tikrais apribojimais) leisti progines apyvartines euro monetas su nacionaliniu dizainu, kuris skiriasi nuo įprastinio apyvartinio euro monetų dizaino laikantis 2003 m. rugsėjo 29 d. Komisijos rekomendacijos 2003/734/EB (3) dėl bendrosios apyvartinių euro monetų nacionalinio averso dizaino pakeitimo praktikos. Be to, Taryba sutiko, kad būtų galima keisti standartinę nacionalinę pusę, jei keičiasi monetoje pavaizduotas valstybės vadovas; tuo tarpu moratoriumas dėl nacionalinių pusių keitimo kitais pagrindais galėtų būti persvarstytas iki 2008 m. pabaigos.

               (6)

               Po Europos Sąjungos plėtros 2004 m. gegužės mėn. kelios neseniai įstojusios valstybės narės pradėjo rengtis įvesti eurą. Jų nacionalinių euro monetų pusių parinkimas yra šio pasirengimo dalis.

               (7)

               Atsižvelgiant į didėjantį skirtingų nacionalinių pusių skaičių bendrosios gairės, skirtos tiek įprastinių apyvartinių monetų, tiek proginių apyvartinių monetų nacionalinių pusių pasirinkimui, kurias nustato ši rekomendacija, sustiprins bendrą euro monetų kaldinimo sistemos darnumą.

               (8)

               Euro monetos cirkuliuoja ne tik jas išleidusioje šalyje, bet ir visoje euro zonoje ir net už jos ribų. Todėl apyvartoje esančių monetų su kita nacionaline puse proporcija auga kiekvienoje euro zonos šalyje. Dėl to nacionalinėje pusėje turėtų būti aiški monetą išleidusios šalies žymė, kad susidomėję monetų naudotojai galėtų lengvai nustatyti kilmės šalį.

               (9)

               Bendrosiose europietiškose euro monetų pusėse yra bendros valiutos pavadinimas ir monetos nominalas. Nacionalinėje pusėje neturėtų kartotis nei bendros valiutos pavadinimas, nei monetos nominalas. 2 eurų monetos briaunoje įspaustoje žymėje gali būti nominalo ženklas, su sąlyga, kad naudojami tik skaičius „2“ ir (arba) terminas „euro“, laikantis daugelyje valstybių narių egzistuojančios praktikos.

               (10)

               Kadangi euro monetos cirkuliuoja visoje euro zonoje, jų nacionalinio dizaino elementai yra iš dalies bendras reikalas. Valstybės narės privalo informuoti viena kitą apie naujas nacionalines puses prieš priimdamos galutinį sprendimą. Todėl valstybės narės turi perduoti Komisijai jų naujus euro monetų dizaino variantus (taip pat ir 2 eurų monetos briaunoje įspaustas žymes), kad ji paskirstytų juos toliau. Tai turėtų būti tvarkoma taip, kad būtų išvengta penelyg didelio delsimo.

               (11)

               Su valstybėmis narėmis buvo konsultuotasi dėl šioje rekomendacijoje nustatomų gairių, kad būtų atsižvelgta į kiekvienos jų skirtingą nacionalinę praktiką ir pageidavimus šioje srityje.

               (12)

               Bendrija sudarė susitarimus dėl pinigų su Monako Kunigaikštyste, San Marino Respublika ir Vatikano miestu-valstybe, leidžiančius joms išleisti tam tikrus apyvartinių euro monetų kiekius. Šios bendrosios gairės taip pat turėtų būti taikomos šių valstybių išleistoms apyvartinėms monetoms,

         REKOMENDUOJA:
   1 straipsnis
   Monetas išleidusios valstybės narės žymė
   Visų nominalų apyvartinių euro monetų nacionalinėse pusėse turėtų būti monetas išleidusios valstybės narės ženklas, t. y. tos valstybės narės pavadinimas arba jo santrumpa.
   2 straipsnis
   Valiutos pavadinimo ir nominalo nebuvimas

               a)

               Nacionalinė pusė neturi kartoti monetos nominalo žymėjimo arba kurių nors jo dalių; ji taip pat neturi kartoti bendros valiutos (arba jos smulkesnių vienetų) pavadinimo, išskyrus atvejį, kai toks žymėjimas reikalingas dėl kitokio raidyno vartojimo;

               b)

               2 eurų monetos briaunoje įspaustoje žymėje gali būti nominalo ženklas, su sąlyga, kad naudojami tik skaičius „2“ ir (arba) terminas „euro“.

         3 straipsnis
   Informacijos pateikimo tvarka
   Valstybės narės turėtų informuoti viena kitą dėl naujų nacionalinių pusių dizaino, įskaitant briaunoje įspaustas žymes, prieš oficialiai patvirtindamos šiuos dizaino variantus. Todėl monetas leidžiančios valstybės narės turėtų perduoti naujus dizaino variantus Komisijai, kuri nedelsdama, laikydamasi nustatytos tvarkos, informuotų kitas valstybes nares per atitinkamą Ekonomikos ir finansų komiteto pakomitetį. Visa susijusi informacija dėl monetų naujų nacionalinio dizaino variantų bus skelbiama Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Rekomenduojamos tvarkos taikymo sritis
   Ši rekomendacija taikoma tiek įprastinių, tiek proginių euro apyvartinių monetų nacionalinėms pusėms ir briaunoje įspaustoms žymėms. Ji netaikoma įprastinių ir proginių euro apyvartinių monetų, išleistų iki šios rekomendacijos priėmimo, nacionalinėms pusėms ir briaunoje įspaustoms žymėms.
   5 straipsnis
   Adresatai
   Ši rekomendacija skirta visoms valstybėms narėms, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 974/98 1 straipsnyje.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. birželio 3 d.

            Komisijos vardu

         Joaquín ALMUNIA

            Komisijos narys

      (1)  OL L 139, 1998 5 11, p. 6. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 423/1999 2002 (OL L 52, 1999 2 27, p. 2).

      (2)  OL L 139, 1998 5 11, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2596/2000 (OL L 300, 2000 11 29, p. 2).

      (3)  OL L 264, 2003 10 15, p. 38.


title: EB: 2005 m. vasario 15 d. Komisijos rekomendacija, dėl bendrovių, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus, direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių vaidmens ir dėl (stebėtojų) tarybos komitetų (Tekstas svarbus EEE)

text:
               25.2.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 52/51

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2005 m. vasario 15 d.
   dėl bendrovių, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus, direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių vaidmens ir dėl (stebėtojų) tarybos komitetų
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2005/162/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 211 straipsnio antrąją įtrauką,
   kadangi:

               (1)

               2003 m. gegužės 21 d. priimtame komunikate Komisija pristatė savo veiksmų planą „Bendrovių teisės modernizavimas ir įmonių valdymo stiprinimas Europos Sąjungoje – planas judėti pirmyn“ (1). Pagrindiniai veiksmų plano tikslai - sustiprinti akcininkų teisių apsaugą ir darbuotojų, kreditorių bei kitų šalių, su kuriomis bendrovės turi verslo ryšių, apsaugą, atitinkamai adaptuojant bendrovių teisę ir įmonių valdymo taisykles skirtingoms bendrovių kategorijoms, bei skatinti verslo efektyvumą ir konkurencingumą ypatingą dėmesį skiriant kai kuriems savitiems tarpvalstybiniams klausimams.

               (2)

               2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento rezoliucijoje Europos Parlamentas palankiai įvertino plano parengimą ir išreiškė tvirtą paramą daugeliui paskelbtų iniciatyvų. Europos Parlamentas kreipėsi į Komisiją prašydamas pasiūlyti taisykles, pašalinančias ir užkertančias kelią interesų konfliktams, ir pabrėžė, kad bendrovėse, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus, turėtų veikti audito komitetas, kuris prižiūrėtų, kad išorės auditoriai būtų nepriklausomi, objektyvūs ir dirbtų veiksmingai.

               (3)

               Direktorius konsultantus arba stebėtojų tarybos narius bendrovės samdo įvairiems tikslams. Ypač svarbus yra jų vaidmuo prižiūrint vykdančiuosius direktorius arba valdybos narius ir sprendžiant interesų konfliktus. Siekiant atkurti pasitikėjimą finansų rinkomis būtina skatinti minėtą vaidmenį. Todėl valstybės narės turėtų būti skatinamos patvirtinti priemones, kurios būtų taikomos bendrovėms, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus, apibrėžiamoms kaip bendrovės, kurių vertybiniais popieriais leidžiama prekiauti reguliuojamoje Bendrijos rinkoje. Įgyvendindamos šią rekomendaciją, valstybės narės turėtų atsižvelgti į įmonės tipo kolektyvinio investavimo subjektų ypatumus ir užkirsti kelią nereikalingam nevienodam požiūriui į skirtingų tipų kolektyvinio investavimo subjektus. Kalbant apie kolektyvinio investavimo subjektus, apibrėžtus 1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvoje 85/611/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIAVPS), derinimo (2), pastarojoje direktyvoje jau yra numatomas konkrečių valdymo mechanizmų rinkinys. Tačiau siekiant užkirsti kelią nereikalingam nevienodam požiūriui į minėtus įmonės tipo kolektyvinio investavimo subjektus, kuriuos reglamentuojantys teisės aktai nederinami Bendrijos lygmeniu, valstybės narės turėtų atsižvelgti į tai ar, ir kokiu mastu, tokiems kolektyvinio investavimo subjektams, kuriuos reglamentuojantys teisės aktai nederinami ES lygmeniu, yra taikomi lygiaverčiai valdymo mechanizmai.

               (4)

               Atsižvelgiant į daugelio spręstinų klausimų sudėtingumą, išsamių privalomų taisyklių priėmimas nebūtinai yra labiausiai pageidaujamas ir veiksmingiausias būdas tikslams pasiekti. Daugelyje įmonių valdymo kodeksų, kurie priimti valstybėse narėse, linkstama pasikliauti informacijos atskleidimu, kad būtų skatinama laikytis taisyklių, remiantis „laikykis arba paaiškink“ principu: bendrovės yra skatinamos atskleisti, ar jos laikosi kodeksų, ir paaiškinti bet kokius esminius nukrypimus nuo jų. Šis požiūris leidžia bendrovėms atspindėti sektoriaus ir savitus įmonės reikalavimus, o rinkoms – įvertinti pateikiamus paaiškinimus ir pateisinimus. Siekiant padidinti direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių vaidmenį tikslinga, kad visos valstybės narės nacionaliniu mastu būtų skatinamos imtis reikalingų žingsnių priimti nuostatų, paremtų šioje rekomendacijoje pateiktais principais, rinkinį, kurį naudotų bendrovės, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus, remdamosi „laikykis arba paaiškink“ principo arba vadovaudamosi teisės aktais.

               (5)

               Jeigu valstybės narės nusprendžia taikyti „laikykis arba paaiškink“ principą (kuriuo remiantis bendrovės prašomos pateikti paaiškinimus dėl savo veiklos, darant nuorodą į nustatytų geriausios praktikos rekomendacijų rinkinį), jos galėtų remtis susijusiomis rekomendacijomis, kurias parengė rinkos dalyviai.

               (6)

               Remiantis šia rekomendacija valstybių narių priimtos priemonės iš esmės turėtų būti skirtos bendrovių, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus, valdymui gerinti. Kadangi šis tikslas yra svarbus realių arba potencialių investuotojų apsaugai visose Bendrijos bendrovėse, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus, nepaisant to, ar jos yra įsisteigusios vienoje iš valstybių narių, šios priemonės taip pat turėtų būtų taikomos trečiosiose šalyse įsteigtoms bendrovėms, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus Bendrijoje.

               (7)

               Nepriklausomų atstovų, galinčių nuginčyti administracijos sprendimus, buvimas taryboje plačiai laikomas priemone, ginančia akcininkų ir kitų interesų grupių interesus. Bendrovėse, kuriose nuosavybė yra išskaidyta, pagrindinis rūpestis yra nustatyti vadovų atskaitingumą smulkiems akcininkams. Bendrovėse, kuriose yra kontrolinį akcijų paketą turinčių akcininkų, labiau siekiama užtikrinti tokį bendrovės valdymą, kuris suteiktų galimybę efektyviau atsižvelgti į akcininkų mažumos interesus. Abiem atvejais yra svarbi atitinkama trečiųjų šalių apsauga. Todėl nepriklausomai nuo bendrovės oficialios tarybos struktūros, turėtų būti užtikrinta efektyvi ir pakankamai nepriklausoma valdymo priežiūra. Nepriklausomumas turėtų būti suprantamas kaip esminio interesų konflikto nebuvimas; šiuo atveju reikėtų tinkamai atsižvelgti į bet kokią grėsmę, kuri galėtų kilti dėl tarybos atstovo glaudaus ryšio su bendrovės konkurentu.

               (8)

               Siekiant užtikrinti, kad valdymas būtų efektyviai ir pakankamai nepriklausomai prižiūrimas, (stebėtojų) tarybą turėtų sudaryti pakankamas skaičius direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių, kurie neatlieka vaidmens bendrovės arba bendrovių grupės valdyme, ir yra nepriklausomi, t. y. nėra varžomi esminių interesų konfliktų. Atsižvelgiant į skirtingas valstybių narių teisės sistemas, Bendrijos mastu neturėtų būti tiksliai apibrėžiama, kokią (stebėtojų) tarybos narių dalį turėtų sudaryti nepriklausomi direktoriai.

               (9)

               Direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių priežiūros vaidmuo yra labai svarbus trijose srityse, kuriose valdymo interesų konflikto galimybė yra ypač didelė, ypač kai už tokius klausimus akcininkai tiesiogiai neatsako: direktorių paskyrimas, direktorių atlyginimas ir auditas. Todėl tikslinga šiose srityse skatinti direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių vaidmenį ir remti komitetų, atsakingų už paskyrimą, atlyginimus ir auditą, įkūrimą (stebėtojų) taryboje.

               (10)

               Nepažeidžiant visuotinio susirinkimo įgaliojimų, tik (stebėtojų) taryba, turi išimtinius įstatymų nustatytus įgaliojimus priimti sprendimus ir būdama kolegialus organas yra kolektyviai atsakinga už savo pareigų atlikimą. (Stebėtojų) taryba turi įgaliojimus nustatyti komitetų, kurie palengvintų jos darbą, skaičių ir struktūrą, tačiau iš esmės šie komitetai neturi būti pačios (stebėtojų) tarybos pakaitalas. Todėl paskyrimo, atlyginimo ir audito komitetai paprastai turėtų pateikti rekomendacijas, skirtas parengti sprendimus, kurie turės būti priimti (stebėtojų) tarybos. Tačiau (stebėtojų) tarybai neturėtų būti kliudoma perduoti dalį savo sprendimų priėmimo įgaliojimų komitetams, jei manoma, kad tai yra tikslinga, ir kai tai leidžia nacionalinė teisė, net jeigu (stebėtojų) taryba išlieka visiškai atsakinga už sprendimus, priimtus jos kompetencijos ribose.

               (11)

               Atsižvelgiant į tai, kad kandidatų, kurie turi užimti laisvas vietas monistinės arba dualistinės sistemos taryboje, nustatymo klausimai yra susiję su direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių, kurie prižiūri valdymą, išrinkimu arba su valdytojų darbo tęstinumu, paskyrimo komitetas didžia dauguma turėtų būti sudarytas iš nepriklausomų direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių. Tai paliktų galimybę paskyrimo komitete dalyvauti direktoriams konsultantams arba stebėtojų tarybos nariams, kurie neatitinka nepriklausomumo kriterijų. Taip pat būtų paliekama galimybė dalyvauti vykdantiesiems direktoriams arba valdybos nariams (kai monistinės sistemos bendrovėje taryboje yra sukurtas paskyrimo komitetas ir jei vykdantieji direktoriai (valdybos nariai) nesudaro šio komiteto daugumos).

               (12)

               Atsižvelgiant į valstybių narių skirtingą požiūrį į organus, atsakingus už direktorių paskyrimą ir atleidimą, paskyrimo komiteto, įkurto (stebėtojų) taryboje, vaidmuo iš esmės turėtų užtikrinti, kad tais atvejais, kai (stebėtojų) taryba vaidina vaidmenį paskyrimo ir atleidimo procese (pateikiant pasiūlymus arba priimant sprendimus, kaip nustatyta nacionalinėje teisėje), šis vaidmuo, turėtų būti atliekamas kuo objektyviau ir profesionaliau. Todėl paskyrimo komitetas iš esmės turėtų rekomenduoti (stebėtojų) tarybai, kad remiantis nacionaline bendrovių teise direktorius paskirtų ir atleistų įgaliotas organas.

               (13)

               Atlyginimų srityje valstybėse narėse priimtuose įmonių valdymo kodeksuose dėmesys kreipiamas į vykdančiųjų direktorių arba valdybos narių atlyginimą, nes piktnaudžiavimo ir interesų konfliktų galimybės būtent čia ir glūdi. Daugumoje kodeksų taip pat pripažįstama, kad šiek tiek dėmesio tarybos mastu turėtų būti skiriama vyresniosios vadovybės atlyginimų politikai. Galiausiai, ypatingas dėmesys yra skiriamas akcijų pasirinkimo sandoriams. Valstybėse narėse esant skirtingiems požiūriams į organus, atsakingus už direktorių atlyginimo nustatymą, (stebėtojų) taryboje įsteigto atlyginimo komiteto vaidmuo iš esmės turėtų būti užtikrinti, kad (stebėtojų) tarybai prisidedant prie atlyginimo nustatymo (pateikiant pasiūlymus arba priimant sprendimus, kaip nustatyta nacionalinėje teisėje), šis vaidmuo būtų atliekamas kuo objektyviau ir profesionaliau. Todėl atlyginimo komitetas iš esmės turėtų (stebėtojų) tarybai teikti rekomendacijas dėl atlyginimo klausimų, kad remiantis nacionaline bendrovių teise kompetentingu pripažintas organas priimtų sprendimą.

               (14)

               Pareiga užtikrinti, kad finansinėse ataskaitose ir kitoje susijusioje informacijoje, kurią skelbia bendrovė, būtų pateikiamas tikslus ir baigtinis bendrovės padėties vaizdas bei nustatytų rizikos įvertinimo ir valdymo procedūrų stebėsena paprastai yra laikomos dviem pagrindinėmis (stebėtojų) tarybos įpareigojimų rūšimis. Šiame kontekste daugumoje įmonių valdymo kodeksų audito komitetui skiriamas ypatingas vaidmuo, (stebėtojų) tarybai padedant vykdyti minėtas pareigas. Kai kuriose valstybėse narėse tokie įpareigojimai yra visiškai arba iš dalies paskiriami kitiems įmonės organams, kurie nepriklauso (stebėtojų) tarybai. Tikslinga numatyti, kad audito komitetas, sukurtas (stebėtojų) taryboje, paprastai turėtų teikti rekomendacijas (stebėtojų) tarybai dėl šių audito klausimų ir tokias funkcijas galėtų atlikti kitos struktūros – esančios už (stebėtojų) tarybos ribų – kurios turėtų būti tokios pat veiksmingos.

               (15)

               Tam, kad direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių vaidmuo būtų pakankamai veiksmingas, jie privalo turėti tinkamą kvalifikaciją ir pakankamai laiko darbui. Be to, pakankamas jų skaičius turėtų būti atitikti nepriklausomumo kriterijų. Prieš paskiriant direktorius konsultantus arba stebėtojų tarybos narius turėtų būti pateikiama informacija tais klausimais, kuri turėtų būti pakankamai dažnai atnaujinama.

               (16)

               Daugelyje įmonių valdymo kodeksų primygtinai reikalaujama, kad tarybą sudarytų kvalifikuoti asmenys, tačiau tuo pat metu pripažįstama, kad apibrėžti tinkamą kvalifikaciją turėtų pati bendrovė, nes tokia kvalifikacija priklausys, inter alia, nuo jos veiklos, dydžio ir aplinkos, bei tuos reikalavimus turėtų patenkinti visa taryba. Nepaisant to, vienas klausimas paprastai kelia ypatingą susirūpinimą, būtent ypatingos kompetencijos reikalavimo audito komitete klausimas, nes ten yra būtinos tam tikros specifinės žinios. Todėl (stebėtojų) taryba turėtų nustatyti norimą audito komiteto sudėtį ir reguliariai ją vertinti, skirdama ypatingą dėmesį patirčiai, kuri reikalinga darbui šiame komitete.

               (17)

               Direktorių įsipareigojimų požiūriu daugumoje įmonių valdymo kodeksų siekiama užtikrinti, kad direktoriai savo pareigoms skirtų pakankamai laiko. Kai kurie kodeksai riboja bendrovių, kuriose asmuo gali būti direktoriumi, skaičių – paprastai pripažįstama, kad pirmininko, vykdančiojo direktoriaus arba valdybos nario postai reikalauja daugiau pastangų negu direktoriaus konsultanto arba stebėtojų tarybos narių postai, tačiau priimtinas direktoriaus pareigybių tikslus skaičius yra labai įvairus. Vis dėlto reikalaujamas direktoriaus dalyvavimas priklausomai nuo bendrovės ir jos aplinkos gali labai skirtis; tokiu atveju kiekvienas direktorius turėtų užtikrinti tinkamą įvairių savo įsipareigojimų pusiausvyrą.

               (18)

               Apskritai valstybėse narėse priimtuose įmonių valdymo kodeksuose pripažįstama, kad esminė direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių dalis būtų nepriklausomi, t. y. nevaržomi esminių interesų konfliktų. Nepriklausomumas dažniausiai suprantamas, kaip artimų ryšių su administracija, kontrolinį akcijų paketą turinčiais akcininkais ar pačia įmone nebuvimas. Kadangi nėra bendro nepriklausomumo apibrėžimo, tikslinga apibrėžti bendrą tikslą. Taip pat reikėtų numatyti nuostatas, taikomas tam tikram (nebaigtiniam) skaičiui situacijų, apimančių santykius arba aplinkybes, paprastai pripažįstamas galinčiomis sukelti esminį interesų konfliktą, į kurias valstybės narės turėtų deramai atsižvelgti, kai nacionaliniu mastu nustato atitinkamus kriterijus, į kuriuos turi atsižvelgti (stebėtojų) taryba. Dėl nepriklausomumo apibrėžimo iš esmės turėtų spręsti pati (stebėtojų) taryba. Taikydama nepriklausomumo kriterijus (stebėtojų) taryba turėtų teikti pirmenybę turiniui, o ne formai.

               (19)

               Atsižvelgiant į direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių vaidmens svarbą siekiant atkurti pasitikėjimą ir apskritai tvirtos įmonių valdymo praktikos vystymą, veiksmai, kurių ėmėsi valstybės narės šiai rekomendacijai įgyvendinti turėtų būti atidžiai stebimi,

         REKOMENDUOJA:
   I SKIRSNIS
   TAIKYMO SRITIS IR SĄVOKŲ APIBRĖŽIMAI
   1.   Taikymo sritis
   1.1.   Valstybės narės skatinamos imtis žingsnių, reikalingų nacionaliniu mastu priimti nuostatų rinkinį dėl direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių vaidmens ir dėl bendrovių, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus, (stebėtojų) tarybos komitetų, taikant „laikykis arba paaiškink“ principą arba priimant teisės aktus ir naudojant geriausiai teisiškai pritaikytas priemones.
   Tačiau jos turėtų atkreipti deramą dėmesį į įmonės tipo kolektyvinio investavimo subjektų ypatumus, kuriems taikoma Direktyva 85/611/EEB. Valstybės narės turėtų taip pat atsižvelgti į kolektyvinio investavimo subjektų, kuriems netaikoma ši direktyva ir kurių vienintelis tikslas yra investuoti iš investuotojų gautus pinigus į skirtingų rūšių turtą, bei kurie nesiekia perimti jų pagrindinių investicijų emitentų teisinės arba valdymo kontrolės, ypatumus.
   1.2.   Jei valstybės narės nusprendžia taikyti „laikykis arba paaiškink“ principą, kuriuo remiantis iš įmonių reikalaujama pateikti paaiškinimus apie savo veiklą, darant nuorodą į nustatytų geriausios praktikos rekomendacijų rinkinį, jos turėtų reikalauti, kad įmonės kasmet nurodytų tas rekomendacijas, kurių joms nepavyko įgyvendinti (o kai rekomendacijų reikalavimai yra tęstinio pobūdžio – nurodyti ataskaitinio laikotarpio dalį, kurio metu nebuvo atsižvelgta į rekomendacijas) ir išsamiai paaiškinti bet kokio esminio rekomendacijų nesilaikymo mastą ir priežastis.
   1.3.   Nagrinėdamos šioje rekomendacijoje nustatytus principus valstybės narės ypač turėtų atsižvelgti į šiuos klausimus:
   1.3.1.   Funkcijos ir ypatybės, kurias valstybės narės priskyrė bet kuriam (stebėtojų) taryboje įkurtam komitetui ir kurios siūlomos šioje rekomendacijoje, turėtų deramai atsižvelgti į atitinkamų įmonės organų, apibrėžtų nacionalinėje teisėje, teises ir pareigas.
   1.3.2.   Valstybėms narėms turėtų būti leista visiškai ar iš dalies pasirinkti bet kokio komiteto, kuriam būtų būdingos šioje rekomendacijoje nurodomos ypatybės, įkūrimą (stebėtojų) taryboje arba kitų struktūrų, nepriklausančių (stebėtojų) tarybos sudėčiai, ar procedūrų naudojimą. Tokios struktūros ar procedūros, kurios būtų privalomos bendrovėms pagal nacionalinę teisę arba nacionaliniu mastu rekomenduotos geriausios praktikos nuostatų taikant „laikykis arba paaiškink“ principą, turėtų būti tokiomis pat funkcionaliomis ir veiksmingomis.
   1.4.   Valstybių narių priimamas nuostatų rinkinys, reglamentuojantis vienoje valstybėje narėje įsteigtas bendroves, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus, turėtų būti taikomas bent tų valstybių teritorijoje įsteigtoms bendrovėms, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus.
   Valstybių narių priimamas nuostatų rinkinys, reglamentuojantis ne valstybėse narėse įsteigtas bendroves, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus, turėtų būti taikomas bent toms bendrovėms, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į pagrindinius biržos sąrašus jų teritorijoje veikiančioje reguliuojamoje rinkoje.
   2.   Šioje rekomendacijoje naudojami sąvokų apibrėžimai:
   2.1.   „bendrovės, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus“ – tai bendrovės, kurių vertybiniais popieriais leidžiama prekiauti vienos ar daugiau valstybių narių reguliuojamoje rinkoje, kaip apibrėžta Direktyvoje 2004/39/EB;
   2.2.   „direktorius“ – tai bet kuris bendrovės administracinio, valdymo arba priežiūros organo narys;
   2.3.   „vykdantysis direktorius“ – tai bet kuris administracinio organo (monistinėje sistemoje) narys, įtrauktas į kasdieninį bendrovės valdymą;
   2.4.   „direktorius konsultantas“ – tai bet kuris administracinio organo (monistinėje sistemoje) narys, išskyrus vykdantįjį direktorių;
   2.5.   „valdybos narys“ – tai bet kuris įmonės valdymo organo (dualistinėje sistemoje) narys;
   2.6.   „stebėtojų tarybos narys“ – tai bet kuris įmonės priežiūros organo (dualistinėje sistemoje) narys.
   II SKIRSNIS
   DIREKTORIŲ KONSULTANTŲ ARBA STEBĖTOJŲ TARYBOS NARIŲ DALYVAVIMAS IR VAIDMUO (STEBĖTOJŲ) TARYBOSE
   3.   Direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių dalyvavimas
   3.1.   Administraciniai, valdymo ir priežiūros organai turėtų turėti tinkamą bendrą skaičių vykdančiųjų direktorių arba valdybos narių ir direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių, kad atskira arba maža individų grupė negalėtų dominuoti šiems organams priimant sprendimus.
   3.2.   Dėl esamų arba buvusių pareigų (stebėtojų) tarybos pirmininkui neturėtų būti kliudoma vykdyti objektyvią priežiūrą. Viena iš tokios priežiūros galimybių monistinės sistemos taryboje yra atskirti pirmininko ir generalinio direktoriaus funkcijas; vienu iš būdų gali būti tai, kad monistinės ir dualistinės sistemos tarybose generalinis direktorius tuoj pat nebūtų skiriamas į (stebėtojų) tarybos pirmininko postą. Kai bendrovė nusprendžia sujungti (stebėtojų) tarybos pirmininko ir generalinio direktoriaus funkcijas arba nedelsiant generalinį direktorių skirti (stebėtojų) tarybos pirmininku, turėtų būti pateikiama informacija apie apsaugos priemones, kurių imtasi.
   4.   Nepriklausomų direktorių skaičius
   Siekiant užtikrinti, kad bet koks su direktoriaus pareigybe susijęs esminis interesų konfliktas būtų sprendžiamas tinkamai, į bendrovių (stebėtojų) tarybą turėtų būti išrinktas pakankamas nepriklausomų direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių skaičius.
   5.   Tarybos veiklos organizavimas įkuriant komitetus
   Tarybų veikla turėtų būti organizuojama taip, kad pakankamas nepriklausomų direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių skaičius vaidintų efektyvų vaidmenį svarbiose srityse, kuriose interesų konfliktų galimybė yra ypač didelė. Todėl laikantis 7 punkto reikalavimų (stebėtojų) taryboje, atsižvelgiant į I priedą, turėtų būti įkurti paskyrimo, atlyginimo ir audito komitetai, jei remiantis nacionaline teise (stebėtojų) taryba vaidina vaidmenį paskyrimo, atlyginimo ir audito srityse.
   6.   Komitetų vaidmuo (stebėtojų) taryboje
   6.1.   Paskyrimo, atlyginimo ir audito komitetai turėtų teikti rekomendacijas, skirtas parengti sprendimus, kuriuos priima pati (stebėtojų) taryba. Pagrindinis komitetų tikslas turėtų būti didinti (stebėtojų) tarybos darbo efektyvumą užtikrinant, kad sprendimai yra priimami juos tinkamai apsvarsčius, ir padėti organizuoti darbą siekiant užtikrinti, kad jos priimami sprendimai neįtakojami esminių interesų konfliktų. Komitetų įkūrimu iš esmės nėra siekiama susiaurinti (stebėtojų) tarybos kompetenciją, nes ji išlieka visiškai atsakinga už savo kompetencijos ribose priimamus sprendimus.
   6.2.   Kiekvieno įkurto komiteto įgaliojimus turėtų nustatyti pati (stebėtojų) taryba. Kai tai leidžia nacionalinė teisė, bet koks sprendimų priėmimo galios perdavimas turėtų būti aiškiai pareikštas, tinkamai apibūdintas ir visiškai aiškiai bei skaidriai paskelbtas.
   7.   Lankstumas įkuriant komitetus
   7.1.   Bendrovės turėtų užtikrinti paskyrimo, atlyginimo ir audito komitetams numatytų funkcijų vykdymą. Tačiau bendrovės gali sujungti funkcijas, kaip mano esant tinkama, ir sukurti mažiau nei tris komitetus. Tokiu atveju bendrovės turėtų išsamiai paaiškinti, kodėl jos pasirinko alternatyvų požiūrį ir kaip pasirinktas požiūris atitinka trims atskiriems komitetams nustatytus tikslus.
   7.2.   Bendrovėse, kuriose (stebėtojų) taryba yra maža, trims komitetams skirtas funkcijas gali atlikti pati (stebėtojų) taryba, jei ji atitinka komitetams keliamus sudėties reikalavimus ir jei šiuo klausimu bus pateikta atitinkama informacija. Tokiu atveju turėtų būti taikomos su tarybos komitetais susijusios nacionalinės nuostatos (ypač dėl jų vaidmens, veiklos ir skaidrumo), kai tinka, visai (stebėtojų) tarybai.
   8.   (Stebėtojų) tarybos įvertinimas
   Kiekvienais metais (stebėtojų) taryba turėtų atlikti savo veiklos įvertinimą. Šis įvertinimas turėtų apimti jos narystės, organizacijos ir veiklos kaip grupės įvertinimą; atlikti kiekvieno tarybos nario ir tarybos komitetų kompetencijos ir darbo efektyvumo įvertinimą; ir įvertinti, ar taryba pasiekė nustatytų veiklos tikslų.
   9.   Skaidrumas ir ryšiai
   9.1.   (Stebėtojų) taryba turėtų mažiausiai kartą per metus paskelbti (kaip dalį informacijos, kurią bendrovė kasmet skelbia apie savo valdymo struktūras ir veiklą) atitinkamą informaciją apie savo vidinę organizaciją ir veikloje taikomas procedūras, įskaitant požymius, nurodančius, kokie esminiai pokyčiai įvyko dėl (stebėtojų) tarybos atlikto savo veiklos įvertinimo.
   9.2.   (Stebėtojų) taryba turėtų užtikrinti, kad akcininkai būtų tinkamai informuojami apie bendrovės reikalus, jos strategiją ir rizikos valdymą bei interesų konfliktų sprendimą. Turėtų būti aiškiai nustatytas direktorių vaidmuo jiems bendradarbiaujant su akcininkais ir jiems įsipareigojant.
   III SKIRSNIS
   DIREKTORIŲ KONSULTANTŲ ARBA STEBĖTOJŲ TARYBOS NARIŲ APIBŪDINIMAS
   10.   Paskyrimas ir atleidimas
   Direktoriai konsultantai arba stebėtojų tarybos nariai turėtų būti paskirti tam tikram laikotarpiui ir perrenkami individualiai maksimaliais intervalais, nustatomais nacionaliniu mastu siekiant užtikrinti būtiną patirties augimą ir pakankamai dažną jų statuso pakartotiną patvirtinimą. Taip pat turėtų būti galima juos atleisti, tačiau juos atleisti neturėtų būti lengviau nei vykdantįjį direktorių arba valdybos narį.
   11.   Kvalifikacija
   11.1.   Tam, kad būtų išlaikoma tinkama (stebėtojų) tarybos narių turimos kvalifikacijos pusiausvyra, ji turėtų nustatyti savo norimą sudėtį, atsižvelgdama į bendrovės struktūrą ir veiklą bei periodiškai tai vertinti. Taryba (stebėtojų) turėtų užtikrinti, kad ją sudarytų nariai, kurie turėtų reikalingų įvairiapusių žinių, nuomonę ir patirtį, kad galėtų tinkamai atlikti savo užduotis.
   11.2.   Audito komiteto nariai visi kartu turėtų turėti naujausią ir tiesiogiai susijusią kvalifikaciją ir patirtį finansų ir sąskaitybos srityse, kuri reikalinga tinkamai bendrovės, kurios vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus, veiklai.
   11.3.   Visiems naujiems (stebėtojų) tarybos nariams turėtų būti siūloma individualiai pritaikyta supažindinimo programa, kuri tiek, kiek reikalinga, supažindina su jų pareigomis ir bendrovės organizacija bei veikla. Taryba (stebėtojų) turėtų atlikti metinį patikrinimą, kad būtų nustatytos sritys, kuriose direktoriams reikia atnaujinti savo įgūdžius ir žinias.
   11.4.   Kai siūloma paskirti direktorių, turėtų būti nurodyta konkreti jo kompetencija, kuri būtų tiesiogiai susijusi su jo darbu (stebėtojų) taryboje. Kad rinkos ir visuomenė galėtų įvertinti, ar ši kompetencija laikui bėgant išlieka tinkama, (stebėtojų) taryba kiekvienais metais turėtų skelbti informaciją apie tarybos sudėtį ir apie tam tikrą atskirų direktorių kvalifikaciją, kuri tiesiogiai susijusi su jų darbu (stebėtojų) taryboje.
   12.   Įsipareigojimas
   12.1.   Kiekvienas direktorius turėtų skirti savo pareigoms atlikti reikalingą laiką ir dėmesį bei turėtų įsipareigoti apriboti savo kitų profesinių įsipareigojimų skaičių (ypač direktoriaus pareigas kitose bendrovėse) tokiu mastu, kad būtų užtikrintas tinkamas pareigų atlikimas.
   12.2.   Kai siūloma paskirti direktorių, turėtų būti paskelbta informacija apie jo kitus svarbius profesinius įsipareigojimus. Taryba turėtų būti informuota apie vėlesnius pokyčius. Kiekvienais metais taryba turėtų kaupti duomenis apie tokius įsipareigojimus ir savo metinėje ataskaitoje pateikti tokią informaciją.
   13.   Nepriklausomumas
   13.1.   Direktorius turėtų būti laikomas nepriklausomu tik tais atvejais, kai jis nesaistomas jokių verslo, giminystės arba kitokių ryšių su įmone, jos kontrolinį akcijų paketą turinčiais akcininkais arba administracija, nes dėl to kyla interesų konfliktas ir atsiranda pavojus nesilaikyti savo nuomonės.
   13.2.   Direktorių nepriklausomumo įvertinimo kriterijai turėtų būti priimti nacionaliniu mastu, atsižvelgiant į II priede pateiktas gaires, kuriose įvardijamos daugelis situacijų, atspindinčių ryšius arba aplinkybes, kurios yra paprastai pripažintos galinčiomis sukelti esminius interesų konfliktus. Dėl nepriklausomumo sąvokos apibrėžimo iš esmės sprendžia pati (stebėtojų) taryba. Taryba (stebėtojų) gali manyti, kad nors tam tikras direktorius atitinka visus nacionaliniu mastu nustatytus nepriklausomumo kriterijus, jis negali būti laikomas nepriklausomu dėl specialių asmeninių ar su įmone susijusių aplinkybių ir todėl nėra nepriklausomas.
   13.3.   Turėtų būti atskleidžiama reikiama informacija apie išvadas, kurias priėmė (stebėtojų) taryba nustatydama, ar tam tikras direktorius gali būti laikomas nepriklausomu.
   13.3.1.   Kai siūloma paskirti direktorių konsultantą arba stebėtojų tarybos narį, bendrovė turėtų paskelbti, ar laiko jį nepriklausomu; kai netenkinami vienas arba keletas direktorių nepriklausomumo įvertinimo kriterijų, nustatytų nacionaliniu mastu, bendrovė turėtų paskelbti priežastis kodėl, nepaisant to, konkretų direktorių ji laiko nepriklausomu. Bendrovės taip pat kiekvienais metais turėtų paskelbti, kuriuos direktorius laiko nepriklausomais.
   13.3.2.   Kai vienas arba keli direktorių nepriklausomumo įvertinimo kriterijai, nustatyti nacionaliniu mastu, nebuvo patenkinti per metus, bendrovė turėtų paskelbti priežastis, kodėl konkretų direktorių laiko nepriklausomu. Kad būtų užtikrintas informacijos, pateikiamos dėl direktorių nepriklausomumo, tikslumas, bendrovė turėtų reikalauti, kad nepriklausomi direktoriai reguliariai patvirtintų savo nepriklausomumą.
   IV SKIRSNIS
   BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
   14.   Tolesni veiksmai
   Valstybės narės raginamos iki 2006 m. birželio 30 d. imtis reikalingų priemonių, skatinančių šioje rekomendacijoje nustatytų principų taikymą ir informuoti Komisiją apie priemones, kurių imtasi remiantis šia rekomendacija, kad Komisija galėtų atidžiai stebėti situaciją ir pagal ją įvertintų kitų priemonių poreikį.
   15.   Adresatai
   Ši rekomendacija skiriama valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. vasario 15 d.

            Komisijos vardu

         Charlie McCREEVY

            Komisijos narys

      (1)  KOM(2003) 284 galutinis.

      (2)  OL L 375, 1985 12 31, p. 3. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/39/EB (OL L 145, 2004 4 30, p. 1).

      Šiuose prieduose pateikiamos papildomos rekomendacijoje išdėstytų principų aiškinimo gairės.

      I PRIEDAS
      Tarybos (stebėtojų) komitetai
      1.   BENDRIEJI YPATUMAI
      1.1.   Dydis
      Kai komitetai yra sukurti (stebėtojų) taryboje, paprastai jie turėtų susidėti bent iš trijų narių. Bendrovėse, kuriose (stebėtojų) tarybos yra mažos, išimtinai jie gali būti sudaryti tik iš dviejų narių.
      1.2.   Sudėtis
      Dėl komitetų pirmininkų ir narių pareigų turėtų būti sprendžiama tinkamai atsižvelgiant į poreikį užtikrinti, kad narystė komitete yra atnaujinama ir kad nėra pernelyg pasitikima tam tikrais asmenimis.
      1.3.   Sąlygos
      Tikslūs kiekvieno įkurto komiteto įgaliojimai turėtų būti apibūdinti sąlygose, kurias parengia (stebėtojų) taryba.
      1.4.   Turimi ištekliai
      Bendrovės turėtų užtikrinti, kad komitetai būtų pakankamai aprūpinti pakankamais ištekliais, reikalingais savo pareigų atlikimui, įskaitant teisę gauti – ypač iš bendrovės tarnautojų – visą reikalingą informaciją arba kreiptis dėl nepriklausomo profesionalaus patarimo jų kompetencijai priklausančiais klausimais.
      1.5.   Dalyvavimas komiteto susirinkimuose
      Siekiant užtikrinti komitetų savarankiškumą ir objektyvumą, direktoriai, kurie nėra komiteto nariai, paprastai turėtų turėti teisę dalyvauti jo susirinkimuose tik komitetui pakvietus. Komitetas gali pakviesti arba reikalauti, kad dalyvautų tam tikri tarnautojai arba ekspertai.
      1.6.   Skaidrumas

                  1.

                  Komitetai turėtų vykdyti savo pareigas laikydamiesi nustatytų sąlygų ir užtikrinti, kad (stebėtojų) tarybai būtų reguliariai pranešama apie jų veiklą ir rezultatus.

                  2.

                  Bet kuriam įkurtam komitetui nustatytos sąlygos, kuriose aiškinamas jų vaidmuo ir (stebėtojų) tarybos jiems perduoti įgaliojimai, kai leidžia nacionaliniai įstatymai, turėtų būti paskelbtos mažiausiai kartą per metus (kaip dalis informacijos, kurią bendrovė paskelbia kiekvienais metais apie jos valdymo struktūras ir veiklą). Bendrovės taip pat kiekvienais metais turėtų paskelbti esamų komitetų ataskaitą apie jų narystę, susirinkimų skaičių ir dalyvavimą per metus bei pagrindines jų veiklos kryptis. Ypač audito komitetas turėtų patvirtinti, kad jį tenkina audito proceso nepriklausomumas ir trumpai aprašyti veiksmus, kurių imtasi išvadoms padaryti.

                  3.

                  Kiekvieno komiteto pirmininkui turėtų būti sudarytos sąlygos tiesiogiai palaikyti ryšius su akcininkais. Atvejai, kuriems esant tai turėtų būti daroma, turėtų būti nurodyti komiteto veiklą reglamentuojančiuose taisyklėse.

            2.   PASKYRIMO KOMITETAS
      2.1.   Įkūrimas ir sudėtis

                  1.

                  Ten, kur pagal nacionalinę teisę (stebėtojų) taryba direktorių paskyrimo ir (arba) atleidimo procese atlieka funkcijas, pati priimdama sprendimus arba pateikdama svarstyti pasiūlymus kitam bendrovės organui, (stebėtojų) taryboje turėtų būti sudarytas paskyrimo komitetas.

                  2.

                  Paskyrimo komitetą turėtų sudaryti bent nepriklausomų direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių dauguma. Kai bendrovė mano, kad yra tikslinga, jog paskyrimo komitetą sudarytų narių, kurie nėra nepriklausomi, mažuma, generalinis direktorius gali būti tokio komiteto narys.

            2.2.   Vaidmuo

                  1.

                  Paskyrimo komitetas turėtų bent jau:

                              —

                              nustatyti ir rekomenduoti (stebėtojų) tarybai svarstyti kandidatus, laisvoms tarybos vietoms užimti. Tai atlikdamas paskyrimo komitetas turėtų įvertinti įgūdžių, žinių ir patirties pusiausvyrą taryboje, parengti funkcijų ir sugebėjimų, kurių reikia konkrečiam postui, aprašą, ir įvertinti įpareigojimui atlikti reikalingą laiką,

                              —

                              reguliariai vertinti monistinės arba dualistinės sistemų tarybos struktūrą, dydį, sudėtį ir veiklą bei (stebėtojų) tarybai teikti rekomendacijas dėl visų pokyčių,

                              —

                              reguliariai vertinti atskirų direktorių įgūdžius, žinias ir patirtį bei apie tai pranešti (stebėtojų) tarybai,

                              —

                              reikiamą dėmesį skirti klausimams, susijusiems su tęstinumo planavimu.

                  2.

                  Be to, paskyrimo komitetas turėtų peržiūrėti tarybos ar valdybos politiką dėl vyresniosios vadovybės rinkimo ir paskyrimo.

            2.3.   Veikla

                  1.

                  Paskyrimo komitetas turėtų apsvarstyti susijusių šalių pateiktus pasiūlymus, įskaitant administraciją ir akcininkus (1). Ypač turėtų būti tinkamai konsultuojamasi su generaliniu direktoriumi, kuris turėtų turėti teisę pateikti pasiūlymus paskyrimo komitetui, ypač kai sprendžiami klausimai, susiję su vykdančiaisiais direktoriais arba valdybos nariais arba vyresniąja vadovybe.

                  2.

                  Atlikdamas savo pareigas paskyrimo komitetas turėtų turėti galimybę naudoti bet kokių rūšių išteklius, kurie jam būtų reikalingi, įskaitant įmonei nepriklausančių subjektų konsultacijas arba reklamą, ir iš bendrovės tam tikslui turėtų gauti tinkamą finansavimą.

            3.   ATLYGINIMO KOMITETAS
      3.1.   Įkūrimas ir sudėtis

                  1.

                  Kai, remiantis nacionaline teise, (stebėtojų) taryba veikia arba pati priimdama sprendimus, arba svarstydama kito bendrovės organo pateiktus pasiūlymus, nustatant direktorių atlyginimo tvarką, atlyginimo komitetas turėtų būti sudarytas (stebėtojų) taryboje.

                  2.

                  Atlyginimo komitetas išskirtinai turėtų būti sudarytas iš direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių. Bent jau dauguma jo narių turėtų būti nepriklausomi.

            3.2.   Vaidmuo

                  1.

                  Aptardamas su vykdančiųjų direktorių arba valdybos narių veikla susijusius klausimus komitetas bent jau turėtų:

                              —

                              (stebėtojų) tarybai pateikti svarstyti pasiūlymus dėl vykdančiųjų direktorių arba valdybos narių atlyginimo. Tokia politika turėtų būti skirta visoms atlyginimo formoms, ypač įskaitant pastovaus dydžio atlyginimą, nuo veiklos rezultatų priklausančio atlyginimo sistemas, pensijų modelius ir išeitines išmokas. Pasiūlymai susiję su nuo veiklos rezultatų priklausančio atlyginimo sistemomis turėtų būti pateikiami su rekomendacijomis dėl susijusių tikslų ir įvertinimo kriterijų, siekiant tinkamai suderinti atlyginimą vykdantiesiems direktoriams arba valdybos nariams su ilgalaikiais akcininkų interesais ir tikslais, kuriuos nustatė bendrovės (stebėtojų) taryba,

                              —

                              (stebėtojų) tarybai teikti pasiūlymus dėl individualaus atlyginimo, skiriamo vykdantiesiems direktoriams arba valdybos nariams, užtikrinant, kad jie yra suderinti su bendrovės priimta atlyginimų politika ir susijusių direktorių veiklos įvertinimu. Tai atlikdamas komitetas turėtų būti gerai informuotas apie bendrą atlyginimą, kurį iš kitų susijusių bendrovių gauna direktoriai,

                              —

                              (stebėtojų) tarybai teikti pasiūlymus dėl tinkamų sutarčių su vykdančiaisiais direktoriais arba valdybos nariais formų,

                              —

                              padėti (stebėtojų) tarybai prižiūrėti procesą, kaip bendrovė laikosi galiojančių nuostatų dėl klausimų, susijusių su atlyginimu, paskelbimu (ypač dėl taikomos atlyginimo politikos ir direktoriams skiriamo individualus atlyginimo).

                  2.

                  Aptardamas su vyresniosios vadovybės (kaip apibrėžta (stebėtojų) tarybos) veikla susijusius klausimus, komitetas bent jau turėtų:

                              —

                              vykdantiesiems direktoriams arba valdybos nariams pateikti bendras rekomendacijas dėl vyresniosios vadovybės atlyginimų dydžio ir struktūros,

                              —

                              stebėti vyresniosios vadovybės atlyginimų dydį ir struktūrą, remiantis atitinkama informacija, kurią pateikia vykdantieji direktoriai arba valdybos nariai.

                  3.

                  Aptardamas su akcijų pasirinkimo sandorių ir kitų su akcijomis susijusių paskatinimų, kurie gali būti suteikiami direktoriams, vadovams arba kitiems darbuotojams, klausimus, komitetas bent jau turėtų:

                              —

                              apsvarstyti bendrą tokių sistemų suteikimo politiką, ypač dėl akcijų pasirinkimo sandorių, ir (stebėtojų) tarybai pateikti bet kokius susijusius pasiūlymus,

                              —

                              peržiūrėti informaciją, kuri pateikta šiuo klausimu metinėje ataskaitoje ir akcininkų susirinkime, kai tinka,

                              —

                              (stebėtojų) tarybai pateikti pasiūlymus dėl pasirinkimo sandorių pasirašant akcijas arba pasirinkimo sandorių perkant akcijas alternatyvos apibrėžiant tokios alternatyvos suteikimo priežastis ir jos įgyvendinimo rezultatus.

            3.3.   Veikla

                  1.

                  Atlyginimo komitetas bent jau turėtų pasikonsultuoti su pirmininku ir (arba) generaliniu direktoriumi dėl požiūrio, susijusio su kitų vykdančiųjų direktorių arba valdybos narių atlyginimais.

                  2.

                  Atlyginimo komitetui turėtų būti sudarytos sąlygos kreiptis į konsultantus, kad gautų reikalingą informaciją apie atlyginimo sistemų standartus rinkoje. Komitetas turėtų būti atsakingas už atrankos kriterijų nustatymą, atranką, paskyrimą ir atlyginimų konsultantams, kurie pataria komitetui, nustatymo sąlygas bei tam tikslui turi iš bendrovės gauti atitinkamą finansavimą.

            4.   AUDITO KOMITETAS
      4.1.   Sudėtis
      Audito komitetas turėtų būti sudarytas tik iš direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių. Bent jau dauguma jo narių turėtų būti nepriklausomi.
      4.2.   Vaidmuo

                  1.

                  Bendrovės priimtų vidaus politikos ir procedūrų požiūriu, audito komitetas turėtų padėti (stebėtojų) tarybai bent jau:

                              —

                              stebėti finansinės informacijos, kurią teikia bendrovė, vientisumą, ypač patikrinant apskaitos metodų, kuriuos naudoja bendrovė ir jos grupė, svarbą ir nuoseklumą (įskaitant grupės bendrovių sąskaitų konsolidavimo kriterijus),

                              —

                              mažiausiai kartą per metus peržiūrėti vidaus kontrolės ir rizikos valdymo sistemas, siekiant užtikrinti, kad pagrindinės rizikos (įskaitant riziką, susijusią su galiojančių įstatymų ir taisyklių laikymusi) yra tinkamai nustatytos, valdomos ir apie jas atskleidžiama informacija,

                              —

                              užtikrinti vidaus audito funkcijų veiksmingumą, ypač pateikiant rekomendacijas dėl vidaus audito padalinio vadovo parinkimo, paskyrimo, pakartotinio paskyrimo ir atleidimo ir dėl padalinio biudžeto, bei stebint administracijos reagavimą į jo išvadas ir rekomendacijas. Kai bendrovėje nėra vidaus audito funkcijos, jos poreikis jį turėti turėtų būti patikrinamas bent kartą per metus.

                  2.

                  Išorinio audito, kurį užsakė bendrovė, požiūriu audito komitetas bent jau turėtų:

                              —

                              (stebėtojų) tarybai pateikti rekomendacijas, susijusias su išorės auditoriaus parinkimu, paskyrimu, pakartotiniu paskyrimu ir atleidimu, kuriuos atlieka įgaliotas organas pagal nacionalinę bendrovių teisę ir pagal sutarties su juo sąlygas,

                              —

                              stebėti išorės auditoriaus nepriklausomumą ir objektyvumą, ypač patikrinant, ar audito įmonė atsižvelgia į taikomas gaires, susijusias su audito partnerių rotacija, atlyginimo, kurį moka bendrovė, dydžiu ir kitus susijusius reikalavimus,

                              —

                              nuolat prižiūrėti ne audito paslaugų pobūdį ir mastą, remiantis inter alia išorės auditoriaus paskelbiamais visais atlyginimais, kuriuos moka bendrovė ir jos grupė audito įmonei bei tinklui, siekiant užkirsti kelią atsirasti bet kokiems esminiams interesų konfliktams. Komitetas turėtų nustatyti ir taikyti formalią politiką, pagal 2002 m. gegužės 16 d. Komisijos rekomendacijoje 2002/590/EB (2), numatytus principus ir gaires, apibrėžiančią ne audito paslaugų rūšis, kurios yra: a) neleidžiamos, b) leidžiamos po komiteto peržiūros ir c) leidžiamos be kreipimosi į komitetą,

                              —

                              patikrinti išorės audito proceso veiksmingumą ir administracijos reakciją į rekomendacijas, kurias pateikia išorės auditorius,

                              —

                              ištirti problemas, dėl kurių išorės auditoriui atsiranda pagrindas atsistatydinti, ir pateikti rekomendacijas dėl būtinų veiksmų.

            4.3.   Veikla

                  1.

                  Bendrovė turėtų numatyti supažindinimo programą naujiems audito komiteto nariams ir užtikrinti tolesnį tęstinį savalaikį mokymą. Visi komiteto nariai turėtų būti aprūpinti išsamia informacija, susijusia su specifiniais bendrovės apskaitos, finansinėmis ir veiklos ypatumais.

                  2.

                  Administracija turėtų informuoti audito komitetą apie atsiskaitymų už svarbius ir neįprastus sandorius būdus, kai atsiskaitymas gali būti įtraukiamas į apskaitą keliais skirtingais būdais. Šiuo požiūriu ypatingas dėmesys turėtų būti skiriamas veiklos pateisinimui, kurią atlieka bendrovė ofšoriniuose centruose ir (arba) per specialios paskirties transporto priemones.

                  3.

                  Audito komitetas turėtų nuspręsti, ar, ir kada, generalinis direktorius arba valdybos pirmininkas, vyriausiasis finansininkas (arba viršesni darbuotojai, atsakingi už finansus, apskaitą ir iždo klausimus), vidaus auditorius ir išorės auditorius, turi dalyvauti jo susirinkimuose. Komitetui pageidaujant susitikti su atitinkamu asmeniu, jis turėtų turėti galimybę tai padaryti, nedalyvaujant vykdantiesiems direktoriams arba valdybos nariams.

                  4.

                  Vidaus ir išorės auditoriams turėtų būti užtikrinti ne tik veiksmingi darbiniai santykiai su administracija, bet ir neribotos galimybės susisiekti su (stebėtojų) taryba. Šiam tikslui audito komitetas turėtų veikti kaip pagrindinis tarpininkas tarp vidaus ir išorės auditorių.

                  5.

                  Audito komitetas turėtų būti informuotas apie vidaus auditorių darbo programą ir gauti vidaus audito ataskaitas arba periodinę santrauką.

                  6.

                  Audito komitetas turėtų būti informuotas apie išorės auditorių darbo programą ir turėtų iš išorės auditoriaus gauti ataskaitą, kurioje būtų aprašomi visi ryšiai tarp nepriklausomo auditoriaus ir bendrovės bei jos grupės. Komitetas laiku turėtų gauti informaciją apie visus su auditu susijusius klausimus.

                  7.

                  Audito komitetas iš išorės turėtų laisvai gauti konsultacijas ir pagalbą teisės, apskaitos arba kitų konsultantų tiek, kiek mano esant būtina norint atlikti savo pareigas ir tam tikslui iš bendrovės turėtų gauti atitinkamą finansavimą.

                  8.

                  Audito komitetas turėtų patikrinti procesą, ar bendrovė laikosi galiojančių nuostatų, susijusių su darbuotojų galimybe pranešti įtariamus svarbius pažeidimus bendrovėje pateikiant skundą arba anoniminiu būdu, paprastai nepriklausomam direktoriui, ir turėtų užtikrinti, kad būtų nustatyta tvarka proporcingam ir nepriklausomam tokių klausimų tyrimui ir atitinkamiems tolesniems veiksmams.

                  9.

                  Audito komitetas turėtų pranešti (stebėtojų) tarybai apie savo veiklą mažiausiai kartą per šešis mėnesius, tuo metu kai yra patvirtinamos metinės ir pusės metų ataskaitos.

         (1)  Jeigu pasiūlymus paskyrimo komitetui svarstyti pateikia akcininkai, ir komitetas nusprendžia nesiūlyti tų kandidatų tvirtinti (stebėtojų) tarybai, tai nekliudo akcininkams siūlyti tuos pačius kandidatus tiesiogiai visuotiniam susirinkimui, kai jie turi teisę tuo tikslu pateikti sprendimų projektus pagal nacionalinę teisę.

         (2)  OL L 191, 2002 7 19, p. 22.

      II PRIEDAS
      Nepriklausomų direktorių konsultantų arba stebėtojų tarybos narių apibūdinimas

                  1.

                  Neįmanoma išsamiai išvardyti visų grėsmių, kylančių direktorių nepriklausomumui; santykiai arba aplinkybės, kurios gali būti susijusios su jo nustatymu, gali įvairuoti valstybėse narėse ir bendrovėse, o geriausia praktika šiuo požiūriu gali vystytis bėgant laikui. Tačiau tam tikros situacijos dažnai laikomos svarbiomis padedant (stebėtojų) tarybai nustatyti, ar direktorius konsultantas arba stebėtojų tarybos narys gali būti laikomas nepriklausomu, net jeigu plačiai suvokiama, kad konkretaus direktoriaus nepriklausomumo įvertinimas turėtų būti pagrįstas santykių arba aplinkybių turiniu, o ne forma. Šiame kontekste kriterijai, kuriuos naudoja (stebėtojų) taryba turėtų būti priimti nacionaliniu mastu. Tokie kriterijai turėtų būti pritaikyti atsižvelgiant į nacionalinį kontekstą ir turėtų būti pagrįsti reikiamu atsižvelgimu bent jau į šias situacijas:

                              a)

                              nebūti bendrovės arba asocijuotos bendrovės vykdančiuoju direktoriumi arba valdybos nariu ir neiti tokių pareigų ankstesnius penkerius metus;

                              b)

                              nebūti bendrovės arba asocijuotos bendrovės darbuotoju ir neiti tokių pareigų ankstesnius trejus metus, išskyrus atvejus, kai direktorius konsultantas arba stebėtojų tarybos narys nepriklauso vyresniajai vadovybei ir buvo išrinktas į (stebėtojų) tarybą darbuotojų atstovavimo sistemos kontekste, kurią pripažįsta įstatymai ir kuri numato atitinkamą apsaugą nuo nepagrįsto atleidimo ir kitų nesąžiningo elgesio formų;

                              c)

                              negauti arba nebūti gavusiam esminio papildomo atlyginimo iš bendrovės arba asocijuotos bendrovės, išskyrus užmokestį, gautą už direktoriaus konsultanto arba stebėtojų tarybos nario pareigas. Toks papildomas atlyginimas ypač apima dalyvavimą akcijų pasirinkimo sandoriuose arba kitokiose su nuo veiklos rezultatų priklausančiose apmokėjimo sistemose; jis neapima nustatytų kompensacijų sumų pagal pensijų planą (įskaitant atidėtas kompensacijas) už ankstesnį darbą bendrovėje (su sąlyga, kad tokia kompensacija net kokiu būdu nėra priklausoma nuo tolesnio pareigų užėmimo);

                              d)

                              nebūti kontrolinį akcijų paketą turintiems akcininku arba neatstovauti tokiems akcininkams (kontrolė nustatoma pagal Tarybos direktyvos 83/349/EEB (1) 1 straipsnio 1 dalį);

                              e)

                              neturėti arba nebūti turėjus per praėjusius metus svarbių verslo ryšių su bendrove arba asocijuota bendrove nei tiesiogiai, nei kaip partneris, akcininkas, organo, turinčio tokius ryšius, direktorius arba viršesnis darbuotojas. Verslo ryšiams priklauso ir situacija, kai esama reikšmingu prekių tiekėju arba paslaugų teikėju (įskaitant finansines, teisines, patariamąsias ir konsultacines paslaugas) reikšmingu klientu ir organizacijomis, kurios gauna reikšmingas įmokas iš bendrovės arba jos grupės;

                              f)

                              nebūti arba per paskutinius trejus metus nebūti buvus dabartinio arba ankstesnio bendrovės arba asocijuotos bendrovės išorės auditoriaus partneriu arba darbuotoju;

                              g)

                              nebūti vykdančiuoju direktoriumi arba valdybos nariu kitoje bendrovėje, kurioje vykdantysis direktorius arba valdybos narys yra direktorius konsultantas arba stebėtojų tarybos narys, ir neturėti kitų reikšmingų ryšių su vykdančiaisiais bendrovės direktoriais dalyvaujant kitose bendrovėse arba organuose;

                              h)

                              nebūti užėmus (stebėtojų) taryboje direktoriaus konsultanto arba stebėtojų tarybos nario pareigų ilgiau kaip tris laikotarpius (arba ilgiau kaip 12 metų, kur nacionalinė teisė numato įprastus labai trumpus laikotarpius);

                              i)

                              nebūti vykdančiojo direktoriaus arba valdybos nario arba asmenų, nurodytų nuo a iki h punkto, artimu šeimos nariu.

                  2.

                  Nepriklausomas direktorius įsipareigoja: a) bet kokiomis sąlygomis išlaikyti savo analizės, sprendimų priėmimo ir veiksmų nepriklausomumą; b) nesiekti arba nepriimti jokių nepagrįstų lengvatų, kurios gali laikomos kompromituojančiomis jo nepriklausomumą; ir c) aiškiai išreikšti savo pasipriešinimą tuo atveju, kai mano, kad (stebėtojų) tarybos sprendimas gali pakenkti bendrovei. Kai (stebėtojų) taryba priėmė sprendimus, dėl kurių nepriklausomas direktorius konsultantas arba stebėtojų tarybos narys turėjo rimtų abejonių, jis iš to turėtų padaryti atitinkamas išvadas. Jei jis turėtų atsistatydinti, jam reikėtų laiške tarybai arba audito komitetui paaiškinti priežastis ir, tam tikrais atvejais, bet kokiam svarbiam, bendrovei nepriklausančiam organui.

         (1)  OL L 193, 1983 7 18, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/51/EB (OL L 178, 2003 7 17, p. 16).


				|

		52014PC0437

			Rekomendacija TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo panaikinamas Sprendimas 2010/283/ES dėl perviršinio deficito Belgijoje /* COM/2014/0437 final */

			   	Rekomendacija
TARYBOS SPRENDIMAS
kuriuo panaikinamas Sprendimas 2010/283/ES
dėl perviršinio deficito Belgijoje
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 126 straipsnio 12
dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją,
kadangi:
(1)       2009 m. gruodžio 2 d.
Tarybos sprendimu 2010/283/ES[1],
priimtu remiantis Komisijos rekomendacija, buvo nuspręsta, kad Belgijoje
susidaręs perviršinis deficitas. Taryba pažymėjo, kad 2009 m.
planuojamas valdžios sektoriaus deficitas buvo 5,9 % BVP ir viršijo
Sutartyje nustatytą 3 % BVP pamatinę vertę, o 2009 m.
planuojama bendroji valdžios sektoriaus skola siekė 97,6 % BVP
ir viršijo Sutartyje nustatytą 60 % BVP pamatinę vertę[2];
(2)       2009 m. gruodžio 2 d.,
vadovaudamasi Sutarties 126 straipsnio 7 dalimi ir 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito
procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo[3] 3 straipsnio 4 dalimi
ir remdamasi Komisijos rekomendacija, Taryba pateikė Belgijai skirtą
rekomendaciją, kad perviršinio deficito padėtis būtų
ištaisyta ne vėliau kaip 2012 m. Rekomendacija buvo paskelbta viešai;
(3)       2013 m. birželio 21 d.,
remdamasi Komisijos rekomendacija, Taryba pagal Sutarties 126 straipsnio 8
dalį nusprendė, kad Belgija nesiėmė veiksmingų
priemonių atsižvelgdama į 2009 m. gruodžio 2 d. Tarybos
rekomendaciją iki 2012 m. panaikinti savo perviršinį
deficitą, ir pagal Sutarties 126 straipsnio 9 dalį nusprendė
Belgiją įspėti ištaisyti perviršinio deficito padėtį
iki 2013 m. Belgijai buvo nustatytas rugsėjo 15 d. terminas, iki
kurio pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 5 straipsnio 1a dalį
ji turėjo pateikti ataskaitą dėl priemonių, kurių
ėmėsi vykdydama šį sprendimą. 2013 m. lapkričio
15 d. Komisija padarė išvadą, kad Belgija ėmėsi
veiksmingų priemonių, todėl jokių papildomų
veiksmų pagal perviršinio deficito procedūrą tuo metu imtis
nereikėjo;
(4)       pagal Sutarčių
prieduose pateikto Protokolo dėl perviršinio deficito procedūros 4
straipsnį Komisija teikia šiai procedūrai vykdyti reikalingus
duomenis. Taikydamos šį Protokolą, pagal 2009 m. gegužės 25 d.
Tarybos reglamento (EB) Nr. 479/2009 dėl Europos
bendrijos steigimo sutarties priede pateikto Protokolo
dėl perviršinio deficito procedūros taikymo[4] 3 straipsnį
valstybės narės du kartus per metus, t. y. iki balandžio 1 d.
ir iki spalio 1 d., privalo pranešti valdžios sektoriaus deficito ir
skolos duomenis ir kitus susijusius kintamuosius;
(5)       svarstydama, ar
reikėtų panaikinti sprendimą dėl perviršinio deficito,
Taryba sprendimą turėtų priimti remdamasi pateiktais duomenimis.
Be to, sprendimas dėl perviršinio deficito turėtų būti
panaikintas tik jei pagal Komisijos prognozes numatoma, kad prognozės
laikotarpiu deficitas neviršys 3 % BVP ribos[5];
(6)       Belgijai pateikus
pranešimą iki 2014 m. balandžio 1 d., remiantis Komisijos
(Eurostato) duomenimis, pateiktais pagal Reglamento (EB) Nr. 479/2009
14 straipsnį, 2014 m. stabilumo
programa ir Komisijos 2014 m. pavasario prognoze, daromos šios
išvados:
–
2009 m. pasiekęs didžiausią
5,6 % BVP lygį, iš kurio apie 0,7 % BVP lėmė
vienkartiniai veiksniai, Belgijos valdžios sektoriaus deficitas 2013 m.
buvo sumažintas iki 2,6 %, o tai atitinka 2013 m. birželio 21 d.
Tarybos sprendimą. Pagerėjimą lėmė didelio masto
fiskalinis konsolidavimas ir pagerėjusios ciklo sąlygos;
–
2014–2017 m. stabilumo programoje, kurią
Belgijos vyriausybė pateikė 2014 m. balandžio 30 d.,
planuojama, kad 2014 m. deficitas sumažės iki 2,15 % BVP, o
po to 2015 m. nukris iki 1,4 % BVP. Remiantis prielaida, kad
politika nesikeis, pagal Komisijos 2014 m. pavasario prognozę
numatoma, kad deficitas 2014 m. bus 2,6 % BVP, o 2015 m. –
2,8 % BVP. Todėl tikimasi, kad prognozės laikotarpiu deficitas
liks mažesnis už Sutartyje nustatytą 3 % BVP pamatinę
vertę;
–
po to, kai 2013 m. struktūrinis balansas,
t. y. pagal ekonominį ciklą pakoreguotas balansas, į kurį
neįtraukiamos vienkartinės ir kitos laikinos priemonės,
pagerėjo 0,7 % BVP, remiantis prielaida, kad politika nesikeis,
prognozuojama, kad 2014 m. jis išliks stabilus, o 2015 m. nežymiai
pablogės. Šiomis aplinkybėmis aiškėja, kad šiuo metu susidaro
0,5 % BVP atotrūkis nuo reikalaujamo struktūrinio balanso
koregavimo siekiant vidutinio laikotarpio tikslo 2014 m., todėl
galima daryti prielaidą, kad reikia sustiprinti biudžeto priemones, kad
būtų užtikrintas visapusiškas pakto prevencinės dalies
laikymasis atsižvelgiant į kylančią riziką, kad gali
būti smarkiai nukrypta nuo reikalaujamo koregavimo plano ir nesilaikoma
skolos rodiklio;
–
2009–2013 m. skolos ir BVP santykis
padidėjo maždaug 5 procentiniais punktais iki 101,5 % iš dalies
dėl Belgijos įnašo į finansinės pagalbos euro zonos
valstybėms narėms fondą. Prognozuojama, kad 2014 ir 2015 m.
bendroji valdžios sektoriaus skola išliks panašaus lygio;
(7)       Taryba primena, kad nuo 2014 m.,
t. y. kitais metais po perviršinio deficito panaikinimo, Belgijai taikoma
Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir ji tinkamu tempu
turėtų toliau siekti savo vidutinio laikotarpio tikslo, kartu
laikytis išlaidų kriterijaus ir daryti pakankamą pažangą siekdama
tenkinti skolos kriterijų pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos
reglamento (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito procedūros
įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo 2 straipsnio
1a dalį;
(8)       pagal Sutarties
126 straipsnio 12 dalį Tarybos sprendimas dėl perviršinio
deficito panaikinamas, kai, Tarybos nuomone, perviršinis deficitas atitinkamoje
valstybėje narėje yra panaikintas;
(9)       Tarybos nuomone, perviršinis
deficitas Belgijoje panaikintas, todėl Sprendimas 2010/283/ES
turėtų būti panaikintas,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Atlikus bendrą vertinimą daroma
išvada, kad perviršinio deficito padėtis Belgijoje ištaisyta.
2 straipsnis
Sprendimas 2010/283/ES panaikinamas.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Belgijos Karalystei.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 125, 2010 5 21, p. 34.
[2]               Vėliau 2009 m. rodikliai buvo patikslinti ir
atitinkamai valdžios sektoriaus deficitas padidintas iki 5,6 % BVP, o
bendroji skola – iki 95,7 % BVP.
[3]               OL L 209, 1997 8 2, p. 6.
[4]               OL L 145, 2009 6 10, p. 1.
[5]               Atsižvelgiant į 2012 m. rugsėjo 3 d.
„Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo sąlygas ir stabilumo ir
konvergencijos programų formos ir turinio gaires“. Žr.:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf.