title: 2017 m. liepos 11 d. Tarybos rekomendacija, dėl 2017 m. Italijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Italijos stabilumo programos

text:
               9.8.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 261/46

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2017 m. liepos 11 d.
   dėl 2017 m. Italijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Italijos stabilumo programos
   (2017/C 261/11)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2016 m. lapkričio 16 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2017 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2017 m. kovo 9–10 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2016 m. lapkričio 16 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Italija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos; tą rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2017 m. kovo 9–10 d.2017 m. kovo 21 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl euro zonos ekonominės politikos (toliau – euro zonai skirta rekomendacija) (3);

               (2)

               kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Italija turėtų užtikrinti, kad euro zonai skirta rekomendacija būtų visiškai ir laiku įgyvendinta, kaip nurodyta toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose;

               (3)

               2017 m. vasario 22 d. paskelbta 2017 m. Italijos ataskaita. Joje įvertinta Italijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2016 m. liepos 12 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, veiksmai, kurių Italija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, ir Italijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“; Į ją įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai, kurie taip pat buvo paskelbti 2017 m. vasario 22 d. Komisijos analizė leido padaryti išvadą, kad Italijoje yra susidarę perviršiniai makroekonominiai disbalansai. Kadangi yra daug neveiksnių paskolų ir didelis nedarbo lygis, didelė valdžios sektoriaus bendroji skola ir užsitęsusi mažo našumo tendencija ateityje kelia riziką, turėsiančią tarpvalstybinių pasekmių. Itin svarbu imtis veiksmų, kad būtų sumažinta neigiamų padarinių rizika Italijos ekonomikai ir, atsižvelgiant į šalies ekonomikos dydį bei tarpvalstybinę svarbą, – visai ekonominei ir pinigų sąjungai rizika;

               (4)

               2017 m. balandžio 27 d. Italija pateikė 2017 m. nacionalinę reformų programą ir 2017 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu; Italijos 2017 m. nacionalinė reformų programa apima tiek trumpojo, tiek vidutinio laikotarpio įsipareigojimus. Trumpuoju laikotarpiu planuojama galiausiai priimti iki šiol nepriimtus įstatymus dėl konkurencijos, baudžiamojo proceso reformos ir senaties terminų, įgyvendinti kovos su skurdu įstatymą ir priemones, susijusias su įmonių lygmens derybomis, mokesčių perkėlimu ir privatizacija. Vidutinės trukmės laikotarpio priemonės susijusios su viešaisiais finansais, mokesčiais, darbo rinka, bankų ir paskolų sistema, konkurencija, viešuoju administravimu, teisingumu ir investicijomis. 2017 m. nacionalinė reformų programa taip pat apima 2017 m. šalies ataskaitoje ir euro zonai skirtoje rekomendacijoje nurodytus uždavinius, įskaitant būtinybę suteikti naują postūmį investicijoms ir užtikrinti viešųjų finansų tvarumą. Jeigu šios priemonės būtų visapusiškai įgyvendintos iki nurodytų terminų, jos padėtų spręsti Italijos makroekonominių disbalansų problemą ir įgyvendinti šaliai skirtas rekomendacijas. Remdamasi Italijos politikos įsipareigojimų vertinimu, Komisija patvirtina ankstesnį vertinimą, kad šiuo etapu nėra pagrindo imtis tolesnių veiksmų pagal makroekonominių disbalansų procedūrą, numatytą Reglamente (ES) Nr. 1176/2011 ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1174/2011 (4). Politikos reformų darbotvarkės įgyvendinimas bus atidžiai stebimas vykdant specialią stebėseną;

               (5)

               į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

               (6)

               šiuo metu Italijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir skolos taisyklė. 2017 m. stabilumo programoje Vyriausybė planuoja nominalaus deficito pagerėjimą nuo 2,4 % BVP 2016 m. iki 2,1 % BVP 2017 m. ir iki 1,2 % 2018 m. ir iš esmės subalansuotą biudžetą iki 2019 m. Vidutinės trukmės biudžeto tikslą – struktūriškai subalansuotą biudžetą – planuojama pasiekti iki 2019 m. ir išlaikyti 2020 m., tačiau iš perskaičiuoto (6) struktūrinio balanso matyti, kad abejais metais bus nedidelis struktūrinis deficitas (0,3 % BVP). 2016 m. valdžios sektoriaus bendrosios skolos ir BVP santykis dar padidėjo (iki 132,6 % BVP nuo 132,1 % 2015 m.), o 2017 m. stabilumo programoje prognozuojama, kad jis iš esmės stabilizuosis 2017 m., nuo 2018 m. mažės ir 2020 m. pasieks 125,7 %. Netikrumas dėl 2017 m. stabilumo programoje pateiktos vidutinės trukmės biudžeto strategijos sudedamųjų dalių ir įgyvendinimo lemia blogėjimo riziką, susijusią tiek su augimo prognoze, tiek su biudžeto tikslų įgyvendinimu. Visų pirma, Komisijos 2017 m. pavasario prognozėje 2018 m. numatomas beveik toks pats realiojo BVP augimas, kaip ir 2017 m. stabilumo programoje, nepaisant kur kas didesnio deficito. Iš tiesų, į Komisijos prognozę nebuvo įtrauktas PVM padidinimas (0,9 % BVP), kuris teisės aktuose įteisintas kaip apsaugos sąlyga, reikalinga, kad būtų pasiekti 2018 m. biudžeto tikslai, taip pat ir dėl to, kad 2017 m. stabilumo programoje patvirtintas ketinimas jo netaikyti, bet nepateikta detalių apie alternatyvias kompensacines priemones. Be to, 2017 m. stabilumo programoje nurodyta, jog bus ieškoma papildomų galimybių sumažinti mokesčių naštą;

               (7)

               2017 m. stabilumo programoje nurodyta, kad išskirtinio atvykstančių pabėgėlių srauto ir saugumo priemonių 2016 ir 2017 m. bendras poveikis biudžetui yra didelis, ir pateikta tinkamų šių papildomų biudžeto išlaidų apimties ir pobūdžio įrodymų. Komisijos nuomone, reikalavimus atitinkančios papildomos išlaidos 2016 m. sudarė 0,06 % BVP dėl labai didelio atvykstančių pabėgėlių srauto ir 0,06 % BVP dėl saugumo priemonių. Remiantis preliminariais skaičiavimais, 2017 m. reikalavimus atitinkančios išlaidos, susijusios su išskirtiniu atvykstančių pabėgėlių srautu, sudaro 0,16 % BVP. (7) Be to, 2017 m. Italijos valdžios institucijos dėl išskirtinio seisminio aktyvumo taikė neįprasto įvykio išlygą. Remiantis preliminariais skaičiavimais, 2017 m. reikalavimus atitinkančios išlaidos, susijusios su išskirtiniu seisminiu aktyvumu, sudaro 0,18 % BVP. (8) Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalies ir 6 straipsnio 3 dalies nuostatas šios papildomos išlaidos yra priimtinos, atsižvelgiant į tai, kad atvykstančių pabėgėlių srautas, terorizmo grėsmės mastas ir išskirtinis seisminis aktyvumas yra neįprasti įvykiai, jų poveikis Italijos viešiesiems finansams yra reikšmingas, o tvarumas nebūtų pažeistas leidžiant laikinai nukrypti nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Todėl, siekiant atsižvelgti į papildomas su pabėgėliais ir saugumu susijusias išlaidas, 2016 m. reikiamas koregavimas siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo buvo sumažintas 0,12 % BVP. Kalbant apie 2017 m., galutinis vertinimas, į kurį bus įtrauktos reikalavimus atitinkančios sumos, bus atliktas 2018 m. pavasarį, remiantis Italijos valdžios institucijų pateiktais stebėjimų duomenimis;

               (8)

               2016 m. Italijai buvo leista 0,5 % BVP laikinai nukrypti nuo reikalaujamo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinės trukmės biudžeto tikslo, kad būtų atsižvelgta į planuojamas esmines struktūrines reformas, kuriomis bus padarytas teigiamas poveikis ilgalaikiam viešųjų finansų tvarumui, ir dar 0,25 % BVP, kad būtų atsižvelgta į nacionalines investicines išlaidas bendrai su Sąjungos finansuojamiems projektams. Kalbant apie investicijų išlygą, vienas iš tinkamumo kriterijų yra išaugusios viešosios investicijos. Iš 2016 m. biudžeto vykdymo duomenų matyti, kad 2016 m. viešosios investicijos sumažėjo 1,6 mlrd. EUR, palyginti su 2015 m. Tačiau Taryba pripažįsta, kad yra konkrečių veiksnių, dėl kurių praėjusiais metais viešosios investicijos buvo apribotos. Vienas iš veiksnių buvo neapibrėžtumas, susijęs su perėjimu prie naujo viešųjų pirkimų ir koncesijų kodekso, kuris buvo peržiūrėtas atsižvelgiant į 2016 m. šaliai skirtas rekomendacijas. Be to, – ir tai yra dar svarbiau – 2016 m., prasidėjus naujam programavimo laikotarpiui, labai sumažėjo Sąjungos lėšomis finansuojamų investicijų, o nacionalinėmis lėšomis finansuojamų investicijų šiek tiek padaugėjo (1,1 mlrd. EUR). Todėl, kadangi 2016 m. padaugėjo nacionalinėmis lėšomis finansuojamų investicijų, o išlaidos, susijusios su investicijų išlyga, jų nepakeitė, dėl investavimo išlygos Italijai galima leisti laikinai nukrypti 0,21 % BVP ir tai atitinka nacionalines išlaidas, kurios tinkamos bendrai finansuoti, kaip nurodyta 2017 m. stabilumo programoje. Atsižvelgus į bendrą papildomą 0,83 % BVP lankstumą pagal neįprasto įvykio, struktūrinių reformų ir investicijų išlygas, Komisijos 2017 m. pavasario prognozėje nurodoma, kad 2016 m. bus kiek nukrypta nuo rekomenduojamo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio tikslo;

               (9)

               2016 m. liepos 12 d. Taryba rekomendavo Italijai 2017 m. užtikrinti 0,6 % BVP ar didesnį metinį fiskalinį koregavimą siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Remiantis Komisijos 2017 m. pavasario prognoze, esama rizikos, kad tiek 2017, tiek 2016 ir 2017 m. (vertinant kartu) bus labai nukrypta nuo rekomenduojamo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio tikslo. Tačiau ta išvada galėtų pasikeisti į tam tikro nuokrypio riziką, jei laikina leidžiama riba dėl neįprasto įvykio išlygos, susijusios su išskirtiniu atvykstančių pabėgėlių srautu ir investicijų planu, skirtu prevencinei nacionalinės teritorijos apsaugai nuo seisminės rizikos (remiantis preliminariais skaičiavimais, iš viso 0,34 % BVP), būtų atskaityta iš 2017 m. taikomo reikalavimo;

               (10)

               atsižvelgiant į Italijos fiskalinę padėtį ir visų pirma į jos skolą, numatoma, kad 2018 m. šalis toliau vykdys koregavimą siekdama vidutinės trukmės biudžeto tikslo – struktūriškai subalansuoto biudžeto. Remiantis bendrai sutarta koregavimo matrica pagal Stabilumo ir augimo paktą, tas koregavimas būtinas, kad grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas 2018 m. sumažėtų bent 0,2 %. Tai atitiktų bent 0,6 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. Jeigu politika nesikeis, esama rizikos, kad 2018 m. nuo reikalavimo bus labai nukrypta. Prognozuojama, kad 2017 ir 2018 m. Italija prima facie nesilaikys skolos taisyklės. Apskritai Taryba mano, kad Italija turi būti pasirengusi imtis papildomų priemonių, kad užtikrintų, jog 2017 m. būtų laikomasi reikalavimų, o 2018 m. reikės papildomų priemonių siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Tačiau, kaip numatyta Reglamente (EB) Nr. 1466/97, vertinant biudžeto planus ir rezultatus, reikėtų atsižvelgti į valstybės narės biudžeto balansą pagal ciklo sąlygas. Kaip primenama Komisijos komunikate dėl 2017 m. Europos semestro, kuris pridedamas prie šių konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų, vertinant 2018 m. biudžeto planų projektus, o vėliau – 2018 m. biudžeto rezultatus, reikės tinkamai atsižvelgti į tikslą siekti fiskalinės krypties, kuri padeda ir stiprinti vykstantį atsigavimą, ir užtikrinti Italijos viešųjų finansų tvarumą. Šiame kontekste Taryba atkreipia dėmesį į tai, kad Komisija ketina atlikti bendrą vertinimą pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, visų pirma atsižvelgdama į Italijos ciklinę padėtį;

               (11)

               kadangi 2015 m. Italija prima facie nesilaikė skolos taisyklės, 2017 m. vasario 22 d. Komisija pagal SESV 126 straipsnio 3 dalį parengė pranešimą, kuriame padaryta išvada, kad „dabartinė analizė rodo, kad reikėtų daryti prielaidą, jog Sutartyje ir Reglamente (EB) Nr. 1467/97 nustatyto skolos kriterijaus šiuo metu nesilaikoma, jeigu papildomos ne mažesnės nei 0,2 % BVP vertės struktūrinės priemonės, kurias Vyriausybė įsipareigojo priimti ne vėliau kaip 2017 m. balandžio mėn., iki to laiko nebus patikimai priimtos, kad būtų sumažintas 2017 m. (taigi ir 2016 m.) SAP prevencinės dalies reikalavimų laikymosi atotrūkis. Tačiau sprendimas dėl to, ar rekomenduoti pradėti perviršinio deficito procedūrą, būtų priimtas tik remiantis Komisijos 2017 m. pavasario prognoze, atsižvelgiant į 2016 m. biudžeto vykdymo duomenis ir fiskalinių įsipareigojimų, kuriuos Italijos valdžios institucijos prisiėmė 2017 m. vasario mėn., vykdymą“. 2017 m. balandžio mėn. Vyriausybė priėmė reikalaujamas papildomas konsolidavimo priemones. Todėl tolesnių veiksmų, kad 2015 m. būtų užtikrinta atitiktis skolos kriterijui, šiuo etapu imtis nereikia. 2017 m. rudenį Komisija iš naujo įvertins, kaip Italija laikosi skolos kriterijaus, remdamasi pateiktais 2016 m. duomenimis ir Komisijos 2017 m. rudens prognoze, į kurią bus įtraukta nauja informacija apie biudžeto vykdymą 2017 m. ir faktinius 2018 m. biudžeto planus;

               (12)

               didelis Italijos valstybės skolos santykis turėtų stabilizuotis, tačiau nemažės, nes blogėja struktūrinis pirminis balansas ir dabartinės makroekonominės sąlygos. Kadangi jis yra didesnis nei 130 % BVP, tai reiškia, kad daug išteklių skirta skolos tvarkymo sąnaudoms padengti, todėl nukenčia labiau augimą skatinančios sritys, kaip antai švietimas, inovacijos ir infrastruktūra;

               (13)

               Italijos mokesčių sistema ekonomikos augimui ir veiksmingumui nėra palanki dėl kelių priežasčių. Nepaisant to, kad pastaruoju metu gamybos veiksniams tenkanti mokesčių našta šiek tiek sumažėjo, ji tebėra viena didžiausių Sąjungoje. Dar esama galimybių pereiti prie mokesčių, kurie mažiau kenkia augimui, nedarant poveikio biudžetui. 2015 m. panaikinus pirmojo gyvenamojo būsto mokestį, žengtas žingsnis atgal siekiant veiksmingesnės mokesčių struktūros. Nepaisant nacionalinės teisės aktų, pagal kuriuos mokesčių išlaidas, ypač susijusias su sumažintu pridėtinės vertės mokesčio tarifu, reikalaujama peržiūrėti kasmet, ilgai laukta peržiūra buvo dar kartą atidėta. Vis dar nevykdoma pasenusių kadastro verčių suderinimo su dabartinėmis rinkos vertėmis reforma. Prastas mokestinių prievolių vykdymas ir sudėtingas mokesčių kodeksas didina naštą reikalavimų besilaikančioms įmonėms ir namų ūkiams. Naujausios priemonės, kaip antai privalomas elektroninių sąskaitų faktūrų išrašymas ir mokėjimas dalimis, kai perka valstybės įstaigos, yra žingsniai teisinga linkme. Tačiau elektroninių sąskaitų faktūrų išrašymas nėra privalomas privačiojo sektoriaus atliekamiems sandoriams ir atsiskaitymų grynaisiais ribos buvo neseniai padidintos, todėl elektroninių sąskaitų faktūrų naudojimas gerokai atsilieka nuo Sąjungos vidurkio, o tai kenkia mokestinių prievolių vykdymui;

               (14)

               kalbant apie biudžeto procedūrą, 2016 m. buvo patvirtinta visapusiška reforma. Komisija toliau stebės, kaip reforma įgyvendinama, kad išlaidų peržiūra taptų neatsiejama biudžeto sudarymo procedūros dalimi;

               (15)

               keletas struktūrinių trūkumų tebedaro poveikį pagrindinėms Italijos sąlygoms, viešajam administravimui ir verslo aplinkai. Šie trūkumai ir toliau stabdo reformų įgyvendinimą, atbaido investuotojus, lemia netikrumą ir atveria galimybes mėginimams pasipelnyti. Pastaraisiais metais priimtos civilinio teisingumo sistemos reformos, kuriomis siekiama padidinti teisingumo sistemos veiksmingumą, pagerinti bylų valdymą ir užtikrinti procedūrinę drausmę, dar tik pamažu pradeda duoti rezultatų. Didelė problema išlieka civilinių bylų nagrinėjimo trukmė. Nors žemesnės instancijos teismuose civilinių ir komercinių bylų nagrinėjimo trukmė ir susikaupusių neišnagrinėtų tokių bylų skaičius šiek tiek sumažėjo, jie tebėra vieni didžiausių Sąjungos visų instancijų teismuose. Dar nebaigtoje civilinio proceso reformoje numatyta dar labiau sugriežtinti apeliacinių skundų priimtinumo kriterijus, supaprastinti civilines procedūras visų instancijų teismuose ir atgrasyti nuo nepagrįsto bylinėjimosi;

               (16)

               nepaisant iki šiol priimtų reformų, keli rodikliai patvirtina, kad vis dar svarbi problema Italijoje yra korupcija. Labai vėluojanti Senaties terminų įstatymo reforma, kurios tikslas – sustiprinti kovą su korupcija, nevykdoma nuo 2014 m. Toks, koks jis yra dabar, Senaties terminų įstatymas lemia tai, kad didelei daliai bylų po pirmosios instancijos teismo nuosprendžio sueina senaties terminas. Be to, nacionalinė kovos su korupcija institucija turi ribotus finansinius ir žmogiškuosius išteklius, kad galėtų vykdyti savo įgaliojimus, o prevencijos sistema tebėra suskaidyta;

               (17)

               2015 m. priimtas visapusiškas teisės aktas, kuriuo reformuojamas viešasis administravimas. Jis gali padėti padidinti viešojo administravimo veiksmingumą ir efektyvumą. Tačiau 2016 m. lapkričio mėn. Konstituciniam Teismui priėmus sprendimą, kuriame teigiama, kad kai kurių įgyvendinimo potvarkių, turinčių įstatymų galią, priėmimo procedūra prieštaravo Konstitucijai, svarbiausios reformos dalys dar nėra įgyvendintos. Visų pirma, sprendimas susijęs su trimis svarbiausiomis reformos sritimis: vietos lygmens viešosiomis paslaugomis, užimtumu viešajame sektoriuje ir valstybinėmis įmonėmis. Reikia naujų teisėkūros iniciatyvų, kad būtų reformuotos vietos lygmens viešosios paslaugos ir užimtumas viešajame sektoriuje vadovybės lygmeniu, nes šių sričių potvarkių terminas baigėsi 2016 m. lapkričio mėn. Kalbant apie valstybines įmones, reikia iš dalies pakeisti potvarkį, priimtą, kol dar nebuvo priimtas sprendimas. Reformos tikslas – sumažinti valstybinių įmonių skaičių, padidinti jų veiksmingumą ir užtikrinti, kad jos veiktų pagal tokias pačias taisykles, kaip ir privačios įmonės. Racionalizuoti valstybines įmones taip pat padėtų planuojamos privatizacijos įgyvendinimas;

               (18)

               pagrindinės su konkurencija susijusios sąlygos išlieka nepalankios. Visų pirma, dar nepriimtas 2015 m. kasmetinis konkurencijos įstatymas. Didelių kliūčių konkurencijai išlieka tam tikruose sektoriuose, pavyzdžiui, reglamentuojamųjų profesijų, koncesijų, viešųjų pirkimų ir leidimų išdavimo sistemos, taip pat vietos lygmens viešųjų paslaugų, įskaitant transporto. Visų pirma, pažanga, padaryta skatinant veiksmingą, skaidrų ir konkurencingą viešojo transporto rinkos veikimą, visų pirma geležinkelių sektoriaus pagal viešąsias koncesijas, vis dar yra labai nedidelė. Pagal naują Komisijos sukurtą rodiklį beveik visų analizuotų profesijų ribojimo lygis yra aukštesnis Italijoje negu Sąjungos svertinis vidurkis. Konkrečių gairių pagal profesijas, kaip spręsti šią problemą, pateikta 2017 m. sausio mėn. Komisijos komunikate dėl profesinių paslaugų reglamentavimo reformų rekomendacijų, kuris įeina į priemonių, kuriomis būtų šalinamos kliūtys paslaugų rinkose, rinkinį;

               (19)

               bankų sektoriaus turima didelė neveiksnių paskolų sankaupa vis dar trukdo bankams gauti pelno ir mažina jų gebėjimą didinti kapitalą savo ištekliais. Tai daro neigiamą poveikį kredito pasiūlai, ypač mažoms įmonėms. Iki šiol vykdytos politikos iniciatyvos dar neleido gerokai sumažinti neveiksnių paskolų. Priežiūros gairės dėl neveiksnių paskolų valdymo nacionaliniu lygmeniu vis dar nepakankamai gerai parengtos, vidutinio dydžio ir maži bankai ir toliau yra labiau pažeidžiami nei didelės kredito įstaigos. Todėl Komisija stebės, kaip įgyvendinama didžiausių popolari bankų ir nedidelių savitarpio bankų organizacinio valdymo reforma, kuri yra labai svarbi siekiant konsoliduoti bankų sistemą. Neseniai buvo imtasi priemonių vykdyti reformoms, tačiau nemokumo ir užstato administravimo sistema vis dar nepakankamai remiamas greitas neveiksnių paskolų, ypač mažų ir labai mažų įmonių, pertvarkymas ir restruktūrizavimas. Pašalinti esamus trūkumus ir padėti Italijoje sukurti antrinę nuvertėjusių paskolų rinką galėtų padėti teisės akto, kuriuo siekiama peržiūrėti ir supaprastinti nemokumo ir užstato administravimo priemones, projektas, kuris dabar svarstomas Parlamente;

               (20)

               nepaisant laipsniško padėties darbo rinkoje gerėjimo dėl vykdomų reformų, ilgalaikis ir jaunimo nedarbas tebėra didelis (2016 m. atitinkamai 6,7 % ir 38 %) ir yra daugiau nei 1,2 mln. jaunų žmonių, kurie nesimoko, nedirba ir nedalyvauja mokymuose. Nors padaryta didelė pažanga įgyvendinant Jaunimo garantijų iniciatyvą (9), norint užtikrinti veiksmingesnį ir visapusišką jos įgyvendinimą reikia išspręsti kelias problemas. Jaunimo garantijų iniciatyvos naudos gavėjų, kurie vis dar dirba, atlieka pameistrystę ar stažuotę praėjus šešiems mėnesiams nuo dalyvavimo pabaigos procentinė dalis, yra didesnė už Sąjungos vidurkį. Tačiau tikslinė gyventojų grupė pasiekiamai vis dar menkai, o regionų skirtumai vykdymo atžvilgiu tebėra dideli. Aktyvios darbo rinkos politikos, įskaitant jos valdymo sistemą, reforma dar tik pradedama įgyvendinti, o užimtumo tarnybos tebėra silpnos ir esama didelių regioninių skirtumų. Suaugusiųjų mokymosi programos yra nepakankamai išvystytos, o tai savo ruožtu gali turėti neigiamos įtakos žemos kvalifikacijos asmenų dalyvavimo darbo rinkoje rezultatams;

               (21)

               moterų dalyvavimo darbo rinkoje ir jų darbo jėgos potencialas iš esmės tebėra neišnaudojamas. Moterų užimtumo lygis yra vienas žemiausių Sąjungoje. Dėl kai kurių mokesčių lengvatų sistemos ypatumų antrieji šeimoje uždirbantys asmenys ir toliau neskatinami dirbti, galimybės pasinaudoti įperkamomis priežiūros paslaugomis (skirtomis vaikams ir vyresnio amžiaus asmenims) tebėra ribotos, be to, egzistuoja didelių regioninių skirtumų. Tėvystės atostogų rodiklis yra vienas žemiausių Sąjungoje;

               (22)

               antro lygmens derybos nėra plačiai naudojamos. Tai trukdo veiksmingai paskirstyti išteklius, o darbo užmokestį pritaikyti prie ekonominių vietos sąlygų. Tam įtakos turi ir esamos pagrindinės kolektyvinių derybų taisyklės bei praktika, dėl kurių yra nedaug galimybių taikyti derybas vietos lygmeniu. Nuo 2014 m. sausio mėn. socialinių partnerių pasirašyti susitarimai, kuriuose nustatomos profesinių sąjungų atstovavimo apskaičiavimo procedūros ir kriterijai, kuriuos taikant būtų padedama mažinti neapibrėžtumą darbo santykiuose, dar nėra įgyvendinti. Mokesčio nuolaidos, taikomos už su našumu siejamą užmokesčio padidinimą, nepadėjo paskatinti plačiau naudoti antro lygmens derybų;

               (23)

               žmonių, kuriems gresia skurdas arba socialinė atskirtis, dalis yra gerokai didesnė nei Sąjungos vidurkis, ypač vaikų ir migrantų kilmės asmenų. Be to, esama didelių regioninių skirtumų. Tam tikra pažanga padaryta įgyvendinant nacionalinę kovos su skurdu strategiją. Neseniai priimta įtraukties pajamų sistema – teigiamas žingsnis siekiant sukurti bendrą išsamią kovos su skurdu sistemą. Jos veiksmingumas priklausys nuo to, ar ji bus tinkamai įgyvendinta, ar bus pritraukta pakankamai išteklių (įskaitant įvairių socialinių išmokų racionalizavimą), ar tinkamas dėmesys bus skiriamas vaikus auginančioms šeimoms, atliekant materialinės padėties tikrinimą, skiriant joms paramą pirmumo tvarka ir vietoje taikant veiksmingas procedūras, tiek remiant pajamas, tiek teikiant gerai integruotas paslaugas. Šiame etape dar neaišku, ar finansinių išteklių pakaks, kad būtų išspręsta skurdo Italijoje problema. Pagrindiniai uždaviniai tebėra gauti papildomų išteklių kartu laikantis biudžeto tikslų, sumažinti socialinės paramos sistemos suskaidymą, racionalizuoti socialines išlaidas ir pašalinti dabartinį pensijoms palankų iškraipymą;

               (24)

               atsižvelgdama į 2017 m. Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Italijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2017 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2017 m. stabilumo programą, 2017 m. nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Italija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Italijos politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą;

               (25)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2017 m. stabilumo programą, o jos nuomonė (10) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (26)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo 2017 m. nacionalinę reformų programą ir 2017 m. stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose,

         REKOMENDUOJA Italijai 2017–2018 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               2018 m. toliau dėti dideles fiskalines pastangas pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimus, atsižvelgiant į poreikį stiprinti vykstantį atsigavimą ir užtikrinti Italijos viešųjų finansų tvarumą. Užtikrinti, kad būtų laiku įgyvendinta privatizavimo programa, o nenumatytą pelną panaudoti tam, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos ir BVP santykis pradėtų mažėti. Nedarant poveikio biudžetui, mokesčių naštą nuo gamybos veiksnių perkelti mokesčiams, kurie mažiau kenkia augimui, ir imtis ryžtingų veiksmų siekiant sumažinti mokesčių išlaidų aprėptį bei kiekį, pertvarkyti pasenusią kadastro sistemą ir vėl pradėti taikyti pirmojo gyvenamojo būsto mokestį dideles pajamas gaunantiems namų ūkiams. Plačiau privalomai naudoti elektronines sąskaitas faktūras ir elektroninius mokėjimus.

               2.

               Sumažinti civilinių bylų nagrinėjimo trukmę veiksmingai valdant bylas ir taikant taisykles, kuriomis užtikrinama procedūrinė drausmė. Aktyviau kovoti su korupcija, visų pirma peržiūrint Senaties terminų įstatymą. Užbaigti užimtumo viešajame sektoriuje reformas ir padidinti valstybinių įmonių veiksmingumą. Greitai priimti ir įgyvendinti svarstomą Konkurencijos įstatymą ir panaikinti likusius konkurencijos apribojimus.

               3.

               Sparčiau mažinti susikaupusių neveiksnių paskolų skaičių ir padidinti paskatas už balansų sutvarkymą ir restruktūrizavimą, ypač bankų, kuriems taikoma nacionalinė priežiūra, segmento. Iš esmės pertvarkyti nemokumo ir užstato administravimo reglamentavimo sistemą.

               4.

               Dalyvaujant socialiniams partneriams, stiprinti kolektyvinių derybų sistemą, kad kolektyvinėse sutartyse būtų geriau atsižvelgiama į vietos sąlygas. Užtikrinti veiksmingą aktyvią darbo rinkos politiką. Palengvinti sąlygas antriesiems šeimoje uždirbantiems asmenims pradėti dirbti. Racionalizuoti socialines išlaidas ir pagerinti jų sudėtį.

      Priimta Briuselyje 2017 m. liepos 11 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         T. TÕNISTE

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  OL C 92, 2017 3 24, p. 1.

      (4)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1174/2011 dėl vykdymo užtikrinimo priemonių, skirtų perviršiniams makroekonominiams disbalansams naikinti euro zonoje (OL L 306, 2011 11 23, p. 8).

      (5)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

      (6)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones, Komisijos tarnybų perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

      (7)  Ši suma nustatyta remiantis 2017 m. stabilumo programoje nurodyta 0,25 % BVP bendra biudžeto išlaidų suma, iš kurios yra atskaityti 2015 ir 2016 m. jau leisti laikini atitinkamai 0,03 % BVP ir 0,06 % BVP nuokrypiai. Savo nuomonėje dėl Italijos 2017 m. biudžeto plano projekto Komisija paskelbė, kad ji, atsižvelgdama ir į 2016 m. spalio mėn. Europos Vadovų Tarybos išvadas, kuriose pripažintas „svarbus pirmųjų su migrantų antplūdžiu susiduriančių valstybių narių pastarųjų metų indėlis, be kita ko, finansinio pobūdžio“, bus pasirengusi svarstyti, ar leisti Italijai papildomai nukrypti nuo koregavimo plano dėl nuolatinio išskirtinio į ją atvykstančių pabėgėlių srauto.

      (8)  Savo nuomonėje dėl Italijos 2017 m. biudžeto plano projekto Komisija teigė, kad išlaidos ekstremaliųjų situacijų valdymui ir investicijų planui, skirtam prevencinei nacionalinės teritorijos apsaugai nuo seisminės rizikos, galėtų būti laikomos integruoto pobūdžio. Per kitus metus atitinkančiu kitų papildomų laikinų nuokrypių reikalavimus būtų laikomas tik papildomas išteklių, numatytų šiam tikslui, padidinimas.

      (9)  2013 m. balandžio 22 d. Tarybos rekomendacija dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo (OL C 120, 2013 4 26, p. 1).

      (10)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: 2013 m. liepos 9 d. Tarybos rekomendacija dėl 2013 m. Čekijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Čekijos konvergencijos programos

text:
               30.7.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 217/14

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2013 m. liepos 9 d.
   dėl 2013 m. Čekijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Čekijos konvergencijos programos
   2013/C 217/04
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – Sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2012 m. birželio 29 d. valstybių narių valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;

               (4)

               2012 m. liepos 10 d. Taryba priėmė rekomendaciją (3) (toliau – 2012 m. rekomendacija) dėl 2012 m. Čekijos nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl 2012–2015 m. Čekijos konvergencijos programos;

               (5)

               2012 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2013 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2012 m. lapkričio 28 d. Komisija pagal 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (4) priėmė antrąją Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nenurodė, kad Čekija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (6)

               Europos Parlamentas aktyviai dalyvavo Europos semestre pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97 ir 2013 m. vasario 7 d. priėmė Rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2013 m. metinėje augimo apžvalgoje ir Rezoliuciją dėl indėlio į 2013 m. metinę augimo apžvalgą;

               (7)

               2013 m. kovo 14 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą, šalinti socialines krizės pasekmes ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (8)

               2013 m. balandžio 17 d. Čekija pateikė 2013 m. nacionalinę reformų programą, o 2013 m. balandžio 26 d. – 012-2016 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu;

               (9)

               remdamasi konvergencijos programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad didelėmis konsolidavimo pastangomis nuo 2009 m. iki 2012 m. Čekija sumažino valdžios sektoriaus deficitą 1,4 % (5) BVP ir kad, remiantis dabartiniais lūkesčiais, ji eina tinkama linkme, siekdama ištaisyti perviršinį deficitą. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos konvergencijos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra įtikinamas. Pagal konvergencijos programą manoma, kad realiojo BVP augimas 2013 m. sieks 0 %, o 2014 m. – 1,2 %, palyginti su Komisijos tarnybų 2013 m. pavasario prognozėje numatytais - 0,4 % 2013 m. ir 1,6 % 2014 m. Konvergencijos programoje nustatytas biudžeto strategijos tikslas – valdžios sektoriaus deficitą išlaikyti mažesnį už 3 % BVP Sutartyje nustatytą pamatinę vertę. 2013 m. 2,8 % siektinas BVP valdžios sektoriaus deficito rodiklis atitinka perviršinio deficito ištaisymo terminą, nustatytą 2009 m. gruodžio 2 d. Tarybos rekomendacijoje. Komisijos tarnybų 2013 m. pavasario prognozėje numatomas 2,8 % BVP valdžios sektoriaus deficitas 2013 m. ir 3 % BVP – 2014 m. Dėl ES lėšų išmokų papildomų koregavimų egzistuoja rizika, kad biudžeto rezultatai 2013 m. bus blogesni, nei tikėtasi. Kalbant apie teigiamus aspektus, vienkartinės pajamos, susijusios su numatomu naujų telekomunikacijų dažnių juostų aukcionu, galėtų lemti geresnius, nei tikėtasi, biudžeto rezultatus 2013 m.
               Konvergencijos programoje patvirtinamas ankstesnis 1 % BVP deficito vidutinės trukmės laikotarpio tikslas, kuris adekvačiai atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Numatoma, kad (perskaičiuotas) struktūrinis biudžeto deficitas 2014, 2015 ir 2016 m. turėtų išaugti atitinkamai 0,3 %, 0,2 % ir 0,5 % BVP; todėl konvergencijos programoje nenumatomas koregavimas, siekiant vidutinės trukmės tikslo, o tai neatitinka Stabilumo ir augimo pakto. Valdžios sektoriaus išlaidų augimo lygis 2014 m. atitinka Stabilumo ir augimo pakto išlaidų kriterijų, tačiau 2015 ir 2016 m. nukrypsta atitinkamai 0,3 % ir 0,5 % BVP, preziumuojant 0,5 % BVP artėjimą link vidutinės trukmės laikotarpio tikslo, kurį Komisija laiko tinkamu. Pagal konvergencijos programą prognozuojama, kad skolos ir BVP santykis programos laikotarpiu turėtų, nors ir lėčiau, toliau didėti ir 2016 m. pasiekti 51,9 % BVP;

               (10)

               greitam ir ilgalaikiam ekonomikos atsigavimui Čekijoje trukdo nuolatinis valstybės investicijų išlaidų mažinimas. Didėjantį poveikį turinčių augimą skatinančių išlaidų, įskaitant ES lėšomis bendrai finansuojamus projektus, palaikymas ne tik paremtų atsigavimą, bet ir galėtų prisidėti prie ilgalaikių uždavinių sprendimo. Didelio poveikio augimui galima būtų pasiekti prioritetą teikiant išlaidoms priemonėms, skirtoms užimtumui didinti, moksliniams tyrimams ir inovacijoms, švietimui, vaikų priežiūros įstaigoms ir infrastruktūros projektams. Kartu yra svarbu užtikrinti tokių išlaidų teisėtumą, reguliarumą ir veiksmingumą;

               (11)

               2012 m. vykdant mokesčių reformą buvo pasiekta nedidelė pažanga. Nors nekilnojamojo turto perdavimo mokestis buvo padidintas, nebuvo imtasi jokių veiksmų, kad būtų padidintas labai mažas reguliariai mokamas turto mokestis. Buvo atsakyta planų įvesti CO2 mokestį ir panaikinti akcizo mokesčio už šildymui naudojamas gamtines dujas lengvatas. Netiesioginis energijos mokesčių tarifas yra mažesnis už ES vidurkį, o transporto priemonių naudojimo mokesčiai išlieka labai maži. Išlieka struktūriniai uždaviniai darbo jėgos apmokestinimo srityje, visų pirma susiję su mažas pajamas gaunančių ir nepilnu etatu dirbančių apmokestinimu. Labai mažai buvo padaryta siekiant sumažinti darbuotojų ir savarankiškai dirbančių asmenų apmokestinimo tvarkos neatitikimus. Čekijoje taip pat dar yra galimybių didinti mokesčių administravimo veiksmingumą. Gyventojų pajamų ir įmonių pelno mokesčių srityje Vyriausybė planuoja 2015 m. įsteigti bendrą surinkimo punktą, kuris galėtų padėti optimizuoti mokesčių administravimą ir sumažinti dabartinės sistemos painumą. Tačiau reformos trūkumas yra tas, kad nebus derinamos gyventojų pajamų mokesčio, sveikatos ir socialinio draudimo įmokų bazės, todėl didelė dalis reformos teikiamų galimybių nebus panaudota;

               (12)

               Čekijos tvarumo atotrūkis sudaro 5,0 % BVP, o tai yra daugiau nei ES vidurkis. Šis atotrūkis didele dalimi susidarė dėl numatomų ilgalaikių senėjimo išlaidų, kurias lemia numatomas pensijų ir sveikatos priežiūros bei ilgalaikės priežiūros išlaidų padidėjimas. Įstatymų nustatytas pensinis amžius didinamas lėtai, ypač vyrų atžvilgiu. Faktinio pensinio amžiaus padidinimas geriau derinant pensinį amžių ar pensijų išmokas su tikėtinos gyvenimo trukmės pokyčiais, palyginti su galiojančiais teisės aktais, gerokai sustiprintų sistemos tvarumą. Šiuos pakeitimus papildžius indeksavimo formulės, kuri grindžiama kainomis, peržiūra per ilgą laiką padėtų sutaupyti daug lėšų;

               (13)

               priešingai negu nurodyta 2012 m. rekomendacijoje, 2013 m. Vyriausybė įvedė išankstinės pensijos sistemą, kuri suteikia galimybę gauti pensiją net penkeriais metais anksčiau negu įstatymų numatytas pensinis amžius. Išankstinės pensijos bus mokamos iš (trečiojo) pensijų santaupų ramsčio. Tačiau šis ramstis yra didele dalimi valstybės subsidijuojamas naudojant tiesioginius bendrus mokėjimus ir mokesčių už įmokas išskaitymus. Nepriklausomai nuo to, ar, kaip tikisi Vyriausybė, tik nedaugelis asmenų atitiks kriterijus, kurie leis pasinaudoti šia sistema, šia priemone suteikiama galimybė tokiems pensijos gavėjams pasinaudoti anksčiau sukauptomis viešosiomis subsidijomis tokiu tikslu, kuris prieštarauja ilgesnį darbinį amžių skatinančiai politikai;

               (14)

               tikėtinas sveikatos priežiūros ir ilgalaikės priežiūros išlaidų padidėjimas taip pat gerokai prisidės prie su senėjančia visuomene susijusių išlaidų ir didelio tvarumo atotrūkio. Pastaraisiais metais Čekijoje buvo įgyvendintos reformos, skirtos sveikatos priežiūros sistemos veiksmingumui gerinti ribojant išlaidas ir taikant labiau į rinką orientuotus sprendimus. Tačiau problemų dar yra. Palyginti su kitomis valstybėmis narėmis, Čekijos sveikatos priežiūros sistema yra pernelyg orientuota į priežiūrą ligoninėse, o tai ne visada efektyvu. Yra erdvės gerinti sveikatos priežiūrą kliniškai tinkamiausiu ir našiausiu būdu, pavyzdžiui, paguldant pacientą į ligoninę operacijos dieną ir mažinant nepagrįstai ilgą buvimo intensyvios priežiūros ligoninėse laiką;

               (15)

               naujausios Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (EBPO) projekcijos rodo, kad visiška vyrų ir moterų užimtumo konvergencija sustabdytų prognozuojamą bendros darbo jėgos mažėjimą ir iki 2030 m. padidintų BPV augimą vienam gyventojui net 16,5 %. 2013 m. gegužės 22 d. Vyriausybė pateikė įstatymo projektą, kuriuo siūloma kurti „vaikų grupes“, prižiūrimas profesionalių auklių, kartu su mokesčių subsidijomis priežiūros teikėjams ir dalyvaujančioms šeimoms. Tai yra žingsnis teisinga kryptimi, tačiau tik dalinis problemos sprendimas. Dėl nuolatinio vaikų, visų pirma jaunesnių nei trijų metų, priežiūros įstaigų trūkumo, reikia toliau didinti biudžeto paramą valstybinėms ikimokyklinio amžiaus vaikų priežiūros įstaigoms. Socialiai remtinų asmenų galimybės įsidarbinti ir dalyvauti darbo rinkoje taip pat tebėra problema – yra erdvės valstybinių įdarbinimo įstaigų efektyvumui ir veiksmingumui didinti;

               (16)

               2012 m. rekomendacijoje pateiktoje rekomendacijoje dėl viešojo administravimo konkrečiai paminėta poreikis didinti viešojo administravimo veiksmingumą ir aktyviau kovoti su korupcija. Tačiau priimant prioritetinius teisės aktus pagal 2011–2012 m. Čekijos kovos su korupcija strategiją padaryta tik nedidelė pažanga. 2013 m. sausio mėn. vyriausybei priėmus naują 2013–2014 m. kovos su korupcija strategiją, būtina skubiai priimti prioritetinius teisės aktus, kaip antai valstybės tarnautojų įstatymą. Šiuo nauju aktu turės būti tinkamai atskirti politinio pasitikėjimo darbuotojai ir nepolitiniai darbuotojai, garantuojamas valstybės pareigūnų nepriklausomumas ir sukurta gerai veikianti karjeros sistema, kuria būtų mažinama didelė darbuotojų kaita. Čekija nemažai pasiekė įgyvendindama Viešųjų pirkimų įstatymą, kuris įsigaliojo 2012 m. balandžio mėn. Tačiau vietos valdžios institucijos pranešė apie sunkumus įgyvendinant Viešųjų pirkimų įstatymą. Kalbant apie ES lėšų įsisavinimą, dauguma priemonių, įtrauktų į veiksmų planą valdymo ir kontrolės sistemai stiprinti, buvo įgyvendintos iki 2012 m. pabaigos. Tačiau Čekijos valdžios institucijos turi užtikrinti nuolatinę veiksmų plano stebėseną;

               (17)

               Privalomo išsilavinimo lygmeniu Čekijos mokinių rezultatai, palyginti su kitomis šalimis, yra vidutiniški. Tačiau matematikos ir tiksliųjų mokslų rezultatai sparčiai prastėja. Todėl Čekijos valdžios institucijos priėmė priemonių rinkinį, kuriuo numatyta sukurti minimalius švietimo standartus mokinių žinioms tikrinti visos šalies mastu. Vis dėlto, reikėtų sukurti labiau integruotą sistemą, užtikrinant, kad mokiniai, mokytojai ir mokyklos su prastais testų rezultatais gautų sisteminę paramą; tai dar labiau padidintų reformos užmojį. Pagrindinis Čekijos aukštojo mokslo sistemos uždavinys – užtikrinti, kad didėjantis studentų skaičius gautų žinias, kurių reikia sėkmingai įsitvirtinti darbo rinkoje. Šiuo metu svarstoma Aukštojo mokslo įstatymo reforma, siekiant įvesti diferencijuotą finansavimą ir padidinti akreditavimą. Tai yra svarbūs ir plačių užmojų pasiūlymai, nors realus jų poveikis priklausys nuo galutinio reformos plano. Valdžios institucijos taip pat planuoja priimti persvarstytus mokslinių tyrimų įstaigų finansavimo vertinimo standartus. Padidinus kokybės rodiklių dalį, taip pat sustiprinus bendradarbiavimą su verslo sektoriumi, Čekijos mokslinių tyrimų ir inovacijų sistema galėtų pasiekti aukštesnį kompetencijos lygį;

               (18)

               Čekija priklauso toms valstybėms narėms, kuriose yra daugiausia reglamentuojamų profesijų. 2012 m. vyko viešosios konsultacijos dėl profesijų reglamentavimo sistemos peržiūros ir 2013 m. turi būti paskelbti jų rezultatai. Tai yra svarbus žingsnis siekiant sumažinti arba pašalinti kliūtis užsiimti profesine veikla, kurios reglamentavimo būtinumas nepasitvirtino arba kuri yra pernelyg reglamentuojama (įskaitant privalomos praktikos trukmę) ir kurios mažesnis reglamentavimas galėtų atverti tolesnes užimtumo ir augimo galimybes. Nepaisant pastarųjų metų pažangos, Čekijos energijos intensyvumas yra vienas didžiausių Sąjungoje, o pastatų energetinis veiksmingumas – mažas;

               (19)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Čekijos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino nacionalinę reformų programą ir konvergencijos programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Čekijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–7 rekomendacijose;

               (20)

               Taryba, atsižvelgdama į šį vertinimą, išnagrinėjo konvergencijos programą ir savo nuomonę (6) pateikė visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

         REKOMENDUOJA Čekijai 2013–2014 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Įgyvendinti numatytą 2013 m. biudžetą, kad 2013 m. būtų tvariai ištaisytas perviršinis deficitas ir atliktas Tarybos pagal perviršinio deficito procedūrą pateiktose rekomendacijose nurodytas struktūrinis koregavimas. 2014 m. ir vėliau stiprinti ir uoliai įgyvendinti biudžeto strategiją, remiamą pakankamai tiksliai nustatytomis priemonėmis, siekiant užtikrinti tinkamas fiskalines priemones vidutinės trukmės laikotarpio tikslui pasiekti. Teikti pirmenybę augimą skatinančioms išlaidoms, taip pat laiku vykdant likusius projektus, bendrai finansuojamus ES lėšomis pagal dabartinę finansinę programą.

               2.

               Mažinti aukštą darbo jėgos apmokestinimo lygį, perkeliant jį į tokias sritis, kuriose jis mažiau stabdytų augimą, kaip antai reguliariai mokami mokesčiai už būstą ir transporto priemonių naudojimo mokesčiai. Toliau mažinti darbuotojų ir savarankiškai dirbančių asmenų apmokestinimo tvarkos neatitikimus. Gerinti mokestinių prievolių vykdymą ir mažinti jų vykdymo išlaidas įsteigiant bendrą surinkimo punktą ir suderinant gyventojų pajamų mokesčio ir sveikatos draudimo bei socialinių įmokų bazę.

               3.

               Padidinti faktinį pensinį amžių derinant pensinį amžių ar pensijų išmokas su tikėtinos gyvenimo trukmės pokyčiais, ir peržiūrėti indeksavimo mechanizmą. Kartu su pensinio amžiaus ilginimu, imtis priemonių, kuriomis būtų didinamos vyresnio amžiaus asmenų įsidarbinimo galimybės, ir mažinti ankstyvo išėjimo į pensiją galimybes. Visų pirma, panaikinti valstybės subsidijas išankstinės pensijos sistemai. Imtis priemonių, kad būtų gerokai padidintas sveikatos priežiūros, visų pirma priežiūros ligoninėse, išlaidų fektyvumas.

               4.

               Dėti papildomas pastangas valstybinių įdarbinimo įstaigų efektyvumui ir veiksmingumui didinti. Gerokai padidinti įtraukių vaikų priežiūros įstaigų skaičių, ypatingą dėmesį skiriant vaikams iki trejų metų amžiaus, ir įtraukiant romų tautybės vaikus, visų pirma priimant ir įgyvendinant įstatymą dėl vaikų priežiūros paslaugų teikimo ir didinant vietų skaičių valstybinėse ir privačiose vaikų priežiūros įstaigose.

               5.

               Užtikrinti 2013–2014 m. kovos su korupcija strategijos įgyvendinimą. Priimti Valstybės tarnautojų įstatymą, kuriuo būtų užtikrinta stabili, veiksminga ir profesionali valstybės administravimo tarnyba. Gerinti ES lėšų valdymą, atsižvelgiant į 2014–2020 m. programavimo laikotarpį. Stiprinti viešųjų konkursų įgyvendinimo pajėgumus vietos ir regiono lygmeniu.

               6.

               Sukurti visapusišką privalomojo švietimo vertinimo sistemą ir imtis tikslingų priemonių mokykloms su prastais mokymo rezultatais remti. Imtis priemonių aukštojo mokslo akreditavimo gerinimui ir finansavimui didinti. Didinti rezultatais grindžiamo mokslinių tyrimų įstaigų finansavimo dalį.

               7.

               Remiantis vykdoma peržiūra, tęsti reglamentuojamų profesijų reformą, mažinant arba panaikinant kliūtis užsiimti profesine veikla, ir veiklos rūšių, kurių reglamentavimas yra nepagrįstas, skaičių. Imtis tolesnių veiksmų pastatų ir pramonės sektorių energijos vartojimo efektyvumui gerinti.

      Priimta Briuselyje 2013 m. liepos 9 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  Toliau taikomą 2013 m. pagal 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos sprendimą 2013/208/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 118, 2013 4 30, p. 21).

      (3)  OL C 219, 2012 7 24, p. 17.

      (4)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (5)  Į 2012 m. bendrąjį valdžios sektoriaus deficitą įskaičiuotas vienkartinis deficitą didinantis poveikis (1,5 % BVP), susijęs su Įstatymo dėl finansinės kompensacijos bažnyčioms priėmimu.

      (6)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


title: 2006 m. gegužės 8 d.  Komisijos rekomendacija, dėl skatinimo Bendrijos uostuose prisišvartavusius laivus naudoti elektros energiją iš kranto   (Tekstas svarbus EEE)

text:
               12.5.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 125/38

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2006 m. gegužės 8 d.
   dėl skatinimo Bendrijos uostuose prisišvartavusius laivus naudoti elektros energiją iš kranto
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2006/339/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 211 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               2002 m. lapkričio mėnesį Komisija priėmė komunikatą Europos Parlamentui ir Tarybai dėl strategijos iš jūrų laivų išmetamų atmosferos teršalų kiekiui mažinti (1), kuriame uostų administracijos raginamos reikalauti uoste stovinčių laivų naudoti elektros energiją iš kranto, skatinti juos tai daryti arba palengvinti tam sąlygas.

               (2)

               Europos Parlamentas 2003 m. gruodžio 4 d. rezoliucijoje (2) dėl minėtos strategijos pažymėjo, kad sausumoje gaminamą elektros energiją naudoti uoste būtų lengviau, jei būtų parengta teigiamų šios priemonės taikymo pavyzdžių, jos sąnaudų ir naudos ataskaita.

               (3)

               Taryba 2003 m. gruodžio 22 d. išvadose (3) dėl minėtos strategijos pripažino, kad ne visos aplinkos problemos tinkamai sprendžiamos tarptautiniu lygiu ir kad ypač svarbu plačiau apsvarstyti jūrų laivų poveikį kietųjų dalelių ir ozono bei jo pirmtakų koncentracijai aplinkos ore.

               (4)

               Komisija, atsižvelgdama į Komunikatą „Švaraus oro Europoje programa (CAFE): teminė oro kokybės strategija“ (4), dar kartą ištyrė laivybos poveikį teršalų koncentracijai aplinkos ore ir nustatė, kad jis didelis, ypač uostų rajonuose. Kai kurių uostų rajonuose iš laivų išmetami oro teršalai gali sutrukdyti siekti oro kokybės standartų.

               (5)

                  CAFE programoje pažymima, kad sumažinti iš laivų išmetamų oro teršalų kiekį tampa vis ekonomiškiau lyginant su naujomis taršos mažinimo priemonėmis kituose sektoriuose. Daugeliu atveju prisišvartavusių laivų išmetamų oro teršalų kiekį galima sumažinti tik tobulinant variklio ir išmetamųjų dujų valymo sistemą arba naudojant elektros energiją iš kranto.

               (6)

               Laivų variklių išmetamų teršalų kiekius tarptautiniu lygiu reguliuoja Tarptautinė jūrų organizacija (TJO). Siekiant išspręsti oro kokybės problemą Bendrijos uostuose nepakanka pakeisti šiuos standartus.

               (7)

               Pagal 1999 m. balandžio 26 d. Tarybos direktyvos 1999/32/EB dėl sieros kiekio sumažinimo tam tikrose skystojo kuro rūšyse ir iš dalies keičiančios Direktyvą 93/12/EEB (5) 4b straipsnį laivams, kurie prisišvartavę uostuose išjungia visus variklius ir naudoja elektros energiją iš kranto, netaikomas reikalavimas naudoti laivų kurą, kuriame siera sudaro 0,1 %.

               (8)

               Pagal 2003 m. spalio 27 d. Direktyvą 2003/96/EB, pakeičiančią Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą (6), valstybėms narėms leidžiama tam tikromis sąlygomis visiškai arba iš dalies atleisti nuo mokesčių už elektros energiją arba juos sumažinti,

         REKOMENDUOJA:

               1)

               Valstybės narės turėtų apsvarstyti galimybę pastatyti įrengimus elektros energijai uostuose prisišvartavusiems laivams tiekti, pirmiausia uostuose, kur viršytos oro kokybės ribinės vertės arba kur žmonės skundžiasi dėl didelio triukšmo, ir ypač krantinėse netoli gyvenamųjų rajonų.

               2)

               Valstybės narės turėtų atkreipti dėmesį į priede pateiktą informaciją apie elektros energijos tiekimo iš kranto efektyvumą ir praktišką įgyvendinimą siekiant sumažinti oro teršalų kiekį iš įvairių tipų laivų, jų maršrutuose ir uostuose. Vis dėl to priemonės naudą aplinkai ir ekonomiškumą reikėtų įvertinti atskirai kiekvienu atveju.

               3)

               Atsižvelgdamos į Tarptautinę konvenciją dėl teršimo iš laivų prevencijos (MARPOL konvencija) valstybės narės Tarptautinėje jūrų organizacijoje (TJO) turėtų siekti harmonizuoti tarptautinius elektrinių sujungimų, skirtų energijai iš kranto tiekti, standartus, nepamiršdamos jau pradėtų darbų.

               4)

               Valstybės narės turėtų apsvarstyti galimybę pasinaudojant Bendrijos teisės aktuose numatytomis galimybėmis taikyti laivų operatoriams ekonominių paskatų naudoti elektros energiją iš kranto.

               5)

               Valstybės narės apie galimybę naudoti elektros energiją iš kranto turėtų plačiau informuoti už uostų rajonus atsakingas vietos institucijas, jūrų valdymo ir uostų administracijas, klasifikacines bendroves ir pramonės asociacijas.

               6)

               Valstybės narės turėtų skatinti uostų administracijas ir sektorių keistis veiksmingiausia elektros energijos tiekimo iš kranto ir atitinkamų procedūrų harmonizavimo patirtimi.

               7)

               Valstybės narės turėtų pateikti Komisijai ataskaitą apie veiksmus, kurių jos ketina imtis oro taršai iš laivų uostuose sumažinti, ypač ten, kur viršytos oro kokybės ribinės vertės.

      Priimta Briuselyje, 2006 m. gegužės 8 d.

            Komisijos vardu

         Stavros DIMAS

            Komisijos narys

      (1)  KOM(2002) 595 galutinis.

      (2)  OL C 89 E, 2004 4 14, p. 107.

      (3)  OL C 8, 2004 1 13, p. 3.

      (4)  KOM(2001) 245 galutinis.

      (5)  OL L 121, 1999 5 11, p. 13. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/33/EB (OL L 191, 2005 7 22, p. 59).

      (6)  OL L 283, 2003 10 31, p. 51. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2004/75/EB (OL L 157, 2004 4 30, p. 100).

      PRIEDAS
      TRUMPOJI ELEKTROS ENERGIJOS TIEKIMO IŠ KRANTO REKOMENDACIJA
      Šiame priede pateikiama reikiama informacija apie elektros energijos tiekimo iš kranto sąnaudas ir naudą. Išsamesnė informacija pateikiama neseniai Komisijai parengtoje ataskaitoje Service Contract on Ship Emissions Assignment, Abatement and Market-based Instruments: Shore-side Electricity (Sutartis dėl taršos iš laivų – ribos, mažinimas ir rinka paremtos priemonės: elektros energija iš kranto) (1). Čia pateikti išmetamų teršalų ir sąnaudų duomenys yra susiję su jūrų laivais, tačiau metodas tinka ir vidaus vandens kelių laivams.
      1.   Techniniai reikalavimai. Tipinė konstrukcija
      Schemoje pateikti elektrinio sujungimo elektros energijai iš kranto tiekti reikalavimai. Priklausomai nuo prisišvartavusio laivo ir krantinės galimos ir kitokios konstrukcijos. Tarptautinė komisija elektros energijos klausimais ir Tarptautinė klasifikacinių bendrovių asociacija šiuo metu rengia pramonės standartus, kuriuos ateityje galės apsvarstyti TJO.

                  (1)

                  Prijungimas prie nacionalinio tinklo, kurio elektros įtampa 20–100 kV, per vietos pastotę, kurioje ji transformuojama į 6–20 kV.

                  (2)

                  6–20 kV įtampos elektros kabeliai elektrai tiekti iš pastotės į uosto terminalą.

                  (3)

                  Elektros srovės dažnio keitimas, jei reikia. (Elektros tiekimo tinklo dažnis Bendrijoje paprastai yra 50 Hz. Laivas, kurio techniniai duomenys reikalauja 60 Hz elektros tinklo dažnio, 50 Hz gali naudoti tik tam tikrai įrangai, pvz., vidaus apšvietimui ir šildymui, bet ne varikliu varomiems įrengimams – siurbliams, suktuvams ar gervėms. Todėl tiekiant elektrą laivams, kuriems reikia 60 Hz elektros tinklo dažnio, 50 Hz reikės keisti į 60 Hz).

                  (4)

                  Kabeliai elektrai terminale paskirstyti. Jie gali būti tiesiami po žeme jau egzistuojančiais ar naujais kanalais.

                  (5)

                  Ritinis ilgintuvas aukštos įtampos kabeliams. Jį galima sumontuoti krantinėje; jį sudarytų kabelio ritinys, keltuvas ir korpusas. Keltuvas ir korpusas būtų naudojami nuleisti kabeliams į laivą ir pakelti juos. Kabelio ritinys ir korpusas galėtų būti varomas ir valdomas elektromechaniniu būdu.

                  (6)

                  Lizdas laive kabeliui prijungti.

                  (7)

                  Transformatorius laive aukštai elektros įtampai transformuoti į 400 V įtampą.

                  (8)

                  Elektros energija paskirstoma laive ir pagalbiniai varikliai išjungiami.

            2.   Nauda – sumažėja išmetamų oro teršalų kiekis
      Iš kranto tiekiama elektros energija – tai priemonė, kuri gali būti naudojama vietos oro kokybei pagerinti. Jos nauda gali būti labai įvairi, priklausomai nuo daugelio veiksnių. Prie šios rekomendacijos pridėtame poveikio įvertinime matyti, kokios naudos galima gauti plačiau taikant šią priemonę ES. Prieš statant elektros tiekimo įrengimus, būtina atlikti sąnaudų ir naudos analizę, atsižvelgiant į būdingas vietines aplinkybes.
      Poveikio įvertinime parodoma, kaip sumažėtų oro teršalų kiekis 500 krantinių, kuriose švartuojasi laivai su vidutinio dydžio varikliais. Vienas pagrindinių naudos dydį lemiančių faktorių yra sieros kiekis kure. Bendrijos teisėje nuo 2010 m. nustatytos daugeliu aplinkybių taikomos griežtesnės sieros kiekio krantinėje naudojamame kure ribos. Todėl poveikis įvertintas, kai sieros kiekis kure sudaro 2,7 % ir 0,1 %. Nustatyta, kad naudojant elektros energiją iš kranto pinigais išreikšta nauda sudarytų 252–708 mln. EUR per metus, jei sieros kiekis naudojamame kure būtų 2,7 %, ir 103–284 mln. EUR per metus, jie sieros kiekis naudojamame kure būtų 0,1 %. Iš to matyti, kad sumažinus išmetamų oro teršalų kiekį, pagerėtų žmonių sveikata ir sumažėtų materialiniai nuostoliai (2).
      Laivams pradėjus naudoti elektros energiją iš kranto būtų patirta ir kitokios naudos. Išskiriamas anglies dioksido (CO2) kiekis sumažėtų daugiau kaip 50 %, anglies monoksido (CO) – apie 99 %, o azoto suboksido (N2O) – daugiau kaip 50 %. Išnyktų pagalbinių variklių skleidžiama vibracija ir triukšmas, kuris artimoje aplinkoje siekė 90–120 dB, ir laivo mechanikams pagerėtų variklių priežiūros sąlygos.
      3.   Sąnaudos. Kapitalo išlaidos ir veiklos sąnaudos
      Elektros energijos iš kranto naudojimo ir tam reikalingos įrangos sąnaudas pasidalina uostas ir laivas; jų dydis gali būti įvairus, priklausomai nuo infrastruktūros, ypač uosto. Poveikio įvertinime pateikiami orientaciniai skaičiavimai, kiek iš viso per metus kainuotų elektros energijos tiekimo iš kranto sistema vidutinio dydžio krantinėje naujiems ir modifikuotiems laivams su įvairaus dydžio pagalbiniais varikliais. Rezultatai pateikiami 1 lentelėje.
      Nustatyta, kad laivams su didesniais pagalbiniais varikliais reikia daug mažiau išlaidų, o iš šių laivų išmetamų oro teršalų kiekis sumažėja daugiausiai. Daug mažiau sąnaudų reikia elektros energijos tiekimo iš kranto sistemą įrengiant naujuose laivuose – modifikuoti laivus yra brangiau. Kuro ir elektros energijos išlaidos sudaro didelę laivui skirtų sąnaudų dalį. Kuro išlaidos gali būti įvairios, tačiau mažesnį sieros kiekį turintis kuras brangesnis, nei turintis daugiau sieros. Sumažinus mokesčius už prisišvartavusiems laivams tiekiamą elektros energiją, toks elektros energijos tiekimo būdas taptų daug patrauklesnis.
      1 lentelė

                  LAIVO TIPAS
                  Pagalbinio variklio dydis

                  Bendros sistemos sąnaudos per metus

                  su mokesčiais
                  pigus kuras

                  be mokesčių
                  brangus kuras

                  (suma EUR vienai krantinei per metus)

                  (suma EUR vienai krantinei per metus)

                  NAUJAS

                  Mažas

                  164 659

                  82 315

                  Vidutinis

                  269 416

                  39 904

                  Didelis

                  521 630

                  –72 298

                  MODIFIKUOTAS

                  Mažas

                  202 783

                  120 439

                  Vidutinis

                  324 402

                  94 890

                  Didelis

                  617 999

                  24 071

            4.   Naudos ir sąnaudų palyginimas
      Apskaičiuota, kad pinigais išreikšta nauda, sumažinus keturių rūšių išmetamų oro teršalų kiekį 500–uose krantinių, būtų 103–284 mln. EUR, jei naudojamas 0,1 % sieros turintis kuras, ir 252–708 mln. EUR, jei naudojamas 2,7 % sieros turintis kuras. Dydžių intervalas priklauso nuo įvairių veiksnių, į kuriuos atsižvelgiama skaičiuojant, įskaitant statistinį periodą, apie kurį pateikti skaičiavimai. Išsamesnė informacija nurodoma Oro taršos tematinėje strategijoje (3) pateiktame poveikio įvertinime.
      1 lentelėje nurodytų bendrų sistemos išlaidų per metus vienai krantinei dydis priklauso nuo trijų veiksnių: laivo variklių dydžio, nuo to, ar technologija įdiegta naujame ar sename laive, ir nuo elektros energijos ir laivo kuro išlaidų. Poveikio įvertinime apskaičiuota, kad elektros energiją iš kranto naudojančių prisišvartavusių laivų sąnaudos 500–uose krantinių yra 185 mln. EUR per metus didesnės nei laivo kurą naudojančių laivų, kai naudojamas pigesnis laivo kuras ir kai laivai moka nesumažintus elektros energijos mokesčius. Kai naudojamas brangesnis kuras, o laivai visiškai atleidžiami nuo elektros energijos mokesčių, bendros sąnaudos sumažėtų 80 %, maždaug iki 34 mln. EUR per metus.
      Šie skaičiai rodo, kad daugeliu aplinkybių iš kranto tiekiamos elektros energijos naudojimo privalumai nusveria sąnaudas. Daugeliu atvejų nauda yra daug kartų didesnė už sąnaudas.
      5.   Išvados
      Iš kranto tiekiamos elektros energijos naudojimo nauda ir sąnaudos gali būti labai įvairūs, priklausomai nuo uosto, krantinės ir laivo struktūros bei padėties. Todėl kiekvienu atskiru atveju reikia įvertinti priemonės ekonomiškumą ir neatsisakyti toliau siekti tiesiogiai mažinti laivų variklių išmetamų oro teršalų kiekį.
      Aplinkos apsaugos požiūriu, naudojant elektros energiją iš kranto išmetamų oro teršalų kiekis, ypač NOx ir KD sumažėja gerokai daugiau nei naudojant 0,1 % sieros turintį kurą, kai laivas yra prisišvartavęs krantinėje (kaip nuo 2010 m. reikalaujama pagal Direktyvą 2005/33/EB). Todėl galimybę naudoti elektros energiją iš kranto ypač verta apsvarstyti uostams, kuriuose dėl laivų išmetamo NOx ir KD kiekio kyla oro kokybės problemų, pvz., kur ozono ir kietųjų dalelių kiekis aplinkos ore peržengia oro kokybės ribines vertes.
      Apskirtai, iš pateiktų skaičių matyti, kad ekonominiu ir aplinkos požiūriu naudingiau, kai didelius variklius turintys laivai, kurie reguliariai lankosi tame pačiame uoste, naudoja elektros energiją iš kranto, negu kai jie naudoja kurą, turintį 0,1 % sieros. Ekonominiu požiūriu taupiau, kai nauji laivai, reguliariai besilankantys tuose pačiuose uostuose, naudoja elektros energiją iš kranto, nei kai jie naudoja mažai sieros turintį kurą, ypač (nors ne tik), jei sumažinami elektros energijos mokesčiai, kaip leidžiama pagal Direktyvą 2003/96/EB. Gali būti, kad valstybės narės ir vietinės valdžios institucijos norėtų apsvarstyti kitas priemones, skatinančias uostus investuoti į elektros energijos tiekimo į laivus infrastruktūrą ir užtikrinančias naudojimąsi ja.

         (1)  Žr. http://www.europa.eu.int/comm/environment/air/pdf/task2_shore-side.pdf

         (2)  Žr. http://europa.eu.int/comm/environment/air/cafe/activities/pdf/cafe_cba_externalities.pdf (p. 4). Pateikti skaičiai yra nacionaliniai vidurkiai (kartu iš miesto ir kaimo vietovių), todėl uostuose didmiesčiuose nauda gali būti dar didesnė.

         (3)  SEK(2005) 1133.


				|

		52013DC0365

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl 2013 m. Lietuvos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Lietuvos konvergencijos programos /* COM/2013/0365 final */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl 2013 m. Lietuvos
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Lietuvos konvergencijos programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos
7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendacijas[2],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[3],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       2010 m. kovo 26 d.
Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui
įgyvendinti naują augimo ir darbo vietų kūrimo
strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės
politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms
sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas
Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;
(2)       2010 m. liepos
13 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymais, priėmė
rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos
bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o
2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių
narių užimtumo politikos gairių[4],
kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires
valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę
ekonominę ir užimtumo politiką;
(3)       2012 m. birželio
29 d. valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti
Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo,
kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų,
naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas,
sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis
valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą
įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir
įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;
(4)       2012 m. liepos 6 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl 2012 m. Lietuvos
nacionalinės reformų programos ir nuomonę dėl atnaujintos
2011–2015 m. Lietuvos konvergencijos programos;
(5)       2012 m. lapkričio
28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą[5], kuria pradedamas 2013 m.
Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2012 m.
lapkričio 28 d. Komisija pagal Reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo
ataskaitą[6],
kurioje nenurodė, kad Lietuva yra viena iš valstybių narių,
dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(6)       2013 m. kovo 14 d.
Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti
užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos
augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą,
ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį konsolidavimą,
atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos
augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą,
šalinti krizės sukeltas socialines pasekmes ir modernizuoti
viešąjį administravimą;
(7)       2013 m. balandžio
9 d. Lietuva pateikė atnaujintą 2013 m. nacionalinę
reformų programą, o 2013 m. balandžio 26 d. – 2012–2016 m.
konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų
programų sąsają, jos vertintos vienu metu;
(8)       remdamasi 2013 m.
konvergencijos programos vertinimu pagal Tarybos reglamentą (EB)
Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo
grindžiamos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas ir iš
esmės atitinka Komisijos pavasario prognozės vertinimą. Nuo
2009 m. vykdytas plataus užmojo fiskalinis konsolidavimas padėjo 2012
m. valdžios sektoriaus deficitą sumažinti iki 3,2 % BVP, kuris,
atsižvelgiant į sisteminės pensijų reformos išlaidas, laikomas
pakankamu, kad būtų panaikintas sprendimas dėl perviršinio
deficito. Deficito mažinimas iš dalies taip pat buvo pagrįstas
sparčiu ekonomikos augimu ir laikinu išlaidų įšaldimu. Programa
pakeitė vidutinės trukmės laikotarpio tikslą nuo
+0,5 % iki -1,0 % – tai vis dar atitinka Stabilumo ir augimo pakto
tikslus. Programoje pateikta biudžeto strategija siekiama vidutinės
trukmės laikotarpio tikslą pasiekti 2016 m. Remiantis
(perskaičiuotu) struktūriniu biudžeto balansu, metinė pažanga
siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo struktūriniu
požiūriu viršija 0,5 % BVP. Išlaidų kriterijus programos
laikotarpiu tenkinamas. Koregavimas šiek tiek pasislinkęs į
laikotarpio pradžią ir iš esmės susijęs su išlaidų
ribojimu, tačiau tik iš dalies yra paremtas konkrečiomis
priemonėmis, įskaitant vienkartines, kurios ne visada nurodytos. Pagal
Komisijos prognozes, struktūrinis koregavimas 2013 ir 2014 m.
turėtų siekti atitinkamai 0,3 % ir 0,0 % BVP – mažiau už
reikalaujamą 0,5 % BVP lygį ir tai taip pat verčia abejoti
programos koregavimo planu. Tolesnės konsolidavimo priemonės
turėtų būti sukonkretintos ir reikėtų apsvarstyti
struktūrinių reformų, įskaitant perėjimą prie
pajamomis grįstų priemonių, galimybę. Bendroji valdžios
sektoriaus skola išlieka mažesnė nei 60 % BVP (40,7 %
2012 m.) ir numatoma, kad programos laikotarpiu ji šiek tiek sumažės.
Pagal konvergencijos programą numatoma, kad skola sumažės iki
39,7 % 2013 m. ir toliau iki 34,5 % 2016 m., o pagal Komisijos
prognozę – kad ji sumažės iki 40,1 % BVP 2013 m. ir 39,4 %
2014 m. Skirtumą lemia mažesnio deficito prielaida konvergencijos
programoje;
(9)       nors deficito padėtis
per kelerius metus pagerėjo, Lietuvai ir toliau stinga pakankamų
fiskalinių galimybių reaguoti į neigiamus sukrėtimus. Vis
dėlto dar yra galimybių panaudoti mažesnį iškraipomąjį
poveikį turinčias mokesčių priemones ir toliau gerinti
mokestinių prievolių vykdymą. Lietuvos mokesčių ir BVP
santykis ir toliau buvo žemiausias ES ir konsolidavimo priemonėmis
daugiausia dėmesio buvo skirta išlaidoms. Dar yra galimybių
pasinaudoti papildomais mažiausiai ekonomikos augimui kenkiančiais
mokestinių pajamų šaltiniais, tokiais kaip aplinkos ir periodiniais
nekilnojamojo turto mokesčiais. Nors Lietuva ėmėsi veiksmų
padidinti pajamas iš periodinio turto mokesčio, atrodo, kad dar gali būti
dedama daugiau pastangų. Lietuvos pajamos iš aplinkos mokesčių
vis mažėja ir 2011 m. buvo antros pagal mažumą ES (viena iš
priežasčių – mažiausias transporto mokesčių lygis ES) ir
tai neskatina mažinti didelį Lietuvos ekonomikos energijos vartojimo
intensyvumą. Vykdant fiskalinį konsolidavimą reikėtų
didinti ekonomikos augimą skatinančių išlaidų, pavyzdžiui,
moksliniams tyrimams ir švietimui, dalį. Vėluojama įgyvendinti
fiskalinę sistemą stiprinančius teisės aktus. Lietuvos
fiskalinė sistema nepadėjo išvengti procikliškos fiskalinės
politikos spartaus ekonomikos augimo metais ir nepakankamai užtikrintas
taisyklių privalomasis pobūdis. Reikia tobulinti biudžeto sudarymo
proceso stebėseną, atskaitomybę ir vykdymą bei stiprinti
privalomąjį vidutinės trukmės laikotarpio sistemos
pobūdį;
(10)     demografiniai pokyčiai
kelia problemų ilgalaikiam Lietuvos fiskaliniu tvarumui. Todėl
tebėra svarbu vykdyti visapusišką pensijų sistemos reformą,
kuria būtų siekiama užtikrinti pensijų tvarumą ir
adekvatumą. Pensijų adekvatumas yra problema, nes vyresnio amžiaus
Lietuvos gyventojams kyla didelė skurdo arba atskirties rizika.
2012 m. pensijų kaupimo sistemos reforma skatinama kaupti
pensiją pagal antrosios pakopos pensijų kaupimo sistemą,
teikiant finansines paskatas iš valstybės biudžeto. Taip pat numatoma
galimybė pereinamuoju laikotarpiu atsisakyti privačios pensijų
kaupimo sistemos ir grįžti į valstybinio socialinio draudimo
fondą bei palaipsniui padidinti pensinį amžių. Reforma bus
pradėta gyvendinti 2014 m. sausio 1 d. Tai svarbūs,
tačiau pavieniai veiksmai teisinga linkme, todėl reikalingi didesni
pokyčiai, visų pirma susiję su pirmosios pakopos pensijų
sistema. Be to, reikia priimti priemones, kuriomis didinamos vyresnių
žmonių galimybės įsidarbinti ir gerinama vyresniems žmonėms
pritaikyta darbo aplinka;
(11)     spręsti nedarbo ir mažo
darbo jėgos aktyvumo problemą tebėra svarbus uždavinys.
Ypač didelis jaunimo ir nekvalifikuotų darbuotojų nedarbo lygis.
Gebėjimų paklausos ir pasiūlos neatitiktis tapo ypač akivaizdi
krizės metu ir yra didėjanti problema, liudijanti apie švietimo ir
darbo rinkos politikos spragas. Dėl jos atsirandantį kvalifikuotos
darbo jėgos trūkumą dar labiau aštrina aukštas emigracijos
lygis. Taigi, būtina priimti papildomas priemones, kuriomis būtų
padidintas darbo rinkos lankstumas ir skatinamas dalyvavimas darbo rinkoje,
visų pirma jaunimo, nekvalifikuotų ir vyresnio amžiaus
darbuotojų. Bendra aktyvios darbo rinkos priemonių aprėptis ir
atskiroms priemonėms skiriamas finansavimas yra nepakankami ir priemonės
yra prastai orientuotos žemos kvalifikacijos darbuotojams ir ilgalaikiams
bedarbiams. Nuodugniai peržiūrėjus darbo teisę, į šį
procesą įtraukiant socialinius partnerius, būtų galima
nustatyti nereikalingus apribojimus ir administracines kliūtis, trukdančias
nustatyti lanksčias sutarčių sąlygas, atleidimo nuostatas
ir lanksčią darbo laiko tvarką. Kad būtų užtikrintas
sklandesnis perėjimas iš švietimo sistemos į darbo rinką,
galėtų būti didinamas gamybinės praktikos ir
stažuočių programų patrauklumas;
(12)     susirūpinimą kelia
vis dar aukštas skurdo ir socialinės atskirties lygis. Visų pirma
nuogąstavimų kelia vaikų skurdo didėjimas. 2012 m.
buvo pradėta vykdyti piniginės socialinės paramos sistemos reforma,
siekiant padidinti paskatas dirbti (pašalpos įsidarbinusiems ilgalaikiams
bedarbiams, laipsniškas socialinių išmokų mažinimas nedirbantiems
darbingo amžiaus žmonėms) ir sumažinti skurdą. Penkiose
savivaldybėse vykdytu bandomuoju projektu pasiekta
įspūdingų rezultatų: sutaupyta lėšų ir parama
geriau orientuota gavėjams. Dabar būtina įdiegti stebėjimo
sistemą, kuri padėtų įvertinti reformos veiksmingumą
ir jos poveikį skurdo ir atskirties mažinimui. Reforma taip pat
turėtų būti susieta su aktyvumo skatinimo priemonėmis,
visų pirma skirtomis ilgalaikių socialinių išmokų
gavėjų dalyvavimui darbo rinkoje didinti. Priemonės, kurių
imtasi siekiant mažinti skurdą, apima socialinių išmokų
aprėpties didinimą ir naują išmokų sumų apskaičiavimo
metodą. Be to, 2013 m. sausio 1 d. minimalus atlyginimas
padidintas 18 % – tai gali padėti sumažinti neveiklumo
spąstų ir dirbančiųjų skurdo problemą. Vis
dėlto, atsižvelgiant į problemos dydį, šių priemonių
nepakanka, ir nėra visapusiškos kovos su skurdu strategijos ar
veiksmų plano;
(13)     nuo 2010 m.
Vyriausybė vykdo plataus užmojo valstybės valdomų
įmonių (VVĮ) reformą. Reforma yra tinkama, patikima ir yra
susijusi su teisėkūros bei organizaciniais pokyčiais. Buvo
nustatyti reformos reguliavimo aspektai ir užtikrintas visiškas ataskaitų
teikimo reikalavimų laikymasis. Dabar kylantis uždavinys – išvengti
interesų konflikto, susijusio su reguliavimo ir nereguliavimo funkcijomis,
ir atskirti VVĮ komercinę veiklą nuo nekomercinės. Kai
reforma bus visiškai įgyvendinta, tai galėtų paskatinti konkurencingumą
ir augimą. Todėl bus itin svarbu stebėti, kaip laikomasi
reikalavimų;
(14)     elektros energijos ir dujų jungtys su kaimyninėmis šalimis
tebėra menkai išplėtotos. Dėl to konkurencija energetikos
sektoriuje yra labai nedidelė ir energijos kainos yra aukštos. Taip pat
svarbia problema išlieka energijos vartojimo efektyvumas. Pažanga, susijusi su
pastatų renovavimu ir investicijomis iš JESSICA kontroliuojančiojo
fondo, buvo vangi ir su privačiojo būsto renovavimu susijusios
problemos lieka labai didelės;
(15)     atsižvelgdama į Europos
semestrą, Komisija atliko išsamią Lietuvos ekonominės politikos
analizę. Ji įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę
reformų programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą
tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Lietuvos politikai, bet ir tai,
kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis
prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina
stiprinti bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos
rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau
išdėstytose 1–6 rekomendacijose;
(16)     atsižvelgdama į šį
vertinimą, Taryba išnagrinėjo Lietuvos konvergencijos programą
ir savo nuomonę[7]
visų pirma pateikė 1 rekomendacijoje,
REKOMENDUOJA Lietuvai 2013–2014 m.
imtis šių veiksmų:
1.           Užtikrinti augimui
palankų fiskalinį konsolidavimą ir įgyvendinti, kaip
planuota, biudžeto strategiją, vykdant struktūrinio koregavimo
priemones, kurios leis Lietuvai pasiekti vidutinės trukmės
laikotarpio tikslo. Pirmenybę teikti ekonomikos augimą skatinančioms
išlaidoms. Stiprinti fiskalinę sistemą, visų pirma nustatant įgyvendinamas
ir privalomas viršutines išlaidų ribas pagal vidutinės trukmės
laikotarpio biudžeto sistemą ir užtikrinant, kad jų būtų
laikomasi. Peržiūrėti mokesčių sistemą ir apsvarstyti
galimybę padidinti tuos mokesčius, kurie mažiausiai kenkia ekonomikos
augimui, kaip antai periodinius turto ir aplinkos mokesčius, be kita ko,
įvesti automobilių mokesčius, kartu toliau gerinant
mokestinių prievolių vykdymą.
2.           Priimti ir įgyvendinti
teisės aktus dėl visapusiškos pensijų sistemos reformos.
Suderinti teisės aktais nustatytą pensinį amžių su vidutine
tikėtina gyvenimo trukme, apriboti galimybes anksčiau išeiti į
pensiją, nustatyti aiškias pensijų indeksavimo taisykles ir skatinti
naudoti papildomo kaupimo schemas, kartu užtikrinant, kad vykdomos reformos
būtų įgyvendintos. Pensijų reformą pagrįsti
priemonėmis, kuriomis didinamos vyresnių žmonių galimybės
įsidarbinti.
3.           Spręsti didelio žemos
kvalifikacijos darbuotojų ir ilgalaikio nedarbo problemą, nukreipiant
išteklius į aktyvios darbo rinkos politikos priemones, kartu didinant
jų aprėptį ir veiksmingumą. Didinti jaunimo galimybes
įsidarbinti, pavyzdžiui, pagal jaunimo garantijų programą,
gerinti gamybinės praktikos schemų vykdymą ir jų
veiksmingumą bei spręsti nuolatinės gebėjimų paklausos
ir pasiūlos neatitikties problemą. Konsultuojantis su socialiniais
partneriais peržiūrėti darbo teisės aktų tinkamumą,
kiek tai susiję su lanksčiomis sutarčių sąlygomis,
atleidimo nuostatomis ir lanksčia darbo laiko tvarka.
4.           Įgyvendinti
konkrečias tikslines priemones, skirtas skurdui ir socialinei atskirčiai
mažinti. Pertvarkant piniginės socialinės paramos sistemą,
ją geriau susieti su aktyvumo skatinimo priemonėmis.
5.           Užbaigti valstybės
valdomų įmonių reformą, visų pirma užtikrinti, kad
būtų atskirtos nuosavybės ir reguliavimo funkcijos, ir
įdėmiai stebėti, kad būtų laikomasi reformos
reikalavimų.
6.           Suintensyvinti veiksmus, kad
būtų pagerintas pastatų energinis efektyvumas, be kita ko,
šalinant kliūtis ir sparčiai įgyvendinant
kontroliuojančiojo fondo iniciatyvą. Skatinti energijos tinklų
konkurenciją gerinant elektros energijos ir dujų tinklų jungtis
su kitomis valstybėmis narėmis.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               COM(2013) 365 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 ir P7_TA(2013)0053.
[4]               2013/208/ES, 2013 m. balandžio 22
d.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9
straipsnio 2 dalį.


title: 2012 m. liepos 10 d. Tarybos rekomendacija dėl Švedijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Švedijos konvergencijos programos

text:
               24.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 219/85

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2012 m. liepos 10 d.
   dėl Švedijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Švedijos konvergencijos programos
   2012/C 219/25
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, daugiausia dėmesio skiriant toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2011 m. liepos 12 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl Švedijos 2011 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl atnaujintos 2011–2014 m. Švedijos konvergencijos programos;

               (4)

               2011 m. lapkričio 23 d. Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas antras ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“. 2012 m. vasario 14 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nurodė, kad Švedija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (5)

               2011 m. gruodžio 1 d. Taryba priėmė išvadas, kuriose ragina Socialinės apsaugos komitetą, bendradarbiaujant su Užimtumo komitetu ir kitais komitetais, pateikti savo nuomonę dėl veiksmų, rekomenduojamų pagal strategijos „Europa 2020“ politikos ciklą. Ši nuomonė yra Užimtumo komiteto nuomonės dalis;

               (6)

               vykdant Europos semestro veiklą, Europos Parlamentas buvo tinkamai įtrauktas remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1466/97, ir 2012 m. vasario 15 d. priėmė rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2012 m. metinėje augimo apžvalgoje bei rezoliuciją dėl dalyvavimo rengiant 2012 m. metinę augimo apžvalgą;

               (7)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą, šalinti krizės sukeltas socialines pasekmes ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (8)

               2012 m. balandžio 20 d. Švedija pateikė savo 2012–2015 m. konvergencijos programą ir savo 2012 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu. Atlikdama nuodugnią apžvalgą pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį, Komisija taip pat įvertino, ar Švedijoje esama makroekonominio disbalanso. Nuodugnioje apžvalgoje Komisija padarė išvadą, kad Švedijoje susidaręs disbalansas, tačiau jis nėra perviršinis;

               (9)

               remdamasi konvergencijos programos vertinimu pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalį, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, 2012 m. yra tikėtinas, o 2013–2015 m. – optimistinis, kai manoma, kad BVP augimas vidutiniškai sieks apie 3,5 %. Komisijos tarnybų 2012 m. pavasario prognozėje numatyta, kad 2013 m. BVP augimas bus 2,1 %. Konvergencijos programoje apibrėžtos biudžeto strategijos tikslas – užtikrinti ilgalaikį tvarumą, laikantis Švedijos fiskalinės sistemos taisyklių, įskaitant tikslą per ciklą pasiekti perviršinį 1 % BVP vertės valdžios sektoriaus grynąjį skolinimą. Strategija taip pat siekiama įvykdyti Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus, ypač reikalavimą laikytis 3 % BVP pamatinės vertės. Konvergencijos programoje pakeistas vidutinės trukmės biudžeto tikslas: vietoj 1 % BVP vertės valdžios sektoriaus biudžeto perviršio – 1,0 % BVP deficitas. Naujasis vidutinės trukmės biudžeto tikslas atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Dėl šio pakeitimo vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslas, remiantis (perskaičiuotu) struktūriniu biudžeto balansu, greičiausiai bus pasiektas per programos laikotarpį, netgi atsižvelgiant į tikimybę 2013 m. arba 2014 m. toliau taikyti ekspansines diskrecines priemones. Tam tikra rizika, kad biudžeto projekcijos nuo 2013 m. pablogės, yra susijusi su optimistinėmis makroekonominėmis prielaidomis. Planuojamas valdžios sektoriaus išlaidų augimo rodiklis, atsižvelgiant į diskrecines pajamų priemones, atitiktų Stabilumo ir augimo pakto išlaidų kriterijų. Skolos santykis yra mažesnis už 60 % BVP ir, remiantis konvergencijos programa, prognozuojama, kad programos laikotarpiu jis toliau mažės;

               (10)

               atlikusi nuodugnią apžvalgą pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį, Komisija patvirtino, kad Švedijoje yra gana aukštas namų ūkių skolos lygis. Nors padėtis būsto ir hipotekos rinkose 2011 m. stabilizavosi, dar lieka keletas struktūrinių iškraipymų, dėl kurių kyla grėsmė šių rinkų stabilumui ilguoju laikotarpiu. Siekiant sustiprinti finansų sektoriaus atsparumą, imtasi atitinkamų priemonių. Vis dėlto šiuo metu taikoma keletas priemonių, kurios gali prisidėti prie Švedijos būsto rinkos nepastovumo ir hipotekinės skolos kaupimo ir kurioms buvo skirta mažiau dėmesio: didelis palūkanų mokėjimų mokesčių išskaitymas ir maži turto mokesčiai, maža amortizacija ir griežtas nuomos mokesčių reguliavimas. Kalbant apie pasiūlą, dėl vietos planavimo monopolijos, ilgai trunkančių zonų nustatymo procesų ir konkurencijos stokos būstų pasiūlai trūksta lankstumo;

               (11)

               nepaisant 2011 m. bendrai pagerėjusios padėties darbo rinkoje, jaunimo ir pažeidžiamų grupių, ypač migrantų, nedarbo lygis lieka aukštas. Šiuo metu Švedija vykdo keletą aktyvios darbo rinkos politikos priemonių ir švietimo reformų, kad ištaisytų šią padėtį. Dauguma šių priemonių atrodo svarbios ir patikimos, nors dar per anksti vertinti jų poveikį. Vis dėlto jaunimo užimtumui skirtos pagrindinės priemonės – PVM sumažinimo restoranams ir viešojo maitinimo paslaugoms – svarba ir veiksmingumas yra neaiškūs ir juos reikia įvertinti. Be to, užmojai galėtų būti didesni, jeigu problemos būtų sprendžiamos visapusiškiau, kartu išsprendžiant ir gana didelių darbo užmokesčių žemesnėje darbo užmokesčio skalės dalyje klausimą, taip pat panaikinant nuolatinių ir laikinųjų darbuotojų darbo apsaugos skirtumus;

               (12)

               Švedijos mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros (MTTP) išlaidos, kaip BVP dalis, yra antros pagal dydį ES, pagal Inovacijų sąjungos rezultatų suvestinę šalis laikoma inovacijų lydere. Tačiau kalbant apie novatoriškų produktų komercinimą, Švedijos rezultatai yra mažesni už ES vidurkį ir jiems būdinga blogėjimo tendencija. Be to, panašu, kad Švedija atsilieka sparčiai augančių inovacinių įmonių kūrimo srityje. Bendra stipri Švedijos padėtis MTTP srityje taip pat yra pažeidžiama dėl to, kad šalis labai priklauso nuo kelių didelių tarptautinių bendrovių, kurios vis dažniau perkelia savo MTTP veiklą iš Švedijos į kitas šalis. Į šias problemas reikėtų atsižvelgti naujame mokslinių tyrimų ir inovacijų dokumente, kuris bus parengtas 2012 m. rudenį;

               (13)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Švedijos ekonominės politikos analizę. Įvertinusi konvergencijos programą ir nacionalinę reformų programą, ji pateikė nuodugnią apžvalgą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Švedijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos pagal Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose;

               (14)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo konvergencijos programą ir savo nuomonę (5) pateikė, visų pirma, toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (15)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir konvergencijos programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos, visų pirma, toliau išdėstytoje 2 rekomendacijoje,

         REKOMENDUOJA Švedijai 2012–2013 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               2012 m. ir vėliau išlaikyti tvirtą fiskalinę padėtį, vykdant numatytą biudžeto strategiją ir užtikrinant, kad būtų nuolat siekiama vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslo.

               2.

               Imtis tolesnių prevencinių priemonių, siekiant sustiprinti būsto ir hipotekos rinkos stabilumą vidutinės trukmės laikotarpiu, be kita ko, skatinant apdairų skolinimą, mažinant įsiskolinimui palankų mokestinį iškraipymą, susijusį su investicijų į būstą finansavimu, ir šalinant suvaržymus, susijusius su būsto pasiūla bei nuomos mokesčių reguliavimu.

               3.

               Imtis tolesnių priemonių, siekiant gerinti jaunimo ir pažeidžiamų grupių dalyvavimą darbo rinkoje, pvz., didinant aktyvios darbo rinkos priemonių efektyvumą, sudarant palankesnes sąlygas perėjimui iš švietimo sistemos į darbo rinką, skatinant pažeidžiamų grupių paklausos didinimo politiką ir gerinant darbo rinkos veikimą. Peržiūrėti, ar dabartinis sumažintas PVM tarifas restoranams ir viešojo maitinimo paslaugoms veiksmingai padeda skatinti darbo vietų kūrimą.

               4.

               Būsimame mokslinių tyrimų ir inovacijų projekte imtis papildomų priemonių, siekiant toliau gerinti mokslinių tyrimų kokybę, ir daug dėmesio skirti novatoriškų produktų komercinimo ir naujų technologijų kūrimo gerinimui.

      Priimta Briuselyje 2012 m. liepos 10 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         V. SHIARLY

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos 2012 metais pagal 2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimą 2012/238/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 119, 2012 5 4, p. 47).

      (4)  OL C 217, 2011 7 23, p. 9.

      (5)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.