				|

		52012DC0319

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl Lietuvos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Lietuvos konvergencijos programos /* COM/2012/0319 final */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Lietuvos 2012 m.
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Lietuvos konvergencijos programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2
dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės
priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei
koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[2],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[3],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       2010 m. kovo 26 d.
Europos Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui
įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo
strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos
koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose
reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus
augimo ir konkurencingumo potencialas;
(2)       2010 m. liepos
13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių
narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos
gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. –
sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos
gairių[4],
kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires
valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę
ekonomikos ir užimtumo politiką;
(3)       2011 m. liepos
12 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl Lietuvos
2011 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo
nuomonę dėl atnaujintos 2011–2014 m. Lietuvos konvergencijos
programos;
(4)       2011 m. lapkričio
23 d. Komisija patvirtino antrąją metinę augimo
apžvalgą, kuria pradedamas antras ex ante bei integruoto politikos
koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“;
2012 m. vasario 14 d. Komisija pagal Reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo
ataskaitą[5],
kurioje nenurodė, kad Lietuva yra viena iš valstybių narių,
dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(5)       2012 m. kovo 2 d. Europos
Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas
finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo
veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą,
ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį konsolidavimą,
atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos
augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą,
šalinti krizės sukeltas socialines pasekmes ir modernizuoti
viešąjį administravimą. Ji paprašė, kad valstybės
narės Tarybos konkrečioms šalims skirtas 2011 m. rekomendacijas
įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis ir jas įtrauktų
į savo stabilumo arba konvergencijos programas ir į nacionalines reformų
programas;
(6)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias
prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad
juos būtų galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos
programas ir nacionalines reformų programas;
(7)       2012 m. balandžio
27 d. Lietuva pateikė savo 2012–2015 m. konvergencijos
programą, o 2012 m. balandžio 30 d. – 2012 m. nacionalinę
reformų programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų
programų sąsają, jos vertintos vienu metu;
(8)       remdamasi konvergencijos
programos vertinimu pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba
mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos
biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Jis iš esmės atitinka Komisijos
2012 m. pavasario prognozę 2012 ir 2013 metams. Programoje išdėstytos
biudžeto strategijos tikslas – iki 2012 m. ištaisyti perviršinį
deficitą, kaip rekomendavo Taryba, o vėliau padaryti pažangą
siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Programoje patvirtinamas
ankstesnis vidutinės trukmės tikslas – 0,5 % BVP
struktūrinis valdžios sektoriaus biudžeto perteklius, kuris deramai
atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus, ir numatomas ne mažesnis nei 1
procentinio punkto per metus konsolidavimas, iki 2015 m. planuojant
pasiekti subalansuotą biudžetą. Įgyvendinant biudžeto planus
perviršinis deficitas gali būti ištaisytas laiku, tačiau
fiskalinių priemonių vidutinis metinis poveikis 2010–2012 m.,
remiantis (perskaičiuotu) struktūriniu biudžeto balansu[6], bus mažesnės nei
2,25 % BVP, kurių reikalaujama Tarybos 2010 m. vasario
16 d. rekomendacijoje. Planuojama metinė pažanga siekiant
vidutinės trukmės tikslo metais, einančiais po perviršinio
deficito ištaisymo, struktūriniu požiūriu yra šiek tiek didesnė
nei 0,5 % BVP, t. y., atitinka Stabilumo ir augimo pakto
kriterijų. Planuojamas valdžios sektoriaus išlaidų augimas,
atsižvelgiant į diskrecines pajamų priemones, 2013 ir 2014 m.
atitinka Stabilumo ir augimo pakte nustatytą išlaidų kriterijų,
tačiau 2015-aisiais – ne. Prognozuojama, kad valdžios sektoriaus skola
programos įgyvendinimo laikotarpiu išliks mažesnė nei 60 % BVP;
remiantis Komisijos 2012 m. pavasario prognoze, 2013 m. skola
padidės iki beveik 41 %, nors konvergencijos programos tikslas – iki
2015 m. skolą sumažinti iki maždaug 35 %. Biudžeto planavimo ir
vykdymo reforma tęsiama, tačiau Vyriausybė dar turi priimti
pasiūlytus įstatymus. Šie įstatymai turėtų padidinti
atskaitomybę pagal fiskalinę sistemą, įsteigiant
nepriklausomą įstaigą, ir sugriežtinti iždo atsargoms taikomas
taisykles;
(9)       2011 m.
įgyvendintos mokestinių prievolių vykdymo strategija
pagrįstos priemonės, kurios pagerino mokestinių prievolių
vykdymą ir leido gauti papildomų pajamų. Vis dėlto jas
reikės ir toliau įgyvendinti, siekiant gerokai pasistūmėti
kovojant su mokesčių slėpimu;
(10)     Demografiniai
pokyčiai verčia rimtai abejoti pensijų sistemos tvarumu. Nors
Lietuva patvirtino priemones, kuriomis pensinis amžius iki 2026 m.
laipsniškai ilginamas iki 65 m., vien tik jomis nebus užtikrintos tvarios
ir adekvačios pajamos būsimiems pensininkams, todėl reikia
papildomų priemonių. Jomis, be kita ko, teisės aktais
nustatytas pensinis amžius ir išmokos ateityje galėtų būti
susietos su demografiniais veiksniais, galėtų būti nustatytos
aiškios indeksavimo taisyklės, įmokos glausčiau susietos su
išmokomis, panaikinant paskatas anksti išeiti į pensiją. Be to, Lietuva galėtų geriau panaudoti papildomo
savanoriško pensijų kaupimo priemones. Sukūrus profesinių
pensijų sistemas, palengvėtų socialinės apsaugos sistemos
našta ir kartu būtų geriau užtikrintas pajamų būsimiems
pensininkams adekvatumas. Panaikintos paskatos nedirbti sulaukus
pensinio amžiaus;
(11)     2011 m. gruodžio
1 d. įsigaliojo Įdarbinimo per laikinojo įdarbinimo
įmones įstatymas, kurio paskirtis – palengvinti trumpalaikį
įdarbinimą. Tačiau jis gali neturėti reikšmingo poveikio,
nes laikinojo įdarbinimo įmonės Lietuvoje jau veikė ir
anksčiau. Nuodugniai peržiūrėjus darbo teisę būtų
galima nustatyti nereikalingus apribojimus ir administracines kliūtis,
trukdančias įtvirtinti lanksčias sutarčių
sąlygas, atleidimo nuostatas ir lanksčią darbo laiko
tvarką. Būtinos papildomos priemonės, kad būtų
padidintas dalyvavimas darbo rinkoje, visų pirma jaunimo,
nekvalifikuotų ir vyresnio amžiaus darbuotojų, ir pagerintas darbo
rinkos lankstumas;
(12)     per krizę išryškėjo
jaunimo nedarbo (daugiau nei 30 %) ir žemos kvalifikacijos darbuotojų
nedarbo problema. Vyriausybė įgyvendina keletą jaunimo užimtumo
skatinimo priemonių, kaip antai teikia subsidijas pirmą kartą įsidarbinus
ir sumažino socialinio draudimo įmokas. Vis dėlto aktyvumo skatinimo
lygis vis dar per žemas, o aktyvios darbo rinkos politikos finansavimui skirtos
lėšos galėtų būti naudojamos veiksmingiau, sudarant sąlygas
pažeidžiamiausiems asmenims dirbti viešuosius darbus. Kad būtų
užtikrintas sklandesnis perėjimas iš švietimo sistemos į darbo
rinką, galėtų būti didinamas gamybinės praktikos
schemų ir stažuočių programų patrauklumas, įdiegta
kvalifikacijų poreikio prognozavimo sistema. Priemonės
turėtų atitikti Lietuvos ir Komisijos bendrųjų veiksmų
grupės dėl jaunimo nedarbo rezultatus;
(13)     maždaug trečdalis
Lietuvos gyventojų patiria skurdo riziką ir ilgalaikę
atskirtį. Tai ketvirtas didžiausias rodiklis ES. 2011 m. Lietuva iš
dalies pakeitė Piniginės socialinės paramos įstatymą,
pagal kurį nuo 2012 m. sausio mėn. pertvarkoma socialinės
paramos sistema. Pagal jį pradėtas taikyti bandomasis socialinės
paramos teikimo modelis, pakeistas sumos apskaičiavimo metodas,
įvestos tam tikros paskatos dirbti ir padidinta aprėptis.
Socialinės paramos sistemos reforma – žingsnis mažinant paskatas nedirbti.
Būtina įdiegti stebėjimo sistemą, kuri padėtų
įvertinti reformos veiksmingumą ir jos poveikį skurdo mažinimui.
Reforma taip pat turėtų būti susieta su aktyvumo skatinimo
priemonėmis, visų pirma skirtomis ilgalaikių socialinių
išmokų gavėjų dalyvavimui darbo rinkoje didinti;
(14)     nuo 2010 m.
Vyriausybė vykdo plataus užmojo valstybės valdomų
įmonių reformą, kuria siekiama pertvarkyti įmonių
valdymą, padidinti veiklos skaidrumą, atskirti nuosavybės ir
reguliavimo funkcijas, padidinti konkurencingumą ir efektyvumą.
Reforma yra svarbi, susijusi su teisėkūros ir organizaciniais
pokyčiais. Visų pirma labai padidėjo skaidrumas ir
atskaitomybė, nes dabar skelbiamos ketvirčio ir metinės
ataskaitos. Nustatyti aiškūs įmonių tikslai. Vis dėlto
Vyriausybė atidėjo kai kurių reformos aspektų
įgyvendinimą, visų pirma valstybės valdomų įmonių
komercinės ir nekomercinės veiklos atskyrimą – tai ji ketina
padaryti 2012 m.;
(15)     Lietuva padarė tam
tikrą pažangą didindama pastatų energinį efektyvumą.
2011 m. gruodžio mėn. Vyriausybė priėmė
Daugiabučių namų modernizavimo programą, tačiau jos
patikimumą silpnina priešpriešinį poveikį turinčios
kitų politikos sričių subsidijos, kuriomis mažinamos paskatos
gyvenamosios paskirties pastatų gyventojams energiją vartoti
efektyviau. Reikia sparčiai imtis svarbių papildomų
priemonių siekiant pagerinti pastatų energinį efektyvumą;
(16)     šalis turi galimybių
pereiti prie energijos vartojimo apmokestinimo, kadangi aplinkos
mokesčių dydis yra trečias mažiausias ES, o transporto
mokesčiai – mažiausi ES. Netiesioginių energijos vartojimo
mokesčių tarifas 2010 m. buvo septintas mažiausias ES, o energijos
mokesčiai, vertinant pagal BVP, yra tik šiek tiek mažesni nei ES vidurkis;
(17)     šalies
energetikos sistemos infrastruktūra nepakankamai konkurencinga ir neturi
reikiamų jungčių, o tai trukdo ekonomikai augti. Nepakankamos
jungtys kliudo įtvirtinti konkurenciją energijos rinkose. Tiek
dujų, tiek elektros energijos rinkose koncentracija tebėra
didelė (daugiau nei 90 %);
(18)     Lietuva prisiėmė tam
tikrus įsipareigojimus pagal paktą „Euro plius“. Šie
įsipareigojimai, taip pat 2011 m. prisiimti ir įgyvendinami
įsipareigojimai, yra susiję su konkurencingumo ir užimtumo gerinimu,
viešųjų finansų tvarumo didinimu ir finansinio stabilumo
stiprinimu. Komisija įvertino, kaip įgyvendinami pagal paktą
„Euro plius“ prisiimti įsipareigojimai. Į šio vertinimo rezultatus
buvo atsižvelgta rengiant rekomendacijas;
(19)     atsižvelgdama į Europos
semestrą, Komisija atliko išsamią Lietuvos ekonominės politikos
analizę. Ji įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę
reformų programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą
tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Lietuvos politikai, bet ir tai,
kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis
prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina
stiprinti bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos
rekomendacijos pagal Europos semestrą pateiktos 1–6 rekomendacijų
punktuose toliau;
(20)     atsižvelgdama į šį
vertinimą, Taryba išnagrinėjo Lietuvos konvergencijos programą
ir savo nuomonę[7]
visų pirma pateikė 1 rekomendacijoje,
REKOMENDUOJA Lietuvai 2012–2013 m.
imtis šių veiksmų:
1.           Padaryti planuotą
pažangą siekiant laiku ištaisyti perviršinį deficitą. To
siekiant, visiškai įvykdyti 2012 m. biudžetą ir užbaigti
struktūrinį koregavimą, nurodytą Tarybos rekomendacijoje
dėl perviršinio deficito procedūros. Po to nurodyti priemones,
būtinas užtikrinti numatytos 2013 ir vėlesnių metų
biudžeto strategijos įgyvendinimą, atliekant tinkamą
struktūrinį koregavimą, kad būtų padaryta pakankama
pažanga siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo, įskaitant
išlaidų kriterijaus laikymąsi, iki minimumo ribojant augimo skatinimo
išlaidų mažinimą. Šiuo požiūriu apsvarstyti galimybę
padidinti mažiausiai ekonomikos augimui kenkiančius mokesčius, kaip
antai būsto ir aplinkos mokesčius, įskaitant automobilių
mokesčius, kartu gerinant mokestinių prievolių vykdymą. Stiprinti fiskalinę
sistemą, visų pirma nustatant privalomas viršutines išlaidų
ribas pagal vidutinės trukmės biudžeto sistemą ir užtikrinant,
kad jų būtų laikomasi.
2.           Priimti teisės aktus
dėl visapusiškos pensijų sistemos reformos.
Suderinti teisės aktais nustatytą pensinį amžių su
vidutine tikėtina gyvenimo trukme, nustatyti aiškias pensijų
indeksavimo taisykles ir pagerinti papildomo kaupimo sistemas. Pensijų reformą pagrįsti aktyvaus
senėjimo priemonėmis.
3.           Spręsti aukšto nedarbo,
visų pirma jaunimo, žemos kvalifikacijos darbuotojų ir
ilgalaikių bedarbių, problemą skiriant daugiau išteklių
aktyvios darbo rinkos politikos priemonėms ir kartu gerinant jų
veiksmingumą. Padidinti gamybinės
praktikos schemų veiksmingumą. Pakeisti
darbo teisės aktus, kiek tai susiję su lanksčiomis
sutarčių sąlygomis, atleidimo nuostatomis ir lanksčia darbo
laiko tvarka.
4.           Kad būtų sumažintas
skurdas ir socialinė atskirtis, didinti paskatas dirbti ir socialinės
paramos sistemos reformą geriau susieti su aktyvumo skatinimo
priemonėmis, ypač kalbant apie pažeidžiamiausius asmenis.
5.           Įgyvendinti visus
valstybės valdomų įmonių reformų paketo aspektus ir
visų pirma užtikrinti, kad būtų atskirtos nuosavybės ir
reguliavimo funkcijos bei komercinė ir nekomercinė veikla. Įdiegti tinkamas stebėjimo priemones
reformų veiksmingumui vertinti ir užtikrinti, kad visos valstybės
valdomos įmonės laikytųsi reformos reikalavimų.
6.           Imtis veiksmų, kad
būtų pagerintas pastatų energinis efektyvumas, be kita ko,
šalinant kliūtis ir sparčiai įgyvendinant kontroliuojančiojo
fondo iniciatyvą. Skatinti energijos
tinklų konkurenciją gerinant tiek elektros energijos, tiek dujų
tinklų jungtis su ES šalimis.
Priimta Briuselyje
Priimta Briuselyje          Tarybos vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               COM(2012) 319 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 ir P7_TA(2012)0047.
[4]               2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimas
2012/238/ES.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Pagal ciklą pakoreguotas balansas (atėmus
vienkartines ir laikinąsias priemones), Komisijos tarnybų
perskaičiuotas remiantis programoje pateikta informacija ir taikant
bendrai sutartą metodiką.
[7]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9
straipsnio 2 dalį.


				|

		52012DC0328

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl Švedijos 2012 m. nacionalinės reformų programossu Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Švedijos konvergencijos programos /* COM/2012/0328 final */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Švedijos 2012 m.
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Švedijos konvergencijos programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2
dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1], ypač į jo 5 straipsnio
2 dalį,
atsižvelgdama į 2011 m.
lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir
naikinimo[2], ypač į jo 6
straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[3],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[4],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       2010 m. kovo 26 d.
Europos Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui
įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo
strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos
politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms
sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas
Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;
(2)       2010 m. liepos 13 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių
ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.),
o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių
narių užimtumo politikos gairių[5], kurios kartu
sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių
narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonomikos ir
užimtumo politiką;
(3)       2011 m. liepos 12 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl Švedijos 2011 m.
nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę
dėl atnaujintos 2011–2014 m. Švedijos konvergencijos programos;
(4)       2011 m. lapkričio 23 d.
Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria
pradedamas antras ex ante ir integruoto politikos koordinavimo Europos
semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“; 2012 m. vasario 14 d.
Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė
Įspėjimo mechanizmo ataskaitą[6], kurioje
nurodė, kad Švedija yra viena iš valstybių narių, dėl
kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(5)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti
užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos
augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti
diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį
konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas,
skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo
problemą, šalinti krizės sukeltas socialines pasekmes ir modernizuoti
viešąjį administravimą;
(6)       2012 m. balandžio 20 d.
Švedija pateikė savo 2012–2015 m. konvergencijos programą ir
savo 2012 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant
atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos
vienu metu. Atlikdama nuodugnią apžvalgą pagal Reglamento (ES)
Nr. 1176/2011 5 straipsnį, Komisija taip pat įvertino, ar
Švedijoje esama makroekonominio disbalanso. Nuodugnioje apžvalgoje[7]
Komisija padarė išvadą, kad Švedijoje susidaręs disbalansas,
tačiau jis nėra perviršinis;
(7)       remdamasi konvergencijos
programos vertinimu pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio
1 dalį, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo
grindžiamos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, 2012 m. yra
tikėtinas, o 2013–2015 m. – optimistinis, kai manoma, kad BVP augimas
vidutiniškai sieks apie 3,5 %. Komisijos 2012 m. pavasario
prognozėse numatyta, kad 2013 m. BVP augimas bus 2,1 %.
Programoje apibrėžtos biudžeto strategijos tikslas – užtikrinti
ilgalaikį tvarumą, laikantis Švedijos fiskalinės sistemos
taisyklių, įskaitant tikslą per ciklą pasiekti
perviršinį 1 % BVP vertės valdžios sektoriaus grynąjį
skolinimą. Strategija taip pat siekiama įvykdyti Stabilumo ir augimo
pakto reikalavimus, ypač reikalavimą laikytis 3 % BVP
pamatinės vertės. Programoje pakeistas vidutinės trukmės
biudžeto tikslas: vietoj 1 % BVP vertės valdžios sektoriaus biudžeto
perviršio – 1,0 % BVP deficitas. Naujasis vidutinės trukmės
biudžeto tikslas atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Dėl šio
pakeitimo vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslas, remiantis
(perskaičiuotu) struktūriniu biudžeto balansu[8],
greičiausiai bus pasiektas per programos laikotarpį, netgi
atsižvelgiant į tikimybę 2013 arba 2014 m. toliau taikyti
ekspansines diskrecines priemones, kurių galėtų prireikti
dėl poreikio atkurti tikrąją neindeksuotų valdžios
sektoriaus išlaidų vertę. Tam tikra rizika, kad biudžeto projekcijos
nuo 2013 m. pablogės, yra susijusi su optimistinėmis
makroekonominėmis prielaidomis. Po to, kai 2012 m. buvo laikinai
pažeistas išlaidų kriterijus, planuojamas valdžios sektoriaus išlaidų
augimo rodiklis, atsižvelgiant į diskrecines pajamų priemones, nuo 2013 m.
atitiktų Stabilumo ir augimo pakto išlaidų kriterijų. Skolos
santykis yra mažesnis už 60 % BVP ir, remiantis programa, prognozuojama,
kad programos laikotarpiu jis toliau mažės;
(8)       Atlikusi nuodugnią
apžvalgą pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį,
Komisija patvirtino, kad Švedijoje yra gana aukštas namų ūkių
skolos lygis. Nors padėtis būsto ir hipotekos rinkose 2011 m.
stabilizavosi, dar lieka keletas struktūrinių iškraipymų,
dėl kurių kyla grėsmė šių rinkų stabilumui
ilguoju laikotarpiu. Siekiant sustiprinti finansų sektoriaus
atsparumą, imtasi atitinkamų priemonių. Vis dėlto šiuo metu
taikoma keletas priemonių, kurios gali prisidėti prie Švedijos
būsto rinkos nepastovumo ir hipotekinės skolos kaupimo ir kurioms
buvo skirta mažiau dėmesio: didelis palūkanų mokėjimų
mokesčių išskaitymas ir maži turto mokesčiai, maža amortizacija
ir griežtas nuomos mokesčių reguliavimas. Kalbant apie
pasiūlą, dėl vietos planavimo monopolijos, ilgai
trunkančių zonų nustatymo procesų ir konkurencijos stokos
būstų pasiūlai trūksta lankstumo;
(9)       nepaisant 2011 m.
bendrai pagerėjusios padėties darbo rinkoje, jaunimo ir
pažeidžiamų grupių, ypač migrantų, nedarbo lygis lieka aukštas.
Šiuo metu Švedija vykdo keletą aktyvios darbo rinkos politikos
priemonių ir švietimo reformų, kad ištaisytų šią
padėtį. Dauguma šių priemonių atrodo svarbios ir patikimos,
nors dar per anksti vertinti jų poveikį. Vis dėlto jaunimo
užimtumui skirtos pagrindinės priemonės – PVM sumažinimo restoranams
ir viešojo maitinimo paslaugoms – svarba ir veiksmingumas yra neaiškūs ir
juos reikia įvertinti. Be to, užmojai galėtų būti didesni,
jeigu problemos būtų sprendžiamos visapusiškiau, kartu išsprendžiant
ir gana didelių darbo užmokesčių žemesnėje darbo
užmokesčio skalės dalyje klausimą, taip pat panaikinant
nuolatinių ir laikinųjų darbuotojų darbo apsaugos
skirtumus;
(10)     Švedijos MTTP išlaidos, kaip
BVP dalis, yra antros pagal dydį ES, pagal Inovacijų sąjungos
rezultatų suvestinę šalis laikoma inovacijų lydere. Tačiau
kalbant apie novatoriškų produktų komercinimą, Švedijos
rezultatai yra mažesni už ES vidurkį ir jiems būdinga blogėjimo
tendencija. Be to, panašu, kad Švedija atsilieka sparčiai
augančių inovacinių įmonių kūrimo srityje. Bendra
stipri Švedijos padėtis MTTP srityje taip pat yra pažeidžiama dėl to,
kad šalis labai priklauso nuo kelių didelių tarptautinių
bendrovių, kurios vis dažniau perkelia savo MTTP veiklą iš Švedijos
į kitas šalis. Į šias problemas reikėtų atsižvelgti naujame
mokslinių tyrimų ir inovacijų dokumente, kuris bus parengtas 2012 m.
rudenį;
(11)     atsižvelgdama į Europos
semestrą, Komisija atliko išsamią Švedijos ekonominės politikos
analizę. Įvertinusi konvergencijos programą ir nacionalinę
reformų programą, ji pateikė nuodugnią apžvalgą.
Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir
socialinei bei ekonominei Švedijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES
taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie
būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti
bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos
pagal Europos semestrą pateiktos 1–4 rekomendacijų punktuose toliau;
(12)     atsižvelgdama į šį
vertinimą Taryba išnagrinėjo Švedijos konvergencijos programą ir
savo nuomonę[9] visų pirma
pateikė 1 rekomendacijoje;
(13)     atsižvelgdama į Komisijos
nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo
Švedijos 2012 m. nacionalinę reformų programą ir jos
konvergencijos programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES)
Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos rekomendacijų 2 punkte
toliau,
REKOMENDUOJA Švedijai 2012–2013 m.
imtis šių veiksmų:
1.           2012 m. ir vėliau
išlaikyti tvirtą fiskalinę padėtį, vykdant numatytą
biudžeto strategiją ir užtikrinant, kad būtų nuolat siekiama
vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslo, įskaitant
išlaidų kriterijaus laikymąsi.
2.           Imtis tolesnių
prevencinių priemonių, siekiant sustiprinti būsto ir hipotekos
rinkos stabilumą vidutinės trukmės laikotarpiu, be kita ko,
skatinant apdairų skolinimą, mažinant įsiskolinimui palankų
mokestinį iškraipymą, susijusį su investicijų į
būstą finansavimu, ir šalinant suvaržymus, susijusius su būsto
pasiūla bei nuomos mokesčių reguliavimu.
3.           Imtis tolesnių
priemonių, siekiant gerinti jaunimo ir pažeidžiamų grupių
dalyvavimą darbo rinkoje, daugiausia dėmesio skiriant veiksmingoms
aktyvios darbo rinkos politikos priemonėms, kuriomis skatinamas
lankstesnis darbo užmokestis, ypač žemesnėje darbo užmokesčio skalės
dalyje, ir peržiūrimi pasirinkti darbo apsaugos teisės aktų
aspektai, kaip antai bandomieji laikotarpiai, siekiant palengvinti
pereinamąjį laikotarpį iki nuolatinio darbo.
Peržiūrėti, ar dabartinis sumažintas PVM tarifas restoranams ir
viešojo maitinimo paslaugoms veiksmingai padeda skatinti darbo vietų
kūrimą.
4.           Būsimame mokslinių
tyrimų ir inovacijų dokumente daugiausia dėmesio skirti
priemonėms, kuriomis siekiama gerinti novatoriškų produktų
komercinimą ir naujų technologijų kūrimą, siekiant
paremti sparčiai augančias inovacines įmones.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL L 306, 2011 11 23, p. 25.
[3]               COM(2012) 328 final.
[4]               P7_TA(2012) 0048 ir P7_TA(2012) 0047.
[5]               2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimas 2012/238/ES.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               COM(2012) 160 final.
[8]               Pagal ciklą pakoreguotas balansas (atėmus
vienkartines ir laikinąsias priemones), Komisijos tarnybų
perskaičiuotas remiantis programoje pateikta informacija ir taikant
bendrai sutartą metodiką.
[9]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9
straipsnio 2 dalį.


title: 2009 m. sausio 23 d. Komisijos rekomendacija dėl tachografų tikrinimo keliuose ir įgaliotose dirbtuvėse gerosios patirties gairių (pranešta dokumentu Nr. C(2009) 108) (Tekstas svarbus EEE)

text:
               24.1.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 21/87

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2009 m. sausio 23 d.
   dėl tachografų tikrinimo keliuose ir įgaliotose dirbtuvėse gerosios patirties gairių
   (pranešta dokumentu Nr. C(2009) 108)
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2009/60/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2006/22/EB dėl būtiniausių sąlygų Tarybos reglamentams (EEB) Nr. 3820/85 ir (EEB) Nr. 3821/85 dėl su kelių transporto veikla susijusių socialinių teisės aktų įgyvendinti ir panaikinanti Direktyvą 88/599/EEB (1), ypač į jos 11 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Remdamasi Direktyvos 2006/22/EB 11 straipsnio 1 dalimi, Komisija turi nustatyti transporto priemonių patikrinimų, kuriuos tikrinantys pareigūnai atliks keliuose ir įmonėse arba kuriuos atliks įgaliotos dirbtuvės ir mechanikai, gerosios vykdymo užtikrinimo patirties gaires.

               (2)

               Kelių transporto priemonėse naudojami tachografai yra reikalingi vairavimo trukmei ir vairuotojų poilsio laikotarpiams nurodyti, taip pat užtikrinti, kad kompetentingi nacionaliniai kontrolės organai galėtų veiksmingai patikrinti, kaip taikomi su kelių transportu susiję socialiniai teisės aktai.

               (3)

               Siekiant užtikrinti tinkamą ir patikimą šių tachografų veikimą bei garantuoti duomenų įrašymą ir saugojimą, sumontavus tachografus būtina vykdyti periodiškus jų tikrinimus ir patikras.

               (4)

               Tačiau neatrodo, kad periodiški tikrinimai ir patikros būtų vykdomi taip dažnai, kad tai veiksmingai atgrasintų tuos vairuotojus ir operatorius, kurie siekia piktnaudžiauti sistema, naudodamiesi klastojimo įtaisais ar kitomis panašiomis priemonėmis.

               (5)

               Remiantis moksliniais tyrimais ir ekspertų informacija nustatyta, kad suklastoti tachografų duomenis dažnai bandoma transporto priemonėse, kuriose sumontuoti analoginiai tachografai; dabar panašių veiksmų imamasi ir panaši grėsmė kyla skaitmeninių tachografų sistemai.

               (6)

               Tie patys moksliniai tyrimai parodė, kad kelių transporto sektoriuje galimi keli tachografų (ypač skaitmeninių tachografų) duomenų klastojimo būdai ir kad jais naudojamasi.

               (7)

               Tokie bandymai bei grėsmės kelia didelį pavojų eismo saugumui keliuose ir turi nepageidautiną neigiamą poveikį sąžiningai konkurencijai ir kelių transporto priemonių vairuotojų socialinėms sąlygoms.

               (8)

               Kadangi skaitmeniniai tachografai yra labiau apsaugoti negu analoginiai, grėsmes ir bandymus įsilaužti į sistemą galima nustatyti lengviau, todėl atitinkamai yra didesnė galimybė sugauti tokius įtaisus naudojančius nesąžiningus vairuotojus ir operatorius, ir tai turėtų tapti svarbia atgrasinimo priemone.

               (9)

               Šios rekomendacijos tikslas – padėti valstybėms narėms ir paskatinti jas patvirtinti procedūras ir metodus, kurie, remiantis šiame sektoriuje atliekamais moksliniais tyrimais ir techniniais duomenimis, labai padidintų galimybes aptikti tokio sukčiavimo atvejus ir jų išvengti.

               (10)

               Visų pirma šioje rekomendacijoje išdėstoma geroji vykdymo užtikrinimo patirtis, nustatyta Jungtinio tyrimų centro atliktų tyrimų metu.

               (11)

               Kartu su siūloma direktyva dėl papildomų patikrinimų keliuose, ši rekomendacija sudaro įgyvendinimo priemonių paketą, kurio tikslas – pagerinti įtaisų, naudojamų skaitmeninių tachografų sistemai apgauti, aptikimą ir prevenciją.

               (12)

               Šioje rekomendacijoje numatytos priemonės atitinka Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3821/85 (2) 18 straipsnio 1 dalimi įsteigto komiteto nuomonę,

         REKOMENDUOJA:

               1.

               Patvirtinti ir taikyti šios rekomendacijos priede išdėstytas gerosios patirties gaires, susijusias su transporto priemonių patikrinimais, kuriuos keliuose arba įmonėse atliks tikrinantys pareigūnai arba kuriuos atliks mechanikai ir technikai valstybės narės kompetentingos institucijos patvirtintose dirbtuvėse, siekiant aptikti kelių transporto priemonėse naudojamų tachografų klastojimo įtaisus ir užkirsti kelią jų naudojimui.

               2.

               Prireikus taikyti šias gaires, įgyvendinant Direktyvos 2006/22/EB 2 straipsnyje nurodytas nacionalines vykdymo strategijas.

      Priimta Briuselyje, 2009 m. sausio 23 d.

            Komisijos vardu

         Antonio TAJANI

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 102, 2006 4 11, p. 35.

      (2)  OL L 370, 1985 12 31, p. 8.

      PRIEDAS
      REKOMENDACIJOS DĖL PRIEMONIŲ, KURIŲ VALSTYBĖS NARĖS TURI IMTIS, KAD APTIKTŲ KLASTOJIMO ĮTAISUS IR UŽKIRSTŲ KELIĄ JŲ NAUDOJIMUI
      TURINYS

                  1 SKYRIUS.

               ĮŽANGA

                  2 SKYRIUS.

               VEIKSMINGI PATIKRINIMAI KELIUOSE

                  A

               Organizavimas ir įranga

                  B

               Dviejų elementų tikrinimas, kurio metu analizuojamas faktinis transporto priemonių greitis ir atstumas

                  C

               Išsamia perkeltų duomenų analize grindžiami vieno elemento tikrinimo metodai

                  D

               Technine plombų kontrole grindžiami vieno elemento tikrinimo metodai

                  E

               Transporto priemonės nukreipimas į dirbtuvę

                  F

               Transporto priemonių arba duomenų tikrinimas įmonėse

                  3 SKYRIUS.

               MOKYMAS, ĮRANGA IR GEROJI PATIRTIS

                  4 SKYRIUS.

               PATIKRINIMAI DIRBTUVĖSE

                  A

               Teisinis pagrindas

                  B

               Sulaužytos plombos arba plombų nebuvimas

                  C

               Įrašytų duomenų analizė

                  D

               Judesio jutiklio ir transporto priemonės bloko sujungimo tikrinimas

                  E

               Po patikrinimo keliuose pradedamos specialiosios procedūros

                  5 SKYRIUS.

               DIRBTUVIŲ ATASKAITA IR AUDITAS

                  6 SKYRIUS.

               BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
            1 skyrius.   Įžanga
      1.1   Šioje Komisijos rekomendacijoje aprašomos priemonės, kurių valstybės narės galėtų būti skatinamos imtis, kad būtų pašalintos su tachografų rodmenų klastojimo įtaisų naudojimu susijusios grėsmės ir kartu būtų skatinamos ir remiamos jų prevencinės priemonės šioms grėsmėms šalinti.
      1.2   Tai, kad transporto priemonėse naudojami klastojimo įtaisai, kuriais siekiama sutrikdyti tinkamą skaitmeninių tachografų sistemos veikimą ir funkcijas, yra viena didžiausių grėsmių sistemos saugumui. Tokių įtaisų naudojimas arba ketinimas naudoti iškreips sąžiningą konkurenciją, nes nesąžiningiems operatoriams ir vairuotojams bus suteikiamas nepagrįstas komercinis pranašumas; taip pat tai turės nepageidautiną neigiamą socialinį poveikį vairuotojams, nes jiems bus leidžiama arba jie bus verčiami vairuoti ilgiau nei numatyta teisės aktuose. Galimas šių veiksnių rezultatas – mažesnis visų eismo dalyvių saugumas keliuose, kurį Komisija yra įsipareigojusi pagerinti artimiausiais metais.
      1.3   Be to, turi būti užtikrinta, kad įstatymų besilaikantys operatoriai ir vairuotojai galėtų pasitikėti skaitmeniniais tachografais, o nacionaliniai kontrolės organai visoje Bendrijoje – pasikliauti įrangos užregistruotų ir saugojamų duomenų (duomenų, kurie perkeliami ir analizuojami iš transporto priemonės bloko, ir vairuotojo kortelės duomenų) autentiškumu ir nepažeistumu. Kad būtų garantuojamas duomenų patikimumas, turi būti reguliariai atliekami įrangos tikrinimai ir patikros tinkamam jos veikimui ir eksploatavimui užtikrinti.
      1.4   Ilgalaikėje perspektyvoje sistemos ir jos sudedamųjų dalių saugumas yra būtinas užregistruotų duomenų nepažeistumui ir autentiškumui užtikrinti. Siekdama nutraukti dažniausiai pasitaikančius piktnaudžiavimus ir bandymus apgauti sistemą, Komisija, tikslindama Reglamentą (EEB) Nr. 3821/85 ir jo priedus, prireikus apsvarstys galimybę pateikti papildomas išsamesnes teisines priemones.
      1.5   Vis dėlto valstybių narių kompetentingos institucijos galėtų artimiausiu metu parengti tam tikras veiksmingas priemones, kurios padėtų lengviau aptikti klastojimo įtaisus ir kartu sumažintų pavojų, kad operatoriai ir vairuotojai naudos tokius įtaisus.
      1.6   Nors valstybės narės turi teisinę atsakomybę reikalauti, kad atliekamais tikrinimais ir patikromis būtų užtikrinamas veiksmingas su kelių transportu susijusių Bendrijos socialinių teisės aktų įgyvendinimas, tokiais periodiškais tikrinimais negalima garantuoti, kad įtaisai nebus sumontuoti ir naudojami vėliau, po patikrinimo. Patirtis rodo, kad tokie įtaisai yra daug lengviau aptinkami atliekant patikrinimus keliuose, kai transporto priemonę galima patikrinti atidžiau. Valstybes nares reikėtų paskatinti padidinti tokio pobūdžio patikrinimų periodiškumą, kad gerokai padidėtų jų atgrasomasis poveikis, susijęs su išaugusia tokių įtaisų aptikimo tikimybe.
      1.7   Reglamento (EEB) Nr. 3821/85 1B priedo 10 priedėlyje (Bendrieji apsaugos tikslai) nurodyta apsaugą užtikrinančių funkcijų, kurių reikia skaitmeninių tachografų sistemos nepažeistumui užtikrinti, aprėptis. Visos sistemos saugumo tikslams pasiekti ir šiam saugumui kylančioms grėsmėms pašalinti turi būti taikomas įvairių techninių priemonių derinys, pvz., pagal informacinių technologijų saugumo vertinimo kriterijus (ITSEC) patvirtintos priemonės ir fizinės, personalo ir procedūrinės priemonės, kurias turi įgyvendinti valstybės narės ir tachografų gamintojai. Todėl šios Komisijos rekomendacijos tikslas – pasiūlyti valstybėms narėms moksliniais tyrimais ir žinoma gerąja patirtimi grindžiamas veiksmingiausias procedūras, kurios padėtų taikyti šias procedūrines ir personalo priemones.
      1.8   Tačiau neturi būti laikoma, kad šia Komisijos rekomendacija pakeičiamos ITSEC (1) numatytos techninės priemonės. Geriausia būtų, jei ši rekomendacija papildytų šias priemones ir būtų taikoma kartu jomis.
      1.9.   Jungtinių tyrimų centro (2) pateiktoje ataskaitoje nurodytos žinomų ir galimų pasikėsinimų į skaitmeninio tachografo saugumą rūšys. Todėl valstybės narės gali šia ataskaita remtis rengdamos priemones, kurios padėtų užtikrinti, kad nacionaliniai tikrinantys pareigūnai gautų tinkamos informacijos ir rekomendacijų, būtinų transporto priemonių tikrinimams ir patikroms keliuose atlikti. Be to, panaši informacija ir rekomendacijos galėtų būti teikiamos mechanikams ir dirbtuvėms, atliekantiems teisės aktais nustatytą kelių transporto priemonių tachografų montavimą, patikras, tikrinimus ir remontą. Rekomendacijų aprėptis galėtų būti pakankama, kad asmenys galėtų iki galo ir kompetentingai atlikti šiame priede aprašytus patikrinimus ir kad asmenis, piktnaudžiaujančius ar siekiančius piktnaudžiauti sistema, valstybės narės galėtų patraukti baudžiamojon atsakomybėn.
      1.10.   Toliau pateiktos gairės ir rekomendacijos nėra išsamios. Gali būti tokių aplinkybių, kai taikant šias rekomendacijas nebus galima pasiekti norimų rezultatų (pavyzdžiui, tokiais atvejais, kai pamatinis kabelis negali būti sujungtas su judesio jutikliu). Tokiomis aplinkybėmis valstybės narės galėtų būti skatinamos ieškoti alternatyvių metodų, kurių veiksmingumą galima patikrinti. Vykdymo užtikrinimo organai galėtų daugiau keistis tokiomis alternatyviomis priemonėmis.
      1.11.   Be to, nors ši Komisijos rekomendacija taikoma abiejų rūšių tachografams, apibrėžtiems Reglamente (EEB) Nr. 3821/85 ir jo prieduose, valstybės narės gali jau būti nusistačiusios analoginių tachografų patikrinimo ir klastojimo įtaisų aptikimo metodus, procedūras ir gaires. Todėl ši Komisijos rekomendacija turėtų būti suprantama ne kaip pakeičianti ar sumenkinanti šias jau nustatytas priemones, o kaip jas papildanti, ypač kalbant apie skaitmeninius tachografus, su kuriais susiję metodai gali skirtis, tačiau tikslas lieka tas pats. Jei analoginių tachografų tikrinimo priemonės jau nustatytos, rekomenduojama jas prireikus išplėsti, kad jos apimtų ir skaitmeninius tachografus (pavyzdžiui, atvejus, susijusius su apmokėjimu dirbtuvėms už atliktas konkrečias užduotis, kurias joms pavedė tikrinantys pareigūnai, nukreipę transporto priemonę į įgaliotą dirbtuvę, kaip aprašyta F skirsnyje).
      1.12.   Savo nacionalinėse vykdymo strategijose paskelbdamos kovos su augančiu pavojumi tachografų sistemai metodus ir procedūras, valstybės narės turėtų būti užtikrintos ir būti remiamos. Šia gerąja patirtimi galėtų būti dalijamasi su kitomis valstybėmis narėmis.
      2 skyrius.   Veiksmingi patikrinimai keliuose
      A   Organizavimas ir įranga
      2.1   Kad atliekami patikrinimai būtų išsamūs ir veiksmingi, tikrinantys pareigūnai turėtų turėti visą įrangą ir būti tinkamai išmokyti. Jie bent jau turi turėti tikrinimo korteles ir tinkamus įrankius transporto priemonės bloko ir vairuotojo kortelės duomenų byloms perkelti, taip pat sugebėti analizuoti šias duomenų bylas ir IB priede nurodytos rūšies tachografų spaudinius kartu su 1 priede nurodytų rūšių tachografų lapais ar diagramomis. Tikrinantys pareigūnai taip pat turėtų turėti programinę įrangą, galinčią tokius duomenis išanalizuoti greitai ir sudarant mažiausiai nepatogumų, atsižvelgiant į tai, kad dėl kai kurių spausdinamų bylų ilgio ir turinio nėra taip lengva patikrinti spaudinius keliuose, kai ieškoma klastojimo įtaisų.
      2.2   Atlikdami patikrinimus keliuose arba įmonėse (pvz., vairuotojų darbo valandų patikrinimą, techninę apžiūrą ar kitokius patikrinimus), jei tik įmanoma, tikrinantys pareigūnai galėtų kartu patikrinti, ar tachografas tinkamai veikia ir yra tinkamai naudojamas, ir tokių patikrinimų metu jie turi sugebėti aptikti klastojimo įtaisus.
      2.3   Tuo tikslu valstybėms narėms rekomenduojama pabandyti organizuoti klastojimo įtaisams aptikti skirtus transporto priemonių patikrinimus kartu su kitais patikrinimais (pvz., techninėmis apžiūromis, vairuotojų darbo valandų taisyklių laikymosi patikrinimais ir pan.), kad klastojimo įtaisų būtų ieškoma ne mažiau kaip maždaug 10 % visų tikrinamų transporto priemonių. Tinkamą šių papildomų patikrinimų atlikimo metodiką ir sąlygas nustato valstybės narės, tačiau turinys gali būti apibrėžtas bendroje nacionalinėje vykdymo strategijoje.
      2.4.   Patikrinimai gali būti veiksmingai atliekami, pavyzdžiui, naudojant tokius metodus:

                  dviejų elementų tikrinimas, kurio metu analizuojamas greitis arba atstumas (žr. B);

                  vieno elemento tikrinimas, kurio metu išsamiai analizuojami duomenys (žr. C);

                  technine kontrole grindžiamas vieno elemento tikrinimas (žr. D).

            2.5   Jei tikrinantis pareigūnas mano, kad surinko pakankamai įrodymų, jis gali nukreipti transporto priemonę į dirbtuvę, kurioje bus atlikti papildomi patikrinimai (žr. E).
      2.6   Žinoma, valstybės narės visuomet gali taikyti papildomus arba alternatyvius transporto priemonių tikrinimo metodus.
      B   Dviejų elementų tikrinimas, kurio metu analizuojamas faktinis transporto priemonių greitis ir atstumas
      2.7   Greičio kontrolė konkrečiu laiku: taikydami šį metodą, tikrinantys pareigūnai stacionariomis ar mobiliomis kameromis arba rankiniais greičio matuokliais konkrečiu laiku galėtų išmatuoti transporto priemonės faktinį greitį prieš sustabdydami ją patikrinimui kelyje. Tuomet jie galėtų iš transporto priemonės bloko perkelti 24 val. išsamią greičio bylą ir palyginti konkrečiu laiku užregistruotą greitį ir greitį, išmatuotą prieš kelis kilometrus. Taikant šį metodą, patikrinimo poste, perkėlus 24 val. išsamią greičio bylą, tereikės palyginti du skaičius.
      2.8   Kontrolė nustatytu atstumu konkrečiu laiku: taikant šį metodą, galima pasirinkti patikrinimo postą žinomu atstumu nuo konkrečios vietos, kur tikrinantys pareigūnai turėtų galimybių ar priemonių užregistruoti laiką, kada nustatyta transporto priemonė toje konkrečioje vietoje sustojo ar ją pravažiavo (kelio mokesčio mokėjimas, kamera padaryti įrašai, pasienio kontrolės ataskaitos ir pan.). Patikrinimo poste pareigūnai galėtų iš transporto priemonės bloko perkelti 24 val. išsamią greičio bylą ir greitai palyginti tarp patikrinimo posto ir konkrečios vietos užregistruotą vidutinį greitį ir greitį, apskaičiuotą pagal žinomą atstumą ir laiką, per kurį atvažiuota iki patikrinimo posto.
      2.9   Naudojant abu metodus, pareigūnams tereikėtų, perkėlus 24 val. išsamią greičio bylą ir išmatavus arba apskaičiavus faktinį vidutinį greitį, palyginti du skaičius. Bet koks žymus skirtumas tikrinantiems pareigūnams gali sukelti įtarimų, kad yra naudojamas klastojimo įtaisas. Tuomet tikrinančiam pareigūnui nebūtina atlikti papildomų patikrinimų vietoje, jis gali nukreipti vairuotoją ir transporto priemonę į dirbtuvę.
      2.10   Kalbant apie IB priede nurodytos rūšies tachografų duomenis, siekiant patikrinti duomenų autentiškumą ir nepažeistumą, visose bylose, perkeltose iš tachografų ar naudojantis tachografais, turi būti transporto priemonės bloko ar vairuotojo kortelės sugeneruotas skaitmeninis parašas. Tikrinantys pareigūnai taip pat galėtų patikrinti, ar ši informacija perkelta.
      C   Išsamia perkeltų duomenų analize grindžiami vieno elemento tikrinimo metodai
      2.11   Jei patikrinimo kelyje metu veikia klastojimo įtaisas arba jei jis buvo naudojamas prieš pat patikrinimą, klastojimo požymių galima aptikti atliekant keletą paprastų procedūrų.
      2.12   Kad tikrinantys pareigūnai galėtų rasti klastojimo įtaisų naudojimo transporto priemonėje požymių, kuriais būtų galima pateisinti veiksmus, reikalingus tokiems įtaisams aptikti, tikrinantys pareigūnai galėtų:

                  —

                  Palyginti iš transporto priemonės bloko ir vairuotojo kortelės perkeltus duomenis apie vairuotojo veiklą su kitais transporto priemonėje esančiais dokumentais bei vairuotojo pareiškimais. Šių duomenų neatitikimas gali būti pagrindas įtarimui. Šiuo atveju pareigūnas gali tęsti tyrimą.

                  —

                  Išnagrinėti transporto priemonės bloke saugomą Įvykių ir gedimų bylą, ypač pastarųjų 10 dienų duomenis:

                              —

                              mėginimas pažeisti apsaugą,

                              —

                              maitinimo nutrūkimas (ilgiausias įvykis),

                              —

                              duomenų apie judėjimą klaida (ilgiausias įvykis),

                              —

                              jutiklio gedimas.

                        Jei vairuotojas negali paaiškinti ir pagrįsti kiekvieno įvykio ar gedimo, pareigūnas gali tęsti tyrimą.

                  —

                  Išnagrinėti transporto priemonės bloke saugomas Techninių duomenų bylas, ypač:

                              —

                              duomenis apie laiko koregavimą,

                              —

                              duomenis apie kalibravimą (penkis paskutinius kalibravimus, dirbtuvės pavadinimą ir jų kortelės numerį).

                  —

                  Pastarieji duomenys naudingi nustatant pernelyg daug kalibravimo veiksmų, kurie gali reikšti, jog tokie veiksmai buvo atliekami su pavogta dirbtuvės kortele (arba su dirbtuvės kortele, apie kurios dingimą buvo pranešta). Tikrinantiems pareigūnams rekomenduojama kortelę išdavusioje institucijoje (3) pasiteirauti apie tokių nustatytų dirbtuvių kortelių statusą ir ar jos galiojo tuomet, kai buvo naudojamos transporto priemonės blokui kalibruoti.

            2.13   Jei, išnagrinėjęs 2.14-2.19 punktuose nurodytus duomenis, tikrinantis pareigūnas tebeįtaria sukčiavimą, jis gali perkelti 24 val. išsamią greičio bylą ir naudodamas savo programinę įrangą patikrinti, ar transporto priemonės greitis nebuvo nerealiai padidėjęs arba sumažėjęs, taip pat jis gali prireikus patikrinti, ar kelionės duomenys (sustojimų skaičius, greitis kalnuotose vietovėse ar gyvenvietėse ir pan.) atitinka kitus transporto priemonėje esančius dokumentus ir vairuotojo pareiškimus. Šie faktai kartu su ankstesniais gali pagrįsti įtarimus, kad transporto priemonėje naudojamas klastojimo įtaisas.
      2.14   Norint taikyti šį metodą, patikrinimo punkte turi būti atitinkama programinė įranga, galinti įskaitoma forma parodyti greičio kaitą laike ir taip padėti nustatyti neįprastus greičio padidinimo arba sumažinimo svyravimus ir kartu automatiškai nurodyti:

                  —

                  nerealius transporto priemonės greičio padidinimus ar sumažinimus,

                  —

                  visus įtarimą keliančius transporto priemonės bloko kalibravimus,

                  —

                  maitinimo nutrūkimą.

            D   Technine plombų kontrole grindžiami vieno elemento tikrinimo metodai
      2.15   Jei įmanoma ir kuomet tai yra saugu, tikrinantis pareigūnas galėtų patikrinti plombas. Jei plombų nėra arba jei jos sulaužytos ar pažeistos, vairuotojo turėtų būti prašoma paaiškinti padėtį.
      2.16   Jei vairuotojas gali pateikti rašytinį pareiškimą, kuriame būtų išdėstytos tokio veiksmo priežastys, kaip numatyta Reglamento (EEB) Nr. 3821/85 1 priedo V skyriaus 4 skirsnyje arba IB priedo 253 reikalavime, tuomet tikrinantis pareigūnas galėtų pareikalauti, kad vairuotojas nuvyktų į dirbtuvę, kurioje sistema būtų vėl užplombuota, o įranga – pakartotinai kalibruota.
      2.17   Jei toks pareiškimas negali būti pateiktas, tai gali būti laikoma pažeidimu, ir vairuotoją kartu su transporto priemone rekomenduojama nedelsiant nusiųsti į įgaliotą dirbtuvę (į kurią jis vyktų lydimas tikrinančio pareigūno), kurioje būtų atliktas 3 skyriuje numatytas įrangos patikrinimas.
      E   Transporto priemonės nukreipimas į dirbtuvę
      2.18   Jei atlikus patikrinimą kelyje naudojant pirmiau nurodytuosius metodus vis dar išlieka pagrįstų įtarimų, kad transporto priemonėje yra įmontuotas klastojimo įtaisas, tikrinantis pareigūnas galėtų nusiųsti transporto priemonę į įgaliotą dirbtuvę. Tikrinantiems pareigūnams arba kompetentingai nacionalinei institucijai galėtų būti suteikti įgaliojimai pavesti įgaliotoms dirbtuvėms atlikti klastojimo įtaisams aptikti skirtus konkrečius patikrinimus.
      2.19   Dažniausiai šie konkretūs patikrinimai leidžia aptikti netinkamą judesio jutiklio ir transporto priemonės bloko sujungimą, o tai gali reikšti, kad naudojamas klastojimo įtaisas. Tokie patikrinimai gali apimti (žr. aprašymą 3 skyriuje):

                  —

                  plombų ir įrengimo plokštelių apžiūrą,

                  —

                  pamatinio kabelio patikrinimą,

                  —

                  perkeltų duomenų bylų analizę.

            2.20   Jei aptinkami klastojimo įtaisai (neatsižvelgiant į tai, ar vairuotojas naudojosi šiais įtaisais, ar ne), įranga (tai gali būti pats įtaisas, transporto priemonės blokas ar jo dalys, vairuotojo kortelė) gali būti išimta iš transporto priemonės ir naudojama kaip įrodymas.
      2.21   Be to, įgaliotų dirbtuvių gali būti paprašyta papildomai patikrinti, ar tachografas a) veikia tinkamai, b) teisingai registruoja ir saugo duomenis ir c) ar kalibravimo parametrai yra teisingi.
      2.22   Jei transporto priemonėje įrengtas IB priede nurodytos rūšies tachografas ir jei perkeltos ir išanalizuotos visos duomenų bylos (su nepažeistais skaitmeniniais parašais) ir per patikrinimą nustatyta, kad transporto priemonėje nėra klastojimo įtaiso, tachografą rekomenduojama iš naujo kalibruoti ir pritvirtinti naują įrengimo plokštelę. Be to, įgaliotoms dirbtuvėms rekomenduojama perplombuoti sistemą tik kontrolės organui nurodžius.
      2.23   Dėl 1 priedo reikalavimus atitinkančių tachografų: pašalinus klastojimo įtaisus gali būti patikrinta, ar įranga tinkamai veikia ir tinkamai eksploatuojama, ji gali būti iš naujo kalibruota ir pritvirtinta nauja įrengimo plokštelė. Įgaliotoms dirbtuvėms rekomenduojama po to perplombuoti sistemą tik kontrolės organui nurodžius.
      F   Transporto priemonių arba duomenų tikrinimas įmonėse
      2.24   Valstybių narių kompetentingoms institucijoms rekomenduojama pasinaudoti galimybe patikrinti transporto priemones (ir transporto priemonių blokus) ir vairuotojus (ir vairuotojų korteles), kurie įmonės tikrinimo metu yra įmonėje.
      2.25   Įmonės tvarkomi duomenys privalo būti saugomi ne trumpiau kaip vienerius metus ir turi būti pateikiami patikrinimui, kai to pareikalauja tikrinantis pareigūnas. Todėl, atlikdami standartinę tikrinimo procedūrą, tikrinantys pareigūnai gali patikrinti visas tuo metu įmonėje esančias transporto priemones ir atlikti visus jų manymu tinkamus patikrinimus ar veiksmus, kartu kuo mažiau užlaikydami vairuotojus ir transporto priemones.
      2.26   Atliekant patikrinimą įmonėje taip pat būtų galima atsižvelgti į tai, jog įmonėje gali būti įvairių transporto priemonių ir duomenų, susijusių su I priede arba 1B priede nurodytos rūšies tachografais, todėl tikrinantys pareigūnai turėtų būti pasiruošę ir tinkamai pasirengę šiai galimybei.

         SANTRAUKA

         SKAITMENINIŲ TACHOGRAFŲ RODMENŲ KLASTOJIMO PREVENCIJA PATIKRINIMAI KELIUOSE ARBA ĮMONĖSE

         Gali būti parengtos nacionalinės vykdymo užtikrinimo strategijos, kuriomis būtų skatinama veiksmingai atlikti transporto priemonių, kuriose gali būti įmontuoti klastojimo įtaisai, tikrinimus ir patikras keliuose arba įmonių tikrinimo metu.

         Tinkamai išmokyti ir turintys reikiamą įrangą tikrinantys pareigūnai galėtų greitai susipažinti su transporto priemonės bloko duomenimis, juos perkelti, išanalizuoti ir greitai atlikti patikrinimą. Taip pat jie galėtų panašiai išanalizuoti duomenis, kurie yra saugomi elektroniniu būdu, arba lapus, diagramas ir spaudinius.

         Valstybės narės galėtų parengti strategijas, užtikrinančias, kad tikrinant transporto priemones klastojimo įtaisams aptikti, iki 2010 m. šios transporto priemonės galėtų būti tikrinamos taikant kurį nors iš šių metodų:

                  —

                     dviejų elementų tikrinimas, kurio metu analizuojamas faktinis greitis ir atstumas,

                  —

                     išsamia perkeltų duomenų analize grindžiamas vieno elemento tikrinimas,

                  —

                     technine plombų kontrole grindžiamas vieno elemento tikrinimas.

         Maždaug 10 % visų tikrinamų (atliekant techninę apžiūrą, tikrinant vairuotojų darbo valandas ir pan.) transporto priemonių taip pat gali būti tikrinamos klastojimo įtaisams aptikti, nors pačias veiksmingiausias priemones turėtų nustatyti ir savo strategijose apibrėžti pačios valstybės narės.

         Jei rasta pakankamai įrodymų, keliančių pagrįstų įtarimų, tikrinantys pareigūnai gali nusiųsti transporto priemonę į įgaliotą dirbtuvę papildomiems patikrinimams atlikti.

         Jei aptinkami klastojimo įtaisai (neatsižvelgiant į tai, ar vairuotojas naudojo šiuos klastojimo įtaisus, ar ne), rekomenduojama įrangą išimti iš transporto priemonės ir naudoti kaip įrodymą, laikantis tokių įrodymų naudojimą reglamentuojančių nacionalinių vidaus taisyklių. Kai tik aptinkamas tokios įrangos naudojimas, tikrinantys pareigūnai galėtų imtis atitinkamų veiksmų ir taikyti atitinkamas baudas, nes tai yra labai didelis pažeidimas.

      3 skyrius.   Mokymas, įranga ir geroji patirtis
      3.1   Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad tikrinimo pareigūnai būtų tinkamai išmokyti jiems keliamoms užduotims atlikti. Mokymai galėtų būti rengiami ir visoms kitoms susijusioms šalims. Kad specialistai galėtų darniai taikyti gerąją patirtį ir dalytis patirtimi, būtų labai naudinga ir pageidautina organizuoti bendrus valstybių narių tikrinančių pareigūnų apsilankymus ir koordinuoti jų veiklą.
      3.2   Tikrinantys pareigūnai turėtų būti aprūpinami tinkama įranga, kad galėtų atlikti patikrinimus, susijusius su skaitmeniniais tachografais. Tai reiškia, kad jie turėtų turėti atitinkamus įrankius, leidžiančius jiems perskaityti, atspausdinti ir perkelti duomenis iš minėtų tachografų. Valstybės narės galėtų imtis priemonių, užtikrinančių, kad tokią įrangą turėtų pakankamas jų tikrinančių pareigūnų skaičius.
      3.3.   Vykdymo užtikrinimo įstaigos galėtų būti skatinamos dalytis gerąja patirtimi, susijusia su klastojimo įtaisų aptikimu ir jų naudojimo prevencija patikrinimo keliuose ar įmonėse metu (pavyzdžiui, pamatinio kabelio naudojimas, nustatyto atstumo metodas, neįprastų greičio požymių arba atstumo parametrų nustatymas, elektros tiekimo pertrūkis, sulaužytos plombos).
      4 skyrius.   Patikrinimai dirbtuvėse
      Dirbtuvės ir mechanikai – tai pagrindinė tachografų (analoginių ir skaitmeninių) sistemos apsaugos grandis. Jiems suteikiami patvirtinimai ir įgaliojimai turi būti pagrįsti aiškiais nacionaliniais kriterijais, nustatančiais jų patikimumą. Tuo tikslu valstybėms narėms rekomenduojama užtikrinti, kad dirbtuvės, įgaliotos montuoti, aktyvuoti, kalibruoti, tikrinti ir remontuoti tachografus, būtų tvirtinamos, reguliariai tikrinamos ir sertifikuojamos, ir kad joms laiku būtų pateikiamos naujausios žinios ir informacija. Kompetentingoms institucijoms taip pat rekomenduojama mechanikams ir dirbtuvėms pateikti aiškias instrukcijas ir rekomendacijas, susijusias su jų pareigomis ir atsakomybe, ypač su jų vaidmeniu užtikrinant bendrą sistemos saugumą. Institucijoms, kurios tvirtina dirbtuves ir mechanikus, taip pat rekomenduojama visoms valstybėms narėms per Komisiją pateikti tikslią ir nuolat atnaujinamą informaciją apie plombų žymėjimą ir kiekvienos jų teritorijoje esančios dirbtuvės duomenis ir statusą.
      A   Teisinis pagrindas
      4.1   Paprastai transporto priemonė privalės važiuoti į dirbtuvę patikrinimui, jei:

                  a)

                  remiantis Reglamento (EEB) Nr. 3821/85 priedais, turi būti patikrintas tachografas,

                  b)

                  remiantis Direktyvos 96/96/EB II priedo nuostatomis, turi būti atlikta metinė techninė transporto priemonės apžiūra,

                  c)

                  tikrinantys pareigūnai nusiunčia transporto priemonę į dirbtuvę išsamesniam tachografo patikrinimui atlikti,

                  d)

                  turi būti suremontuotas arba pakeistas tachografas.

            4.2   Visais šiais atvejais dirbtuvėms ir mechanikams gali būti nurodoma atlikti regimąją apžiūrą ir fizinį patikrinimą siekiant nustatyti, ar tachografas turi plombas ir gamintojo duomenų bei įrengimo plokšteles.
      4.3   Valstybės narės kompetentinga institucija gali reguliariai priminti dirbtuvėms, kad kas kartą, kai dirbtuvės patikrina ir perplombuoja tachografo sistemą bei pritvirtina įrengimo plokštelę, jos iš esmės patvirtina, kad sistema yra saugi, tinkamai veikia, tinkamai registruoja duomenis ir kad prie įrangos nėra pritvirtinta jokių klastojimo įtaisų.
      4.4   Dirbtuvėms gali būti primenama, kad jei jos sąmoningai perplombuos tachografo sistemą prieš tai neišėmusios klastojimo įtaiso, kurį pačios aptiko, arba nepareikalavusios išimti klastojimo įtaiso prieš perplombavimą, jos padarys labai didelį pažeidimą. Jei vėliau bus nustatyta, kad transporto priemonėje yra įmontuotas klastojimo įtaisas (neatsižvelgiant į tai, ar juo naudotasi, ar ne) ir kad dirbtuvė perplombavo sistemą bei pritvirtino įrengimo plokštelę, dirbtuvė ir pavieniai mechanikai gali būti apkaltinti dideliu pažeidimu.
      4.5   Atsižvelgiant į svarbų dirbtuvių ir mechanikų vaidmenį užtikrinant sistemos saugumą, valstybių narių kompetentingoms institucijoms rekomenduojama apsvarstyti atitinkamas sankcijas, kurios gali baigtis net patvirtinimo ar įgaliojimo vykdyti su tachografais susijusius darbus praradimu, jei dirbtuvėmis nebebus galima pasitikėti.
      4.6   Ir atvirkščiai: valstybės narės gali priminti dirbtuvėms, kad pastarosios turi teisę atsisakyti tęsti bet kurios transporto priemonės patikrinimą ar kalibravimą, jei jos įtaria arba žino, kad toje transporto priemonėje yra klastojimo įtaisas. Kompetentinga institucija gali palaikyti dirbtuves, jei jos reikalauja išimti klastojimo įtaisą prieš pratęsiant patikrinimą. Dirbtuvės gali bet kada atsisakyti perplombuoti sąsajų jungtis arba pritvirtinti įrengimo plokštelę tol, kol neišimtas klastojimo įtaisas.
      4.7   Tos valstybės narės, kurios mano, jog tai yra tikslinga, gali reikalauti, kad įgaliotos dirbtuvės pateiktų ataskaitą apie tokius 4.4-4.6 dalyse aprašytus faktus.
      4.8   Valstybės narės, kurios nemano, kad tokie dirbtuvių veiksmai yra tikslingi, galėtų nurodyti dirbtuvėms nustatytą laiką saugoti šias ataskaitas ir jas pateikti kompetentingai institucijai, kuomet ji to pareikalaus. Toks laikas galėtų būti ne trumpesnis kaip 24 mėnesiai ir tai atitiktų trumpiausią laikotarpį tarp įrangos patikrinimų.
      4.9   Dirbtuvėms taip pat gali būti primenama, kad tiesiog išėmus klastojimo įtaisą iš transporto priemonės operatorius ar vairuotojas nebūtinai atleidžiami nuo atsakomybės už pažeidimą, nes labai tikėtina, kad anksčiau užregistruoti ir transporto priemonės bloke bei vairuotojo kortelėse saugomi duomenys gali jau būti suklastoti. Nepranešdamos įvykio, dirbtuvės pačios gali prisidėti prie šių operatorių ar vairuotojų įvykdytų teisės pažeidimų ir, jei bus sugautos, gali tikėtis tokios pačios bausmės.
      4.10   Vis dėlto dirbtuvės ir mechanikai apie klastojimo įtaiso naudojimą arba buvimą galėtų pranešti kompetentingai institucijai, kuri savo ruožtu galėtų, pavyzdžiui, pagalvoti apie atlygį arba skatinimo sistemas, kuriomis dirbtuvės būtų skatinamos teikti informaciją, padedančią aptikti klastojimo įtaisus arba užskirsti kelią jų naudojimui ar bet kurių kitų rūšių bandymams pažeisti sistemą.
      4.11   Toliau pateiktos gairės ir rekomendacijos nėra išsamios. Gali būti tokių aplinkybių, kai taikant šias rekomendacijas nebus galima pasiekti norimų rezultatų (pavyzdžiui, tokiais atvejais, kai pamatinis kabelis (1.23 skirsnis) negali būti sujungtas su judesio jutikliu). Tokiomis aplinkybėmis valstybės narės galėtų būti skatinamos ieškoti alternatyvių metodų, kurie būtų tokie pat veiksmingi. Vykdymo užtikrinimo organai galėtų daugiau keistis tokiomis alternatyviomis priemonėmis.
      4.12   Be to, kadangi šios gairės apima abi tachografų rūšis, apibrėžtas Reglamente (EEB) Nr. 3821/85 ir jo prieduose, valstybės narės gali jau būti nusistačiusios analoginių tachografų patikrinimo ir klastojimo įtaisų aptikimo metodus, procedūras ir gaires. Todėl šioje Komisijos rekomendacijoje pateiktos gairės turėtų būti suprantamos ne kaip pakeičiančios ar sumenkinančios šias jau nustatytas priemones, o kaip jas papildančios, ypač kalbant apie skaitmeninius tachografus, su kuriais susiję metodai gali skirtis, tačiau tikslas lieka tas pats. Jei analoginių tachografų tikrinimo priemonės jau yra nustatytos, rekomenduojama jas prireikus išplėsti, kad jos apimtų ir skaitmeninius tachografus (pavyzdžiui, apmokėjimas dirbtuvėms už atliktas konkrečias užduotis, kurias joms pavedė tikrinantys pareigūnai, nukreipę transporto priemonę į įgaliotą dirbtuvę).
      B   Sulaužytos plombos arba plombų nebuvimas
      4.13   Dirbtuvės visuomet gali patikrinti, ar plombos yra, ar jos nėra sulaužytos ar pažeistos.
      4.14   Kol neatkurta sistemos atitiktis reglamento reikalavimams, transporto priemonė jokiu būdu negali būti perplombuota ir jai negali būti išduota įrengimo plokštelė.
      4.15   Dirbtuvės tikrinimo ataskaitoje arba žurnale gali nurodyti, kad plombų nėra, ir toliau tęsti tikrinimą (pavyzdžiui, patikrinti pamatinį kabelį) ir patikras, kad įsitikintų, jog transporto priemonėje nėra jokių klastojimo įtaisų.
      4.16   Jei, kaip numatyta Reglamento (EEB) Nr. 3821/85 I priedo V skyriaus 4 dalyje ir IB priedo 252 reikalavime, plombos buvo nuimtos avarijos atveju arba siekiant įmontuoti ar suremontuoti greičio ribotuvą, kiekvienu atveju, kai plombos yra sulaužomos, turi būti surašomas aktas, nurodant tokių veiksmų priežastis, ir pateikiamas kompetentingai institucijai.
      4.17   Priešingu atveju dirbtuvė gali atlikti visapusišką patikrinimą, taikydama nurodytus rekomenduojamus metodus, ir savo kompetentingai institucijai pranešti, kas konkrečiai buvo atlikta ir kas buvo aptikta.
      C   Įrašytų duomenų analizė
      4.18   Kalbant apie skaitmeninį tachografą, duomenys, kurie gali būti perkelti (jei įmanoma, su skaitmeniniu parašu) dirbtuvėje ir įtraukti į audito ataskaitą, turėtų atitikti Reglamento (EEB) Nr. 3821/85 I B priedo 10 priedelio 4.4 skirsnio (Judesio jutiklio apsaugos tikslai) ir 4.4 skirsnio (Transporto priemonės bloko apsaugos tikslai) reikalavimus. Išsamus audito ataskaitoje pateikiamos informacijos sąrašas pateiktas 1 priedėlyje.
      4.19   Dirbtuvė taip pat gali perkelti ir analizuoti transporto priemonės bloke esančią Įvykių ir gedimų duomenų bylą. Tokie įvykiai ir gedimai gali būti, pavyzdžiui (išsamus sąrašas pateikiamas 2 priedėlyje):

                  —

                  mėginimas pažeisti apsaugą,

                  —

                  nepavykęs judesio jutiklio autentiškumo tikrinimas,

                  —

                  neleistinas judesio jutiklio pakeitimas,

                  —

                  neleistinas korpuso atidarymas,

                  —

                  elektros tiekimo pertrūkis,

                  —

                  arba jutiklio gedimas.

            4.20   Taip pat, jei klastojimo įtaisas yra išmontuotas, sunku nustatyti, kad jis buvo naudojamas. Tačiau patikrinus Įvykių ir gedimų duomenų bylą galima nustatyti atvejus, kai įvyko nepaaiškinami elektros energijos tiekimo pertrūkiai. Be to, išsamaus greičio atsekamumo tyrimas galėtų parodyti neįprastus greičio signalus. Nerealūs greičio sumažinimai arba padidinimai gali reikšti, kad buvo įjungtas arba išjungtas klastojimo įtaisas.
      4.21   Dirbtuvės visuomet gali atspausdinti spaudinį ir jį pridėti prie tikrinimo ataskaitos arba žurnalo (žr. 4 skyrių) ir prireikus naudotis duomenimis, perkeltais naudojant dirbtuvės kortelę.
      4.22   Jei naudojant dirbtuvės kortelę duomenys negali būti perkeliami iš transporto priemonės bloko, gali būti laikoma, kad sutriko transporto priemonės bloko veikimas arba jis sugedo. Tokiais atvejais dirbtuvės gali pabandyti suremontuoti įrangą. Jei pabandžius suremontuoti vis tiek nepavyksta perkelti duomenų, turėtų būti išduodamas neperkeliamumo pažymėjimas, kurio kopija pridedama prie tikrinimo ataskaitos.
      4.23   Vairuotojams taip pat rekomenduojama su savimi turėti dirbtuvėse jiems išduotą neperkeliamumo pažymėjimą, jei jie vėliau būtų patikrinti vairuojantys transporto priemonę su blogai veikiančiu skaitmeniniu tachografu. Jei vairuotojas pakeičia transporto priemonę, rekomenduojama tokius pažymėjimus palikti transporto priemonėje tol, kol transporto įmonė, vykdydama savo bendruosius dokumentų saugojimo įsipareigojimus, negaus šio pažymėjimo ir nesutaisys įrangos.
      D   Judesio jutiklio ir transporto priemonės bloko sujungimo tikrinimas
      4.24   Jei nustatoma, kad po ankstesnio tikrinimo atsirado kokie nors duomenys, aprašyti ankstesniame skirsnyje, dirbtuvė gali palyginti prie pavarų dėžės prijungto judesio jutiklio identifikavimo duomenis ir sujungto judesio jutiklio identifikavimo duomenis, užregistruotus transporto priemonės bloke.
      4.25   Pamatinio kabelio naudojimas yra veiksminga priemonė patikrinti, ar tam tikrų rūšių klastojimo įtaisai nebuvo sumontuoti transporto priemonėje. Pamatinis kabelis prijungiamas prie transporto priemonės bloko užpakalinės dalies, o kitas jo galas prijungiamas prie judesio jutiklio. Jei judesio jutiklis pavarų dėžėje nesujungtas su transporto priemonės bloku, atsiras pranešimas apie „duomenų apie judėjimą klaidą“ arba jutiklio gedimą. Šis pranešimas parodys klastojimo įtaiso buvimą. Jei taip atsitiktų, galėtų būti patikrinta, ar transporto priemonėje yra paslėptų įtaisų.
      4.26   Patikrinimo metu judesio jutiklis taip pat gali būti atjungtas ir pašalintas. Jei skaitmeninio tachografo sistema nebuvo pažeista, atsiras pranešimas apie klaidą (nėra judesio jutiklio). Tačiau jei toks pranešimas apie klaidą nepasirodo, tai reiškia, kad yra kitas, paslėptas judesio jutiklis arba koks nors kitas elektroninis klastojimo įtaisas.
      4.27   Reikėtų pažymėti, kad, prieš taikydami pamatinio kabelio metodą, dirbtuvės mechanikai (arba tikrinantys pareigūnai) turi įkišti savo dirbtuvės kortelę (arba tikrinimo kortelę), kad būtų galima paaiškinti, kodėl atsiranda pranešimas apie „maitinimo nutrūkimo įvykį“ ir kodėl jis yra įrašomas transporto priemonės bloko Įvykių ir gedimų byloje. Jei tai nebus padaryta, kito patikrinimo metu gali būti klaidingai nurodyta, kad judesio jutiklio apsaugą bandė pažeisti vairuotojas arba operatorius.
      4.28   Taip pat (nors tai ne visuomet yra įmanoma) pavarų dėžės judesio jutiklio žymenys gali būti palyginti su transporto priemonės bloke užregistruotais sujungto judesio jutiklio identifikavimo duomenimis. Todėl dirbtuvės gali atlikti šiuos veiksmus:

                  —

                  palyginti informaciją, nurodytą įrengimo plokštelėje, ir informaciją transporto priemonės bloko įrašuose. Jei nustatoma, kad informacija neatitinka, apie tai gali būti pranešama valstybės narės vykdymo užtikrinimo institucijoms ir įvykis įrašomas į tikrinimo ataskaitą bei užregistruojamas patikrinimo žurnale.

                  —

                  Palyginti judesio jutiklio identifikavimo numerį, nurodytą ant judesio jutiklio korpuso, ir informaciją transporto priemonės bloko įrašuose. Jei reikia, elektroniniam judesio jutiklio identifikavimui patikrinti gali būti naudojama elektroninė patikrinimo priemonė. Jei identifikavimo numeriai neatitinka, galima daryti prielaidą, kad yra įmontuotas klastojimo įtaisas. Apie tai gali būti pranešama valstybės narės vykdymo užtikrinimo institucijoms ir įvykis įrašomas į tikrinimo ataskaitą bei užregistruojamas patikrinimo žurnale.

            E   Po patikrinimo keliuose pradedamos specialiosios procedūros
      4.29   Įtartiną transporto priemonę tikrinantys pareigūnai gali nusiųsti į dirbtuvę. Tokiais atvejais tikrinantys pareigūnai gali nurodyti dirbtuvėms ir mechanikams pirmiausia perkelti visas duomenų bylas iš transporto priemonės bloko. Šios bylos – tai Bendra byla, Išsami greičio byla, Techninė byla ir Įvykių ir gedimų byla. Prie šių bylų turi būti atitinkamas skaitmeninis parašas.
      4.30   Užregistruoti duomenys gali būti išsamiai patikrinti, taip pat ir naudojant technines priemones (pamatinis kabelis, plombų patikrinimas ir pan.).
      4.31   Jei nustatomi dideli neatitikimai, tačiau klastojimo įtaisas neaptinkamas, galima daryti išvadą, kad klastojimo įtaisas buvo naudojamas ir vėliau išimtas. Tokiu atveju tikrinantis pareigūnas, remdamasis Direktyvos 2006/22/EB 2 straipsniu, privalo informuoti vykdymo veiklos koordinavimo įstaigą ir (arba), remdamasis tos pačios direktyvos 7 straipsniu, ryšių Bendrijoje palaikymo įstaigą, jei transporto priemonė yra registruota kitoje valstybėje narėje. Tam gali reikėti atlikti papildomą tyrimą, susijusį su įmonės transporto priemone.
      5 skyrius.   Dirbtuvių ataskaita ir auditas
      5.1   Dirbtuvės galėtų paruošti kiekvienos transporto priemonės kiekvieno patikrinimo, kurio metu reikia patikrinti tachografą, ataskaitą. Tai jos daro ir tais atvejais, kai patikrinimas yra periodiško patikrinimo dalis, ir kai atliekamas nacionalinei kompetentingai institucijai paprašius. Jos taip pat galėtų žurnale įrašyti visų tikrinimo ataskaitų sąrašą.
      5.2   Tikrinimo ataskaitą dirbtuvės galėtų saugoti ne trumpiau kaip dvejus metus nuo ataskaitos parengimo ir, jei to paprašo nacionalinė kompetentinga institucija, pateikti visus to laikotarpio patikrinimų ir kalibravimų dokumentus.
      5.3   Įgaliotų dirbtuvių padarytos išvados (įrašai apie nulaužtas ar pažeistas plombas arba jų nebuvimą, plokštelių nebuvimas, ne visa informacija arba neatitikimai tarp transporto priemonės bloke užregistruotos informacijos ir judesio jutiklio informacijos, klastojimo įtaisų aptikimas, spaudinių, susijusių su Įvykių ir gedimų byla, ir visų kitų svarbių spaudinių kopijos) galėtų, pavyzdžiui, tapti reguliarių ataskaitų pateikimo dalimi, ir valstybių narių kompetentingos institucijos raginamos užtikrinti, kad taip ir įvyktų.
      5.4   Jei dirbtuvės nepateikia tinkamai paruoštų tikrinimo ataskaitų, valstybės narės tai galėtų laikyti taisyklių pažeidimu, kuris galėtų baigtis dirbtuvei išduoto įgaliojimo panaikinimu.
      5.5   Valstybės narės galėtų atlikti dirbtuvių tikrinimo ataskaitų ir žurnalų auditą ne rečiau kaip vieną kartą per dvejus metus. Į tokį auditą galėtų įeiti tikrinimo ataskaitų, susijusių su skaitmeninių tachografų tikrinimu ir kalibravimu, atsitiktinė patikra. Taip pat galėtų būti tikrinamos dirbtuvių kortelės, ir jose esantys duomenys turėtų būti reguliariai perkeliami, kad tokie duomenys nebūtų prarandami arba ant jų nebūtų užrašomi kiti duomenys.

         SANTRAUKA

         SKAITMENINIŲ TACHOGRAFŲ RODMENŲ KLASTOJIMO PREVENCIJA PATIKRINIMŲ DIRBTUVĖSE METU

         Tvirtindamos ir reguliariai tikrindamos dirbtuves, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad dirbtuvių darbuotojai būtų tinkamai išmokyti ir turėtų visą reikiamą įrangą duomenims perkelti ir tam tikriems konkretiems tikrinimams atlikti.

         Jei aptinkamas klastojimo įtaisas, kompetentinga institucija galėtų nurodyti dirbtuvėms neperplombuoti skaitmeninio tachografo tol, kol nebus išimtas klastojimo įtaisas ir kol tachografas nebus iš naujo kalibruotas, kad galėtų teisingai registruoti duomenis. Be to, kompetentinga institucija taip pat galėtų nurodyti dirbtuvėms nuimti įrengimo plokštelę.

         Dirbtuvių atliekami patikrinimai gali apimti:

                  —

                     fizinę plombų, įrengimo ir gamintojo plokštelių patikrą,

                  —

                     perkeltų duomenų bylų, ypač Įvykių ir gedimų bylos, analizė,

                  —

                     prireikus – patikrinimas taikant pamatinio kabelio metodą.

         Tikrinimo ataskaitoje dirbtuvės gali nurodyti, kad plombų nebuvo arba kad jos buvo pažeistos, ir prie ataskaitos pridėti atspausdintas perkeltas bylas. Tikrinimo ataskaitos galėtų būti prieinamos nacionalinėms institucijoms dvejus metus.

         TĮ reguliarų valstybių narių atliekamą dirbtuvių patikrinimą galėtų įeiti tikrinimo procedūrų auditas, įskaitant tikrinimo ataskaitų atsitiktinę patikrą.

         Valstybės narės galėtų užtikrinti, kad dirbtuvės informuotų kompetentingą instituciją kiekvieną kartą, kai jos aptinka klastojimo įtaisus ar randa rimtų neatitikimų, leidžiančių manyti, kad buvo naudojamas ir vėliau buvo išmontuotas klastojimo įtaisas.

         Tokiu atveju ir tuomet, jei transporto priemonė yra registruota kitoje valstybėje narėje, valstybės narės galėtų informuoti ryšių Bendrijoje palaikymo įstaigą, kad galima būtų tęsti tyrimą, susijusį su įmonės transporto priemone.

      6 skyrius.   Baigiamosios nuostatos
      6.1   Įtaisų, naudojamų tachografų sistemai suklaidinti, aptikimas ir jų naudojimo prevencija yra nuolatinis procesas, reikalaujantis nuolatinio budrumo. Tobulėjant technologijoms, tobulėja ir sistemai suklaidinti kuriami metodai ir grėsmės. Tuo tikslu visi, susiję su tachografų sistemos saugumu, ar tai būtų tikrinantys pareigūnai, įgaliotos dirbtuvės ir mechanikai, ar įstatymų besilaikantys operatoriai ir vairuotojai, turi atlikti savo vaidmenį.
      6.2   Nacionaliniu lygmeniu valstybės narės turėtų būti skatinamos surinkti kuo daugiau informacijos ir rengti savo kovos su šiomis grėsmėmis strategijas, ir joms turi būti labai padedama pasidalyti šia informacija. Komisijai turėtų būti pranešama apie naujas arba kitas grėsmes ar bandymus pažeisti sistemą.
      6.3   Bendrijos lygmeniu Komisija ir toliau stebės padėtį ir taisyklių taikymą bei sieks visų valstybių narių ir sektoriaus suinteresuotųjų šalių paramos ir bendradarbiavimo.

         (1)  ITSEC (angl. Information Tchnology Security Evaluation Cirteria) – informacinių technologijų saugumo vertinimo kriterijai, 1991 m., 1.2 redakcija.

         (2)  Jungtinio tyrimų centro techninės pastabos. „Ataskaita apie bandymus pakenkti skaitmeninio tachografo saugumui ir pavojus, susijusius su adapterių, kurie bus montuojami lengvųjų krovinių transporto priemonėse, diegimu.“ (angl. Report on the attacks to security of the digital tachograph and on the risk associated with the introduction of adaptors to be fitted into light vehicles) Ribotas informacijos skleidimas nacionaliniams rizikos valdytojams (2007 m. lapkričio 29 d.).

         (3)  Prašymas kitoms korteles išduodančioms institucijoms turėtų būti siunčiamas naudojantis TACHONET.


				|

		52014PC0430

			Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo panaikinamas Sprendimas 2010/290/ES dėl perviršinio deficito Slovakijoje /* COM/2014/0430 final */

			   	Pasiūlymas
TARYBOS SPRENDIMAS
kuriuo panaikinamas Sprendimas 2010/290/ES
dėl perviršinio deficito Slovakijoje
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos
veikimo, ypač į jos 126 straipsnio 12 dalį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
kadangi:
(1)       2009 m. gruodžio 2 d.
Tarybos sprendimu 2010/290/ES[1],
priimtu remiantis Komisijos rekomendacija, buvo nuspręsta, kad Slovakijoje
susidaręs perviršinis deficitas. Taryba pažymėjo, kad remiantis Slovakijos
valdžios institucijų 2009 m. spalio mėn. praneštais duomenimis numatoma,
jog 2009 m. valdžios sektoriaus deficitas Slovakijoje bus 6,3 % BVP
ir viršys Sutartyje nustatytą 3 % BVP pamatinę vertę, o 2009 m.
numatoma bendroji valdžios sektoriaus skola sieks maždaug 36 % BVP,
t. y. bus gerokai mažesnė už Sutartyje nustatytą 60 % BVP pamatinę
vertę[2];
(2)       2009 m. gruodžio 2 d.,
vadovaudamasi Sutarties 126 straipsnio 7 dalimi ir 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito procedūros
įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo[3]
3 straipsnio 4 dalimi ir remdamasi Komisijos rekomendacija, Taryba
pateikė Slovakijai skirtą rekomendaciją, kad perviršinio deficito padėtis būtų
ištaisyta ne vėliau kaip 2013 m. Rekomendacija buvo paskelbta viešai;
(3)       pagal Sutarčių prieduose
pateikto Protokolo dėl perviršinio deficito procedūros 4 straipsnį Komisija
teikia šiai procedūrai vykdyti reikalingus duomenis. Taikydamos šį protokolą,
pagal 2009 m. gegužės 25 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 479/2009
dėl Europos bendrijos steigimo sutarties priede pateikto Protokolo dėl perviršinio deficito procedūros taikymo[4] 3 straipsnį valstybės
narės du kartus per metus, t. y. iki balandžio 1 d. ir spalio 1 d.,
privalo pranešti valdžios sektoriaus deficito ir skolos duomenis ir kitus
susijusius kintamuosius;
(4)       svarstydama, ar reikėtų
panaikinti sprendimą dėl perviršinio deficito, Taryba sprendimą turėtų priimti
remdamasi pateiktais duomenimis. Be to, sprendimas dėl perviršinio deficito
turėtų būti panaikintas tik jei pagal Komisijos prognozes nurodoma, kad
prognozės laikotarpiu deficitas neviršys 3 % BVP pamatinės ribos[5];
(5)       Slovakijai pateikus pranešimą
iki 2014 m. balandžio 1 d., remiantis Komisijos (Eurostato)
duomenimis, pateiktais pagal Reglamento (EB) Nr. 479/2009 14 straipsnį,
ir Komisijos 2014 m. pavasario prognoze daromos šios išvados:
–
2009 m. pasiekęs didžiausią 8 % BVP lygį
Slovakijos valdžios sektoriaus deficitas laikantis 2009 m. gruodžio 2 d.
Tarybos rekomendacijos 2013 m. buvo sumažintas iki 2,8 % BVP.
Deficito ištaisymą lėmė pajamų ir išlaidų fiskalinio konsolidavimo priemonės,
įskaitant vienkartines priemones;
–
2014 m. stabilumo programa siekiama, kad
nominalus deficitas 2014 m. neviršytų 2,6 % BVP ir toliau būtų
mažinamas iki 2,5 % BVP 2015 m., 1,6 % BVP 2016 m. ir 0,5 %
BVP 2017 m. Komisijos 2014 m. pavasario prognozėje numatoma, kad
valdžios sektoriaus deficitas 2014 m. šiek tiek padidės iki 2,9 % BVP,
o 2015 m. vėl neviršys 2,8 % BVP. Taigi prognozės laikotarpiu
deficitas turėtų išlikti mažesnis už Sutartyje nustatytą 3 % BVP
pamatinę vertę;
–
struktūrinis balansas, t. y. pagal ekonominį
ciklą pakoreguotas valdžios sektoriaus balansas, į kurį neįtraukiamos
vienkartinės ir kitos laikinosios priemonės, nuo 2009 m. iki 2013 m.
vidutiniškai gerėjo po 1½ % BVP per metus. Remiantis prielaida, kad
politika nesikeis, prognozuojama, kad 2014 m. jis šiek tiek pablogės,
tačiau 2015 m. pagerės. Atrodo, kad atsiranda 0,3 % BVP atotrūkis,
palyginti su reikiamu struktūrinio balanso koregavimu 2014 m. siekiant
vidutinio laikotarpio tikslo. Tai rodo, jog reikia stiprinti biudžeto
priemones, siekiant užtikrinti, kad būtų visiškai laikomasi pakto prevencinės
dalies reikalavimų, atsižvelgiant į atsirandantį pavojų, jog gali būti nukrypta
nuo reikiamo koregavimo plano;
–
valdžios sektoriaus skola 2013 m. sudarė 55,4 %
BVP. Komisijos 2014 m. pavasario prognozėje numatoma, kad valdžios
sektoriaus skola 2014 m. dar padidės iki 56,3 % BVP ir 57,8 % BVP
2015 m.;
(6)       Taryba primena, kad nuo 2014 m.,
t. y. kitų metų po perviršinio deficito ištaisymo, Slovakija turi
užtikrinti Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimų laikymąsi
ir tinkamu tempu turėtų toliau siekti savo vidutinės trukmės laikotarpio tikslo
ir kartu laikytis išlaidų kriterijaus;
(7)       pagal Sutarties 126 straipsnio
12 dalį Tarybos sprendimas dėl perviršinio deficito panaikinamas, kai,
Tarybos nuomone, perviršinis deficitas atitinkamoje valstybėje narėje
ištaisomas;
(8)       Tarybos nuomone, perviršinis
deficitas Slovakijoje ištaisytas, todėl Sprendimas 2010/290/ES turėtų būti
panaikintas,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Atlikus bendrą vertinimą daroma išvada, kad
perviršinis deficitas Slovakijoje ištaisytas.
2 straipsnis
Sprendimas 2010/290/ES panaikinamas.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Slovakijos Respublikai.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 125, 2010 5 21, p. 48.
[2]               Valdžios sektoriaus deficitas ir bendroji skola 2009 m.
atitinkamai siekė 8 % BVP ir 35,6 % BVP.
[3]               OL L 209, 1997 8 2, p. 6.
[4]               OL L 145, 2009 6 10, p. 1.
[5]               Atsižvelgiant į 2012 m. rugsėjo 3 d. „Stabilumo
ir augimo pakto įgyvendinimo sąlygas ir stabilumo ir konvergencijos programų
formos ir turinio gaires“. Žr.:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf.


title: 2008 m. birželio 5 d. Komisijos rekomendacija dėl teisės aktų nustatytą auditą atliekančių auditorių ir audito įmonių civilinės atsakomybės ribojimo (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 2274) (Tekstas svarbus EEE)

text:
               21.6.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 162/39

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2008 m. birželio 5 d.
   dėl teisės aktų nustatytą auditą atliekančių auditorių ir audito įmonių civilinės atsakomybės ribojimo
   (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 2274)
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2008/473/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos Bendrijos steigimo sutartį ir ypač į jos 211 straipsnio antrą įtrauką,
   kadangi:

               (1)

               2006 m. gegužės 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2006/43/EB dėl teisės aktų nustatyto metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės audito, iš dalies keičiančioje Tarybos direktyvas 78/660/EEB ir 83/349/EEB bei panaikinančioje Tarybos direktyvą 84/253/EEB (1), nustatytas minimalus teisės aktų nustatyto audito reikalavimų suderinimas. Pagal tos direktyvos 31 straipsnį Komisija pateiks pranešimą dėl nacionalinių atsakomybės už teisės aktų nustatyto audito atlikimą taisyklių poveikio Europos kapitalo rinkoms ir teisės aktų nustatytą auditą atliekančių auditorių ir audito įmonių draudimo sąlygoms ir, jei manys tai esant tinkama, pateiks rekomendacijas.

               (2)

               Kad kapitalo rinkos sklandžiai veiktų, reikia tvarių audito gebėjimų ir konkurencingos audito paslaugų rinkos, kurioje būtų pakankamas audito įmonių, galinčių ir norinčių atlikti teisės aktų nustatytą bendrovių, kurių vertybiniais popieriais leidžiama prekiauti valstybės narės reguliuojamoje rinkoje, auditą, pasirinkimas. Tačiau dėl didėjančio bendrovių rinkos kapitalizacijos kintamumo susidarė daug didesnė civilinės atsakomybės rizika, o galimybė apsidrausti nuo rizikos, susijusios su tokiu auditu, tapo vis labiau ribota.

               (3)

               Kadangi neribojama solidarioji atsakomybė gali atgrasinti audito įmones ir tinklus nuo žengimo į tarptautinę Bendrijos įmonių, kurių vertybiniai popieriai įtraukti į biržos sąrašus, audito rinką, mažai tikėtina, kad atsiras nauji audito tinklai, kurie galėtų atlikti teisės aktų nustatytą tokių bendrovių auditą.

               (4)

               Todėl auditorių ir audito įmonių, įskaitant grupės auditorius, atliekančių teisės aktų nustatytą bendrovių, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus, auditą, atsakomybė turėtų būti ribojama. Tačiau joks atsakomybės ribojimas nėra pateisinamas auditoriaus tyčinio nusižengimo profesinėms pareigoms atveju, todėl tokiais atvejais atsakomybės ribojimas neturėtų būti taikomas. Be to, toks ribojimas neturėtų daryti neigiamos įtakos kurios nors nukentėjusios šalies teisei gauti tinkamą kompensaciją.

               (5)

               Atsižvelgiant į didelius civilinės atsakomybės sistemų skirtumus tarp valstybių narių, šiame etape reikia, kad kiekviena valstybė narė galėtų pasirinkti ribojimo būdą, kuris, jos manymu, labiausiai tiktų tos valstybės civilinės atsakomybės sistemai.

               (6)

               Atitinkamai valstybės narės turėtų turėti galimybę pagal nacionalinę teisę nustatyti auditorių atsakomybės ribą. Arba antraip valstybės narės turėtų turėti galimybę pagal nacionalinę teisę nustatyti proporcingosios atsakomybės sistemą, pagal kurią teisės aktų nustatytą auditą atliekantys auditoriai ir audito įmonės būtų atsakingi tik tiek, kiek prisidėjo prie padarytos žalos, o nebūtų atsakingi solidariai su kitomis šalimis. Valstybėse narėse, kuriose ieškinius teisės aktų nustatytą auditą atliekantiems auditoriams gali pareikšti tik audituojama bendrovė, o ne atskiri akcininkai ar kurios nors kitos trečiosios šalys, valstybė narė turėtų turėti ir sudaryti galimybę bendrovei, jos akcininkams ir auditoriui nustatyti auditoriaus atsakomybės ribojimą, jeigu taikomos tinkamos apsaugos priemonės audituojamos bendrovės investuotojų atžvilgiu.

         REKOMENDUOJA:
   Dalykas

               1.

               Ši rekomendacija yra susijusi su auditorių ir audito įmonių, kurie atlieka teisės aktų nustatytą valstybėje narėje registruotos bendrovės, kurios vertybiniais popieriais leidžiama prekiauti valstybės narės reguliuojamoje rinkoje, konsoliduotų arba metinių finansinių ataskaitų auditą, civiline atsakomybe.

         Atsakomybės ribojimas

               2.

               Civilinė teisės aktų nustatytą auditą atliekančių auditorių ir audito įmonių atsakomybė už nusižengimą profesinėms pareigoms turėtų būti ribojama, išskyrus tyčinio teisės aktų nustatytą auditą atliekančio auditoriaus ar audito įmonės nusižengimo pareigoms atvejais.

               3.

               Atsakomybės ribojimas turėtų būti taikomas audituojamos bendrovės ir bet kurios kitos trečiosios šalies, kuri pagal nacionalinę teisę turi teisę reikalauti kompensacijos, atžvilgiu.

               4.

               Joks civilinės atsakomybės ribojimas neturėtų sudaryti sąlygų, kad nukentėjusioms šalims nebūtų tinkamai kompensuota.

         Atsakomybės ribojimo būdai

               5.

               Valstybės narės turėtų imtis priemonių atsakomybei riboti. Šiuo tikslu rekomenduojama, kad visų pirma būtų taikomas vienas arba keli iš toliau pateiktų būdų:

                           a)

                           nustatyti didžiausią sumą arba formulę tokiai sumai apskaičiuoti;

                           b)

                           nustatyti principų, kuriais vadovaujantis teisės aktų nustatytą auditą atliekantis auditorius arba audito įmonė nebūtų atsakinga(-s) daugiau nei prisidėjo prie ieškovo patirtų nuostolių ir atitinkamai nebūtų atsakinga(-s) solidariai su kitais pažeidėjais, sistemą;

                           c)

                           nustatyti nuostatą, sudarančią galimybę bet kuriai bendrovei, kuri bus audituojama, ir teisės aktų nustatytą auditą atliekančiam auditoriui arba audito įmonei nustatyti atsakomybės ribojimą susitarimu;

               6.

               Jei atsakomybę riboja susitarimas, kaip nurodyta 5 punkto c papunktyje, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad būtų laikomasi šių sąlygų:

                           a)

                           susitarimas gali būti peržiūrėtas teismine tvarka;

                           b)

                           atsižvelgiant į bendrovę, kuri bus audituojama, ribojimą kolektyviai nustato administracinių, valdymo ir priežiūros organų nariai, kaip nurodyta Tarybos direktyvos 78/660/EEB (2) 50b straipsnyje, arba grupės audito atveju – Tarybos direktyvos 83/349/EEB (3) 36a straipsnyje, ir su tokiu sprendimu sutinka bendrovės, kurios bus atliekamas auditas, akcininkai;

                           c)

                           atsakomybės ribojimas ir bet kokie jo pakeitimai skelbiami audituotos bendrovės finansinių ataskaitų aiškinamuosiuose raštuose.

               7.

               Prieš patvirtinant priemones įgyvendinti 5 punkto a, b ar c papunktyje nurodytus arba kokius nors kitus atsakomybės ribojimo būdus, kurie atitinka 2, 3, ir 4 punktų reikalavimus, valstybės narės turėtų atsižvelgti į poveikį finansinėms rinkoms, investuotojams, sąlygoms patekti į bendrovių, kurių vertybiniai popieriai įtraukti į biržos sąrašus, teisės aktų nustatyto audito rinką, taip pat poveikį audito kokybei, galimybei drausti riziką ir bendrovėms, kurios bus audituojamos.

         Tolesni veiksmai

               8.

               Valstybės narės raginamos iki 2010 m. birželio 5 d. pranešti Komisijai apie veiksmus, kurių buvo imtasi remiantis šia rekomendacija.

         Adresatai

               9.

               Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2008 m. birželio 5 d.

            Komisijos vardu

         Charlie McCREEVY

            Komisijos narys

      (1)  OL L 157, 2006 6 9, p. 87. Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 2008/30/EB (OL L 81, 2008 3 20, p. 53).

      (2)  OL L 222, 1978 8 14, p. 11. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento Ir Tarybos direktyva 2006/46/EB (OL L 224, 2006 8 16, p. 1).

      (3)  OL L 193, 1983 7 18, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2006/99/EB (OL L 363, 2006 12 20, p. 137).