               4.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 356/130

      P8_TA(2017)0440
      Rytų partnerystė. 2017 m. lapkričio mėn. aukščiausiojo lygio susitikimas
      2017 m. lapkričio 15 d. Europos Parlamento rekomendacija Tarybai, Komisijai ir Europos išorės veiksmų tarnybai dėl Rytų partnerystės, rengiantis 2017 m. lapkričio mėn. aukščiausiojo lygio susitikimui (2017/2130(INI))
      (2018/C 356/18)

         Europos Parlamentas,

                  —

                  atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutarties (ES sutartis) 2, 3 ir 8 straipsnius ir V antraštinę dalį, ypač 21, 22, 36 ir 37 straipsnius, ir į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) penktąją dalį,

                  —

                  atsižvelgdamas į tai, kad 2009 m. gegužės 7 d. Prahoje bendromis ES ir jos rytinių partnerių – Armėnijos, Azerbaidžano, Baltarusijos, Gruzijos, Moldovos ir Ukrainos pastangomis pradėta įgyvendinti Rytų partnerystė,

                  —

                  atsižvelgdamas į 2011 m. Varšuvoje, 2013 m. Vilniuje ir 2015 m. Rygoje įvykusių Rytų partnerystės aukščiausiojo lygio susitikimų bendras deklaracijas,

                  —

                  atsižvelgdamas į deklaraciją, kurią 2017 m. kovo 25 d. Romoje priėmė 27 valstybių narių ir Europos Vadovų Tarybos, Europos Parlamento ir Europos Komisijos vadovai,

                  —

                  atsižvelgdamas į EURONEST parlamentinės asamblėjos, Rytų partnerystės pilietinės visuomenės forumo, Regionų komiteto ir Rytų partnerystės šalių vietos ir regionų valdžios institucijų konferencijos (CORLEAP) rekomendacijas ir veiklą,

                  —

                  atsižvelgdamas į Europos Komisijos ir Europos išorės veiksmų tarnybos (EIVT) komunikatus dėl Europos kaimynystės politikos (EKP), ypač 2017 m. ataskaitą dėl Europos kaimynystės politikos peržiūros įgyvendinimo (JOIN(2017)0018) ir 2017 m. peržiūrėtą darbinį dokumentą „Rytų partnerystė – 20 tikslų iki 2020 m.: svarbiausia pagrindiniai prioritetai ir apčiuopiami rezultatai“ (SWD(2017)0300), taip pat į 2016 m. komunikatą dėl Visuotinės Europos Sąjungos užsienio ir saugumo politikos strategijos,

                  —

                  atsižvelgdamas į Užsienio reikalų tarybos išvadas dėl EKP ir Rytų partnerystės,

                  —

                  atsižvelgdamas į savo 2017 m. liepos 5 d. rekomendaciją Tarybai dėl Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 72-osios sesijos (1), ir į savo rezoliucijas, ypač į 2017 m. birželio 15 d. rezoliuciją dėl Azerbaidžano žurnalisto Afgano Muchtarli atvejo ir žiniasklaidos padėties Azerbaidžane (2), 2017 m. balandžio 6 d. rezoliuciją (3) ir 2016 m. lapkričio 24 d. rezoliuciją (4) dėl padėties Baltarusijoje, 2017 m. kovo 16 d. rezoliuciją dėl ES prioritetų 2017 m. Jungtinių Tautų žmogaus teisių tarybos sesijose (5), 2016 m. gruodžio 13 d. rezoliuciją dėl moterų teisių Rytų partnerystės valstybėse (6), 2016 m. sausio 21 d. rezoliuciją dėl asociacijos susitarimų ir išsamių ir visapusiškų laisvosios prekybos erdvių su Gruzija, Moldova ir Ukraina (7) ir į 2015 m. liepos 9 d. rezoliuciją dėl Europos kaimynystės politikos persvarstymo (8),

                  —

                  atsižvelgdamas į 2017 m. liepos 3 d. Gruzijos, Moldovos ir Ukrainos parlamentų bendrą pareiškimą,

                  —

                  atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 113 straipsnį,

                  —

                  atsižvelgdamas į Užsienio reikalų komiteto pranešimą (A8-0308/2017),

                  A.

                  kadangi Rytų partnerystė grindžiama bendru Armėnijos, Azerbaidžano, Baltarusijos, Gruzijos, Moldovos, Ukrainos ir Europos Sąjungos įsipareigojimu stiprinti savo santykius ir laikytis tarptautinės teisės ir pagrindinių vertybių, įskaitant demokratiją, teisinę valstybę, pagarbą žmogaus teisėms, pagrindinėms laisvėms ir lyčių lygybei, ir siekti socialinės rinkos ekonomikos, darnaus vystymosi ir gero valdymo;

                  B.

                  kadangi Rytų partneryste siekiama bendrų tikslų – skatinti stabilumą, pasitikėjimo stiprinimą ir bendradarbiavimą, remti demokratines reformas, gerus kaimynų santykius, taikų konfliktų sprendimą ir regioninį bendradarbiavimą, stiprinti žmonių tarpusavio ryšius ir skatinti prekybą, siekiant suintensyvinti politinį dialogą ir asociaciją, taip pat ekonominį bendradarbiavimą ir integraciją;

                  C.

                  kadangi, vykdydama savo Visuotinę strategiją ir peržiūrėtą EKP, ES siekia glaudesnių ryšių su savo partnerėmis užtikrinant spartesnę politinę asociaciją ir ekonominę integraciją su ES, sykiu deda pastangas skatinti politinį stabilizavimą, visuomenės atsparumą ir ekonominę gerovę kaimyninėse šalyse ir suteikia galimybių užmegzti išskirtinius politinius ir ekonominius santykius priklausomai nuo kiekvienos šalies partnerės siekių;

                  D.

                  kadangi ES mano, kad bendradarbiavimas savaime jau yra vertybė, ir yra tvirtai įsitikinusi, kad dėl to laimi visos suinteresuotosios šalys, ji yra pasiryžusi toliau bendradarbiauti su visomis Rytų partnerystės šalimis tol, kol nekvestionuojamos pagrindinės Europos vertybės ir joms nekenkiama;

                  E.

                  kadangi ES ir jos partnerės turi pritaikyti išteklius ir priemones prie prisiimtų įsipareigojimų ir kadangi partnerės turi daugiau dėmesio skirti sudarytų susitarimų įgyvendinimui;

                  F.

                  kadangi 2015 m. Rygoje vykusio aukščiausiojo lygio susitikimo dalyviai paragino padaryti pažangą iki kito aukščiausiojo lygio susitikimo tokiose srityse kaip: 1) institucijų ir gero valdymo stiprinimas, 2) judumas ir žmonių tarpusavio ryšiai, 3) ekonominė plėtra ir rinkos galimybės ir 4) jungtys, energijos vartojimo efektyvumas, aplinka ir klimato kaita;

                  G.

                  kadangi nuo pastarojo aukščiausiojo lygio susitikimo padaryta didelė pažanga, visų pirma sudaryti ir įsigaliojo trys asociacijos susitarimai, įskaitant susitarimą dėl išsamios ir visapusiškos laisvosios prekybos erdvės (IVLPE), su Gruzija, Moldova ir Ukraina, taip pat nuo 2017 m. įsigaliojo bevizio režimo susitarimai su Gruzija ir Ukraina (bevizio režimo susitarimas su Moldova galioja nuo 2014 m.), užbaigtos derybos dėl išsamaus ir tvirtesnio partnerystės susitarimo su Armėnija (tai yra pavyzdys, kaip galima suderinti narystę Eurazijos ekonominėje sąjungoje ir dalyvavimą įgyvendinant ES kaimynystės strategijas), pradėtos derybos dėl naujo išsamaus susitarimo su Azerbaidžanu, kai kuriose šių šalių patvirtintos svarbios reformos, Europos Sąjungai teikiant politinę, techninę ir finansinę paramą, ir toliau įgyvendinama kritiško bendradarbiavimo politika Baltarusijos atžvilgiu;

                  H.

                  kadangi nuo to laiko, kai Prahoje buvo pradėta įgyvendinti Rytų partnerystė, kai kuriose iš narių steigėjų žmogaus teisių padėtis apskritai pablogėjo ir iš esmės pasikeitė demokratizacijos tendencijos; kadangi vienas iš pagrindinių uždavinių bus palankesnių sąlygų vykstančiam perėjimui prie įtraukios, atskaitingos, stabilios ir perspektyvios demokratijos sukūrimas;

                  I.

                  kadangi didesnis judumas ir žmonių tarpusavio ryšių stiprinimas tarp šalių partnerių ir ES tebėra nepakeičiama priemonė siekiant propaguoti Europos vertybes;

                  J.

                  kadangi tiek dvišalį, tiek regioninį bendradarbiavimą apimančio naujo strateginio darbo plano, kurį pasiūlė Komisija ir EIVT, tikslas – pateikti gaires būsimam ES ir šešių šalių partnerių bendradarbiavimui, pabrėžiant 20 iki 2020 m. pasiektinų tikslų;

                  K.

                  kadangi ES rytinių partnerių nepriklausomybei, suverenitetui ir teritoriniam vientisumui tebekelia grėsmę neišspręsti regioniniai konfliktai, įskaitant tai, kad kai kuriuos tų konfliktų pradėjo ir vis dar aktyviai kursto Rusijos Federacija, nepaisydama savo tarptautinių įsipareigojimų laikytis tarptautinės teisinės tvarkos; kadangi ES turėtų atlikti aktyvesnį vaidmenį siekdama taikiai spręsti visus jos kaimynystėje vykstančius konfliktus; kadangi Rusijos agresija prieš Ukrainą, Krymo pusiasalio aneksija ir tolesnė dviejų Gruzijos regionų okupacija, taip pat Rusijos hibridinės grėsmės, be kita ko, destabilizacijos veiksmai ir propaganda, kelia pavojų visos Europos saugumui;

                  L.

                  kadangi Rytų partnerystės politika grindžiama kiekvienos partnerės suverenia teise pasirinkti tikslų, kurių ji norėtų siekti palaikydama ryšius su ES, mastą; kadangi tos partnerės, kurios siekia glaudesnių santykių su ES, turėtų galėti tikėtis daugiau paramos ir pagalbos siekiant abipusiškai nustatytų tikslų, jei jos vykdo esamus reformų įsipareigojimus, laikantis principo „parama pagal pažangą“;

                  1.

                  teikia toliau išdėstytas rekomendacijas Tarybai, Komisijai ir Europos išorės veiksmų tarnybai:

            Rytų partnerystės ateitis

                  a)

                  užtikrinti, kad 2017 m. lapkričio mėn. aukščiausiojo lygio susitikimas būtų orientuotas į ateitį, kad per jį būtų užtikrintas naujas dinamizmas ir nustatyta ilgalaikė politika – aiški politinė vizija dėl Rytų partnerystės ateities; užtikrinti, kad šio aukščiausiojo lygio susitikimo išvados pirmiausia suteiktų pagrindą puoselėti pagrindines Europos Sąjungos vertybes, visų pirma pagarbą demokratijai, žmogaus teisėms, pagrindinėms laisvėms, teisinei valstybei, geram valdymui, pilietinėms teisėms, nediskriminavimui ir lyčių lygybei, kuriomis grindžiama Rytų partnerystė, pabrėžti, kad šios vertybės sudaro asociacijos susitarimų esmę, ir pripažinti atitinkamų partnerių įsipareigojimą įgyvendinti ir propaguoti šias vertybes;

                  b)

                  dėti pastangas siekiant patenkinti didelius visų šalių partnerių piliečių lūkesčius, kad bus išnaikinta korupcija, kovojama su organizuotu nusikalstamumu ir skatinama teisinė valstybė ir geras valdymas; todėl siekti, kad partnerės atnaujintų įsipareigojimą patvirtinti ir visapusiškai įgyvendinti reformas, susijusias su teisminėmis institucijomis, viešuoju administravimu ir kova su korupcija bei organizuotu nusikalstamumu, remiantis tinkamomis veiksmų gairėmis, kuriose būtų aiškiai apibrėžti uždaviniai ir terminai;

                  c)

                  stiprinti pilietinę visuomenę šalyse partnerėse ir jos, kaip nepakeičiamos veikėjos demokratijos įtvirtinimo procese ir kaip regioninio bendradarbiavimo platformos, esminį vaidmenį Rytų partnerystėje – be kompromisų prieštarauti visiems teisės aktams ir priemonėms, kuriais siekiama apriboti jos teisėtą veiklą, ir skatinti ją aktyviau dalyvauti rengiant, kontroliuojant ir stebint su partneryste susijusių reformų įgyvendinimą, taip pat skatinti viešųjų institucijų skaidrumą ir atskaitomybę;

                  d)

                  skatinti skaidriai vykdomas rinkimų reformas, kuriomis užtikrinama, kad teisinės sistemos atitiktų tarptautinius standartus, ESBO vadovaujamų tarptautinių rinkimų stebėjimo misijų rekomendacijas ir Venecijos komisijos nuomones, ir dėl kurių būtų plačiai konsultuojamasi ir, kiek įmanoma, bendrai sutarta su opozicija ir pilietine visuomene, siekiant pagerinti rinkimų sistemas be jokių privilegijų valdančiosioms partijoms; užtikrinti, kad ES griežtai taikytų esamas sąlygas, susijusias su rinkimų reformomis;

                  e)

                  užtikrinti, kad 2017 m. lapkričio mėn. aukščiausiojo lygio susitikimo išvadose būtų įvertinta tai, kas jau pasiekta, pabrėžtas poreikis vykdyti visus jau prisiimtus įsipareigojimus ir suteiktas naujas postūmis partnerystės ateičiai, be kita ko, užtikrinti apčiuopiami rezultatai piliečiams, visų pirma užimtumo, socialinių ir ekonominių skirtumų mažinimo, transporto, jungčių, energetikos nepriklausomumo, judumo ir švietimo srityse, atkreipiant dėmesį į tai, kad naujasis Europos išorės investicijų planas (EIIP) yra svarbi priemonė šiam tikslui siekti;

                  f)

                  toliau dėti pastangas siekiant kovoti su nedarbu, ypač jaunimo nedarbu, be kita ko, įgyvendinant jaunimui skirtų paramos priemonių paketą, tokį kaip „EU4Youth“ programa, ir plėtoti įgūdžius, pritaikytus prie kintančių darbo rinkos poreikių, be kita ko, pasitelkiant profesinį rengimą ir mokymą, skatinti verslumą ir vietos įmones, remti tvarų žemės ūkį, vystyti turizmą ir skaitmeninę ekonomiką ir plėtoti socialinę infrastruktūrą bei viešąjį ir privatųjį paslaugų sektorių, be kita ko, sveikatos priežiūros ir slaugos srityje;

                  g)

                  skatinti ir aktyviai remti kovos su diskriminacija politikos įgyvendinimą visuose visuomenės sektoriuose; užtikrinti lyčių lygybę įgyvendinant viešąją politiką ir remti moterų įsidarbinimo galimybes ir verslumą, užtikrinant politikos tęstinumą po tikslinės 2020 m. datos;

                  h)

                  įsipareigoti kartu siekti didesnio judumo tarp ES ir šalių partnerių; padėti Moldovai, Gruzijai ir Ukrainai įgyvendinti vizų režimo liberalizavimo susitarimą ir užtikrinti, kad ateityje neprireiktų taikyti sustabdymo mechanizmų, visų pirma glaudžiai bendradarbiaujant policijos ir muitinės srityse, kad būtų apsisaugota nuo grėsmių saugumui, nusikalstamumo ir užsibuvimo; pradėti dialogus vizų klausimu su Armėnija, skatinti Azerbaidžaną daryti pažangą įgyvendinant vizų režimo supaprastinimo ir readmisijos susitarimus, siekiant pradėti dialogą vizų klausimu ateityje, ir užbaigti derybas dėl vizų režimo supaprastinimo ir readmisijos susitarimų su Baltarusija jos piliečių labui, jeigu šios šalys padarys didelę pažangą pagrindinių vertybių srityje ir išpildys vizų režimo liberalizavimo veiksmų planuose nustatytas tikslias sąlygas;

                  i)

                  toliau didinti glaudesnio bendradarbiavimo galimybes švietimo, mokslinių tyrimų ir inovacijų srityje, visų pirma sudarant palankesnes sąlygas dalyvauti tokiose programose, kaip „Erasmus +“, „Pažangos skleidimas ir dalyvių skaičiaus didinimas“ ir „EU4Innovation“, ir užtikrinant, kad Europos investicijų banko grupė, vykdydama programą „InnovFin“, teiktų paskolų garantijas; teikti paramą, kad būtų vykdomos švietimo reformos ir sprendžiamas mokslinių tyrimų ir inovacijų trūkumo klausimas;

                  j)

                  užtikrinti, kad 2017 m. lapkričio mėn. aukščiausiojo lygio susitikimo išvados taip pat suteiktų naują paskatą padidinti tvarų ekonomikos augimą, esamų sektorių modernizavimą, prekybos ir investicijų galimybes, be kita ko, regiono vidaus galimybes siekiant tarpvalstybinio bendradarbiavimo, ypač daug dėmesio skiriant verslumui ir mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ);

                  k)

                  raginti teikti iš naujo pritaikytą ES paramą asociacijos darbotvarkėms ir susijusioms struktūrinėms reformoms, visų pirma toms reformoms, kurias vykdant galima užtikrinti didesnį konkurencingumą, palankesnes verslo sąlygas ir tinkamas galimybes pasinaudoti finansavimo šaltiniais, be kita ko, pasitelkiant iniciatyvą „EU4Business“; atidžiai stebėti, kaip įgyvendinami išsamūs ir visapusiški laisvosios prekybos susitarimai (LPS), siekiant išvengti socialinio ir aplinkosauginio dempingo; numatyti tikslinę paramą MVĮ siekiant padėti joms visapusiškai pasinaudoti išsamių ir visapusiškų LPS teikiamomis galimybėmis; skatinti ir remti tikrą ekonomikos sistemos reformą, kuria, pradėjus taikyti atitinkamus įstatymus, būtų siekiama palaipsniui panaikinti monopolijas ir apriboti oligarchų vaidmenį, taip pat didelę bankų ir finansų sektoriaus reformą, kuria būtų siekiama kovoti su pinigų plovimu ir mokesčių slėpimu;

                  l)

                  remti būtinos transporto ir jungčių infrastruktūros plėtrą, be kita ko, įgyvendinant plataus užmojo investicijų į transeuropinio transporto tinklo (TEN-T) pagrindinį tinklą planą, ir taip pat skatinti regiono vidaus prekybą; remti infrastruktūros projektus, kurie suteiks naujų prekybos galimybių ir sudarys sąlygas intensyvesniems ryšiams ir mainams tarp ES ir šalių partnerių, taip pat tarp partnerių;

                  m)

                  padidinti energetinį nepriklausomumą ir energijos vartojimo efektyvumą, pasitelkiant specialiai tam skirtas investicijas ir įvairinant energijos šaltinius, ypač atsižvelgiant į atsinaujinančiųjų išteklių energiją ir priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimą, vykdant sustiprintą bendradarbiavimą visose prioritetinėse srityse, kurias apima ES energetikos sąjunga, ir glaudžiau integruojant partnerių ir Europos energijos rinkas, ypač daug dėmesio skiriant jungtims ir infrastruktūrai; užtikrinti, kad naujos dujotiekio, įskaitant dujotiekį „Nord Stream 2“, infrastruktūros dalys regiono jūroje ar pakrantėje visiškai atitiktų ES teisės aktus ir energetikos sąjungos strategiją ir nekenktų regiono energetiniam saugumui; bendradarbiauti su rytinėmis partnerėmis siekiant remti namų ūkius, kuriuos labiausiai paveikė didėjančios energijos kainos;

                  n)

                  užtikrinti visapusišką tarptautinių branduolinės saugos ir aplinkos apsaugos susitarimų ir prievolių laikymąsi; padidinti pastangas siekiant vykdyti įsipareigojimus dėl klimato kaitos, be kita ko, didinant visuomenės informuotumą ir laipsniškai ir tvariai uždarant pasenusias elektrines Armėnijoje ir Ukrainoje; atidžiai stebėti naujų projektų, pvz., atominės elektrinės Astrave (Baltarusija), plėtojimą;

                  o)

                  užtikrinti, kad 2017 m. lapkričio mėn. aukščiausiojo lygio susitikimo išvadose taip pat būtų atsižvelgta į grėsmes saugumui ir konfliktus, kurie daro poveikį partnerių ir viso regiono nepriklausomumui, suverenitetui, teritoriniam vientisumui, pagrindinėms žmogaus teisėms ir politiniam, socialiniam ir ekonominiam stabilumui bei vystymuisi;

                  p)

                  įsipareigoti užtikrinti vieningus ES valstybių narių veiksmus, kuriais būtų toliau daromas bendras spaudimas Rusijai, kurios karinės pajėgos regione per pastaruosius metus vis dėlto išaugo, ypač taikant griežtesnes tikslines ribojamąsias priemones, spręsti konfliktą Rytų Ukrainoje visapusiškai ir iš tikrųjų įgyvendinant Minsko susitarimus ir ESBO stebėsenos misijai toliau vykdant savo darbą, spręsti Rusijos ir Gruzijos konfliktą pasiekiant, kad Ženevos tarptautinės diskusijos duotų apčiuopiamų rezultatų ir kad Rusija visapusiškai įgyvendintų 2008 m. susitarimą dėl ugnies nutraukimo, atkurti visišką Ukrainos suverenitetą Kryme ir Gruzijos suverenitetą okupuotuose Abchazijos ir Pietų Osetijos regionuose, taip pat Moldovos suverenitetą Padniestrėje, skirti pakankamai dėmesio pavojingai ekologinei padėčiai Rytų Ukrainoje, remti savo partneres didinant jų atsparumą ir panaikinti papildomas grėsmes, kylančias dėl valstybės remiamo tikslinio žudymo, kibernetinio karo, dezinformacijos ir kitų rūšių destabilizacijos veiksmų;

                  q)

                  pabrėžti, kad rytų partnerės dalyvavimas karinėse pratybose, nukreiptose prieš ES ir (arba) kai kurias jos partneres, pvz., Rusijos vadovaujamose pratybose „Zapad 2017“ Baltarusijoje, yra nepriimtinas; užtikrinti, kad ateityje partnerė nedalyvautų tokiose pratybose;

                  r)

                  raginti nedelsiant nutraukti Armėnijos ir Azerbaidžano pajėgų karo veiksmus, dėl kurių bereikalingai žūsta civiliai gyventojai ir kariai ir stabdomas socialinis ir ekonominis vystymasis; dar kartą patvirtinti, kad remia ESBO Minsko grupės pirmininkų pastangas išspręsti Kalnų Karabacho konfliktą ir jų 2009 m. patvirtintus pagrindinius principus, kurie apima teritorinį vientisumą, apsisprendimą ir jėgos nenaudojimą; raginti Armėniją ir Azerbaidžaną gera valia atnaujinti derybas, siekiant įgyvendinti minėtus principus ir išspręsti konfliktą, nes jis negali būti išspręstas naudojant karinę jėgą; raginti Armėnijos ir Azerbaidžano vyriausybes surengti aukšto lygio susitikimą ir įsipareigoti taikyti tikras pasitikėjimo stiprinimo priemones ir skatinti Armėnijos ir Azerbaidžano pilietinių visuomenių dialogą; užtikrinti, kad naujų ES ir kiekvienos atitinkamos šalies susitarimų ratifikavimas priklausytų nuo prasmingų įsipareigojimų ir esminės pažangos siekiant spręsti konfliktą, pvz., tolesnio ugnies nutraukimo paisymo ir 2009 m. pagrindinių principų įgyvendinimo skatinimo;

                  s)

                  raginti toliau teikti paramą ES ir ESBO misijų Gruzijoje, Moldovoje ir Rytų Ukrainoje veiklai, nes šios operacijos yra esminės siekiant užtikrinti taiką ir saugumą visų pirma vietos gyventojų labui; užtikrinti, kad šių misijų įgaliojimai būtų veiksmingai įgyvendinti, ir primygtinai raginti Rusiją užtikrinti netrikdomas galimybes joms veikti; svarstyti galimybę remti ginkluotos ESBO policijos misijos dislokavimą Rytų Ukrainoje; kartu su šalimis partnerėmis apsvarstyti galimybę ES imtis didesnio vaidmens sprendžiant šiuos konfliktus, be kita ko, galimybes pradėti plataus užmojo visapusiškas bendros saugumo ir gynybos politikos (BSGP) misijas, kurių užduotis būtų didinti saugumą ir stabilumą;

                  t)

                  raginti ES partneres visapusiškai bendradarbiauti su ES atremiant tokius iššūkius, kaip neteisėta migracija, terorizmas, kibernetiniai nusikaltimai, prekyba žmonėmis, kontrabanda ir neteisėta prekyba;

                  u)

                  apsvarstyti galimybę vykdant Rytų partnerystės politiką asocijuotose šalyse, padariusiose esminę pažangą įgyvendinant su asociacijos susitarimais ir išsamiais ir visapusiškais LPS susijusias reformas, taikyti patrauklų ilgesnio laikotarpio „Rytų partnerystės+“ modelį, kuris galėtų galiausiai apimti stojimą į muitų sąjungą, energetikos sąjungą, skaitmeninę sąjungą ir prisijungimą prie Šengeno erdvės, didesnę prieigą prie ES vidaus rinkos, integraciją į ES transporto tinklus, pramonės partnerystes, didesnį dalyvavimą kitose ES programose ir agentūrose, tolesnį bendradarbiavimą BSGP srityje, taip pat tokias skubesnes priemones, kaip papildomus vienašalius lengvatinius muitų tarifus, tarptinklinio ryšio tarifų tarp partnerių ir ES panaikinimo konkretų laikotarpį ir didelės spartos plačiajuosčio ryšio plėtrą; užtikrinti, kad „Rytų partnerystės+“ modeliu galėtų pasinaudoti kitos Rytų partnerystės šalys, kai tik jos būtų pasirengusios prisiimti tokius didesnius įsipareigojimus ir būtų padariusios labai didelę pažangą įgyvendinant abipusiai sutartas reformas;

                  v)

                  apsvarstyti naujus būdus neasocijuotųjų šalių pilietinei visuomenei, įmonėms, akademinei ir nepriklausomos žiniasklaidos bendruomenėms, taip pat jaunimui remti, be kita ko, skiriant papildomą finansavimą ir įgyvendinant judumo partnerystes;

                  w)

                  užtikrinti, kad abiem atvejais bendri tikslai būtų tiek vidutinės trukmės, tiek, prireikus, ilgalaikiai, ir skatinti kai kurias šalis partneres pereiti nuo rinkimų ciklų principo prie labiau strateginių vizijų;

            Rytų partnerystės įgyvendinimas

                  x)

                  dar kartą atkreipti dėmesį į diferenciacijos principą ir į tai, kad bendradarbiavimo su ES mastas ir išsamumas priklauso nuo jos ir partnerių užmojų, taip pat reformų spartos ir kokybės, kurios turi būti vertinamos atsižvelgiant į tai, ar reformos įgyvendinamos visapusiškai ir veiksmingai, visų pirma pagarbos demokratijai, žmogaus teisėms, pagrindinėms laisvėms, teisinei valstybei ir geram valdymui požiūriu;

                  y)

                  pabrėžti, kad Rytų partneryste siekiama sudaryti sąlygas, kurių reikia siekiant glaudžios politinės asociacijos ir ekonominės integracijos, įskaitant dalyvavimą ES programose; pakartoti, kad asociacijos susitarimai su Gruzija, Moldova ir Ukraina nėra galutinis jų santykių su ES tikslas; dar kartą pripažinti šių šalių europinius siekius; atkreipti dėmesį į tai, kad pagal ES sutarties 49 straipsnį ir atsižvelgiant į 2017 m. kovo 25 d. Romos deklaraciją, kiekviena Europos valstybė gali pateikti prašymą tapti ES nare, jei ji atitinka Kopenhagos kriterijus ir laikosi demokratijos principų, paiso pagrindinių laisvių ir žmogaus teisių, įskaitant mažumų grupių teises, ir užtikrina teisinės valstybės principo taikymą; atsižvelgiant į tai, primygtinai raginti valstybes nares susitarti dėl plataus užmojo 2017 m. aukščiausio lygio susitikimo deklaracijos, kurioje būtų nustatyti atitinkami ilgalaikiai tikslai;

                  z)

                  raginti Gruziją, Moldovą ir Ukrainą daugiau dėmesio skirti visapusiškam asociacijos darbotvarkių įgyvendinimui, kad būtų pasinaudota visomis asociacijos susitarimų teikiamomis galimybėmis, taip pat dalyvauti bendrose diskusijose pažangos, galimybių ir iššūkių, susijusių su reformomis, įgyvendinamomis pagal asociacijos susitarimus / išsamius ir visapusiškus LPS, klausimu; pakartoti, kad, siekiant užtikrinti šalių stabilumą ir vystymąsi ateityje ir jų visuomenių gerovę, svarbu iš tikrųjų įgyvendinti minėtas reformas; dar kartą patvirtinti, kad santykių pagal „Rytų partnerystės+“ modelį stiprinimas ir narystės ES perspektyva reiškia, kad turi būti daroma esminė pažanga įgyvendinant šias reformas, visų pirma teisinės valstybės, pagarbos žmogaus teisėms ir gero valdymo srityse;

                  aa)

                  užtikrinti, kad dabartinis ir būsimas bendradarbiavimo su partnerėmis lygis ir joms teikiama parama visada būtų susieti su griežtomis sąlygomis ir kad tų sąlygų būtų laikomasi; pabrėžti, kad ES finansinė parama partnerėms priklausys nuo konkrečių reformų veiksmų ir jų veiksmingo įgyvendinimo ir kad ES paskatomis grindžiamas požiūris bus ir toliau naudingas toms partnerėms, kurios aktyviausiai vykdo plataus užmojo reformas; numatyti, kad dotacijos būtų mokamos mažesnėmis dalimis siekiant sudaryti sąlygas ES geriau reaguoti į netikėtas krizes arba reformų stoką; ypač pabrėžti, kad nebus ratifikuojamas joks visapusiškas susitarimas su šalimi, kuri nepaiso ES vertybių, visų pirma neįgyvendina Europos Žmogaus Teisių Teismo (EŽTT) sprendimų, priekabiauja, baugina ir persekioja žmogaus teisių gynėjus, NVO ir žurnalistus; taip pat atkreipti dėmesį į tai, kad prieš pradedant ir baigiant bet kokį naują dialogą dėl bevizio režimo reikia atitikti aiškius kriterijus; pakartoti, kad ankstesnių pasiekimų atsisakymas sistemingai lems susitarimų, be kita ko, bevizio režimo ir ES finansavimo srityje, laikiną sustabdymą;

                  ab)

                  remti Rytų partnerystės daugiašalį aspektą, nes jis padeda didinti daugiašalį pasitikėjimo stiprinimą, visų pirma nuo konfliktų nukentėjusiose vietovėse, ir sukuriamos regioninio bendradarbiavimo galimybės, be kita ko, pasinaudojant tarpvalstybinėmis pilietinės visuomenės platformomis, vietos ir regioninių valdžios institucijų bendradarbiavimu ir tarpvalstybiniais projektais, pvz., žmonių tarpusavio ryšių programomis, kurias įgyvendinant kultūrų dialogas ir jaunoji karta laikomi pokyčių veiksniais;

                  ac)

                  atkreipti dėmesį į tai, kad svarbu tiek viduje, tiek išorėje aiškiai ir veiksmingai informuoti apie politiką, susijusią su Rytų partneryste, ir numatyti komunikacijos veiksmus, pritaikytus konkretiems regionams, visų pirma siekiant užpildyti esamas žinių apie ES ir jos santykius su partnerėmis spragas; pripažinti puikius Strateginės komunikacijos Rytų kaimynystės šalyse darbo grupės pasiektus rezultatus ir remti jos veiklą skiriant papildomą finansavimą; spręsti uždavinį, kaip reikėtų teikti geresnę informaciją apie konkrečią Rytų partnerystės naudą ir tikslus, kovoti su dezinformacija pateikiant faktais pagrįstą, prieinamą ir kokybišką informaciją visomis šalių partnerių kalbomis ir užtikrinti, kad būtų visapusiškai paisoma saviraiškos laisvės;

                  ad)

                  laikytis požiūrio, kad ES parama turėtų būti pritaikyta taip, kad atitiktų bendradarbiavimo su kiekviena partnere bendro užmojo lygį, pagal principą „parama pagal pažangą“; ypač raginti ES suderinti biudžeto priemones, pvz., Europos kaimynystės priemonę ir Europos darnaus vystymosi fondą, su politiniais uždaviniais ir įgyvendinimo strategijomis, visų pirma vykdant jos metinę ir daugiametę biudžeto procedūrą;

                  ae)

                  teigiamai vertinti Komisijos pasiūlymus suteikti partnerėms makrofinansinę paramą ir tuo pačiu metu reikalauti nustatyti griežtas ir veiksmingas sąlygas, pridedamas prie pasiūlymų, visų pirma dėl teisinės valstybės principo laikymosi (įskaitant nepriklausomas teismines institucijas ir daugiapartinę parlamentinę sistemą), gero valdymo užtikrinimo (įskaitant veiksmingą kovą su korupcija) ir žmogaus teisių ir žiniasklaidos laisvės gynimo; kas šešis mėnesius pateikti Parlamentui ir Tarybai išsamią rašytinę ataskaitą dėl pažangos, kurią tokią paramą jau gaunančios partnerės padarė šiose trijose srityse; raginti Komisiją parengti naujas makrofinansinės paramos programas šalims partnerėms, kurios sėkmingai užbaigė įgyvendinti ankstesnes programas, sistemingai numatyti minėtas sąlygas būsimuose pasiūlymuose dėl tokios paramos ir užtikrinti, kad jos būtų griežtai vykdomos, visų pirma Moldovos atveju;

                  af)

                  raginti Komisiją, Europos investicijų banką ir kitas daugiašales finansų įstaigas siekti sėkmingai įgyvendinti Investicijų planą Europai ir paramos mechanizmą, skirtą Rytų partnerystės šalims, įsipareigojusioms įgyvendinti asociacijos susitarimus; pareikalauti, kad būtų įsteigtas Ukrainai, Gruzijai ir Moldovai skirtas patikos fondas, remiantis geriausia daugiašalės paramos teikėjų priemonių praktika, kartu pabrėžiant, kad šio patikos fondo veikla daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama privačiosioms ir viešosioms investicijoms, visų pirma į socialinę ir ekonominę infrastruktūrą, kuriomis siekiama gerinti investicijų įsisavinimo pajėgumą, ir tarptautinių finansų įstaigų ir tarptautinių paramos teikėjų veiklos koordinavimui vietoje; apsvarstyti galimybę surengti paramos teikėjų Ukrainos konferenciją siekiant tenkinti šalies humanitarinius poreikius, kuriuos lemia konfliktas rytinėje šalies dalyje ir Krymo aneksija; užtikrinti, kad visų šių lėšų naudojimas tai pat būtų griežtai tikrinamas, kad būtų išvengta bet kokio netinkamo naudojimo;

                  ag)

                  pakartoti, kad tvirtai pritaria parlamentiniam indėliui į Rytų partnerystės politiką ir jos tikrinimui, ypač atsižvelgiant į šios politikos poveikį piliečių gyvenimui; atsižvelgiant į tai, didinti EURONEST parlamentinės asamblėjos vaidmenį naujoje daugiašalėje Rytų partnerystės struktūroje, taip pat parlamentinės asociacijos arba bendradarbiavimo komitetų vaidmenį asociacijos ar bendradarbiavimo tarybose; teigiamai vertinti įgyvendinamas visapusiško paramos demokratijai požiūrio programas; pakviesti šalių partnerių parlamentų narius bendradarbiauti ir tikrinti įgyvendinimą, taip pat keisti geriausios praktikos pavyzdžiais; padidinti Rytų partnerystės pilietinės visuomenės forumo dalyvavimą šiame procese;

                  ah)

                  atsižvelgti į Parlamento pasiryžimą didinti tarptautinių susitarimų su rytinėmis partnerėmis įgyvendinimo stebėseną ir šiuo tikslu teikiamos ES paramos tikrinimą; reaguoti į Parlamento raginimą partnerėms ir Komisijai užtikrinti didesnį visų ES finansavimo gavėjų skaidrumą; raginti Komisiją ir EIVT kas šešis mėnesius pateikti Parlamentui ir Tarybai išsamią rašytinę ataskaitą dėl šių susitarimų įgyvendinimo;

                  ai)

                  atsižvelgti į Parlamento pasiryžimą didinti jo atliekamą derybų dėl būsimų tarptautinių susitarimų su rytinėmis partnerėmis tikrinimą; raginti Tarybą nedelsiant pateikti Parlamentui visus susijusius derybinius nurodymus, laikantis atitinkamo Tarpinstitucinio susitarimo (9); teigiamai vertinti veiksmingą Komisijos ir EIVT bendradarbiavimą su Parlamentu teikiant informaciją apie šias derybas, tačiau raginti jas taip pat nedelsiant pateikti derybinių tekstų projektus ir parafuotus susitarimus, laikantis atitinkamo pagrindų susitarimo (10);

                  2.

                  paveda Pirmininkui perduoti šią rekomendaciją Tarybai, Europos Komisijai, Europos išorės veiksmų tarnybai ir susipažinti – ES specialiajam įgaliotiniui Pietų Kaukaze ir krizės Gruzijoje klausimais, ESBO Parlamentinei Asamblėjai, Europos Tarybos Parlamentinei Asamblėjai ir Rytų partnerystės šalių vyriausybėms ir parlamentams.

         (1)  Priimti tekstai, P8_TA(2017)0304.

         (2)  Priimti tekstai, P8_TA(2017)0267.

         (3)  Priimti tekstai, P8_TA(2017)0126.

         (4)  Priimti tekstai, P8_TA(2016)0456.

         (5)  Priimti tekstai, P8_TA(2017)0089.

         (6)  Priimti tekstai, P8_TA(2016)0487.

         (7)  Priimti tekstai, P8_TA(2016)0018.

         (8)  OL C 265, 2017 8 11, p. 110.

         (9)  OL C 95, 2014 4 1, p. 1.

         (10)  OL L 304, 2010 11 20, p. 47.


title: 2017 m. gruodžio 28 d. Europos Centrinio Banko rekomendacija dėl dividendų paskirstymo politikos (ECB/2017/44)

text:
               11.1.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 8/1

         EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
   2017 m. gruodžio 28 d.
   dėl dividendų paskirstymo politikos
   (ECB/2017/44)
   (2018/C 8/01)
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 127 straipsnio 6 dalį ir 132 straipsnį,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 34 straipsnį,
   atsižvelgdama į 2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (1), ypač į jo 4 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į 2014 m. balandžio 16 d. Europos Centrinio Banko reglamentą (ES) Nr. 468/2014, kuriuo sukuriama Europos Centrinio Banko, nacionalinių kompetentingų institucijų ir nacionalinių paskirtųjų institucijų bendradarbiavimo Bendrame priežiūros mechanizme struktūra (BPM pagrindų reglamentas) (ECB/2014/17) (2),
   kadangi:
   kredito įstaigos turi ir toliau rengtis laiku ir visa apimtimi taikyti Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 575/2013 (3) ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2013/36/ES (4) sudėtingoje makroekonominėje ir finansinėje aplinkoje, kuri daro spaudimą kredito įstaigų pelningumui, vadinasi, ir jų gebėjimui didinti savo kapitalo bazę. Be to, nors reikia, kad kredito įstaigos finansuotų ekonomiką, konservatyvi paskirstymo politika yra tinkamo rizikos valdymo ir patikimos bankų sistemos dalis. Turėtų būti taikomas tas pats metodas, koks įtvirtintas Europos Centrinio Banko rekomendacijoje ECB/2016/44 (5),
   PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   I.

               1.

               Kredito įstaigos turėtų nustatyti dividendų politiką, pagrįstą konservatyviomis ir riziką ribojančiomis prielaidomis, kad bet kokiu būdu paskirsčius dividendus, būtų tenkinami taikomi kapitalo reikalavimai bei priežiūrinio tikrinimo ir vertinimo proceso (angl. supervisory review and evaluation process, SREP) išvados.

                           a)

                           reikalaujama, kad kredito įstaigos visais atvejais atitiktų taikytinus minimalius kapitalo reikalavimus (1 ramsčio reikalavimus). Tai apima 4,5 % bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientą, 6 % 1 lygio kapitalo pakankamumo koeficientą ir 8 % bendro kapitalo pakankamumo koeficientą, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnyje;

                           b)

                           be to, reikalaujama, kad kredito įstaigos visais atvejais atitiktų kapitalo reikalavimus, kurie nustatomi pagal sprendimą, priimtą atlikus SREP, taikant Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 16 straipsnio 2 dalies a punktą, ir kurie yra platesni nei 1 ramsčio reikalavimai (2 ramsčio reikalavimus);

                           c)

                           taip pat reikalaujama, kad kredito įstaigos atitiktų jungtinio rezervo reikalavimą, nurodytą Direktyvos 2013/36/ES 128 straipsnio 6 dalyje;

                           d)

                           kredito įstaigos taip pat privalo atitikti pilną bendro (6) 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientą, 1 lygio kapitalo pakankamumo koeficientą ir bendro kapitalo pakankamumo koeficientą iki galutinės laipsniško įgyvendinimo dienos. Tai reiškia, kad po pereinamojo laikotarpio nuostatų šie minėti koeficientai ir jungtinio rezervo reikalavimas, nurodytas Direktyvos 2013/36/ES 128 straipsnio 6 dalyje, bus taikomi visa apimtimi. Pereinamojo laikotarpio nuostatos išdėstytos Direktyvos 2013/36/ES XI antraštinėje dalyje ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 dešimtoje dalyje.

                     Šiuos reikalavimus būtina įvykdyti tiek konsoliduotu lygiu, tiek ir atskirai, išskyrus individualius atvejus, kai prudencinių reikalavimų leista netaikyti, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 7 ir 10 straipsniuose.

               2.

               2018 m. kredito įstaigoms išmokant dividendus (7) už finansinius 2017 metus, ECB rekomenduoja:

                           a)

                           1 kategorija: kredito įstaigos: i) atitinkančios taikytinus kapitalo reikalavimus, kaip nurodyta 1 dalies a, b ir c punktuose, ir ii) 2017 m. gruodžio 31 d. jau pasiekusios savo pilnus kapitalo pakankamumo koeficientus, kaip nurodyta 1 dalies d punkte, turėtų konservatyviai paskirstyti dividendams savo grynąjį pelną, kad jos ir toliau atitiktų visus reikalavimus ir SREP išvadas net ir pablogėjus ekonominėms ir finansinėms sąlygoms;

                           b)

                           2 kategorija: kredito įstaigos, 2017 m. gruodžio 31 d. atitinkančios 1 dalies a, b ir c punktuose nurodytus taikytinus kapitalo reikalavimus, tačiau 2017 m. gruodžio 31 d. nepasiekusios savo pilnų kapitalo pakankamumo koeficientų, kaip nurodyta 1 dalies d punkte, turėtų konservatyviai paskirstyti dividendams savo grynąjį pelną, kad jos ir toliau atitiktų visus reikalavimus ir SREP išvadas net ir pablogėjus ekonominėms ir finansinėms sąlygoms. Be to, iš esmės jos turėtų išmokėti dividendus tik ta apimtimi, kiek būtų užtikrintas bent linijinis būdas (8) reikalaujamiems pilniems kapitalo pakankamumo reikalavimams, kaip nurodyta 1 dalies d punkte, ir SREP išvadoms, atitikti;

                           c)

                           3 kategorija: kredito įstaigos, neatitinkančios 1 dalies a, b arba c punkte nurodytų reikalavimų, iš esmės turėtų neišmokėti dividendų.

                     Kredito įstaigos, kurios negali laikytis šios rekomendacijos, nes mano, kad pagal įstatymą jos privalo išmokėti dividendus, turėtų nedelsdamos kreiptis į savo jungtinę priežiūros grupę.
               Tikimasi, kad 2 dalies a, b ir c punktų 1, 2 ir 3 kategorijų kredito įstaigos taip pat laikysis 2 ramsčio rekomendacijų. Visoms kitoms sąlygoms esant tokioms pačioms, tikėtina, kad kapitalo poreikis (9), didžiąja dalimi išliks stabilus. Jei kredito įstaiga veikia arba ketina veikti pagal žemesnius nei 2 ramsčio rekomendacijų standartus, ji turėtų tuoj pat susisiekti su savo jungtine priežiūros grupe. ECB patikrins priežastis, dėl kurių kredito įstaigos kapitalo lygis nusmuko arba tikimasi, kad nusmuks, ir nuspręs dėl tinkamų ir proporcingų institucijai pritaikytų priemonių.

         II.
   Ši rekomendacija skirta svarbiems prižiūrimiems subjektams ir svarbioms prižiūrimoms grupėms, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 468/2014 (ECB/2014/17) 2 straipsnio 16 ir 22 punktuose.
   III.
   Ši rekomendacija taip pat skirta nacionalinėms kompetentingoms ir paskirtosioms institucijoms, kiek tai susiję su mažiau svarbiais prižiūrimais subjektais ir mažiau svarbiomis prižiūrimomis grupėmis, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 468/2014 (ECB/2014/17) 2 straipsnio 7 ir 23 punktuose. Tikimasi, kad prireikus nacionalinės kompetentingos ir paskirtosios institucijos taikys šią rekomendaciją tokiems subjektams ir grupėms (10).

      Priimta Frankfurte prie Maino 2017 m. gruodžio 28 d.

            ECB Pirmininkas

         Mario DRAGHI

      (1)  OL L 287, 2013 10 29, p. 63.

      (2)  OL L 141, 2014 5 14, p. 1.

      (3)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 176, 2013 6 27, p. 1).

      (4)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB (OL L 176, 2013 6 27, p. 338).

      (5)  2016 m. gruodžio 13 d. Europos Centrinio Banko rekomendacija ECB/2016/44 dėl dividendų paskirstymo politikos (OL C 481, 2016 12 23, p. 1).

      (6)  Visi pilno lygio rezervai.

      (7)  Kredito įstaigos gali būti įvairių teisinių formų, pvz., biržinės bendrovės ir ne akcinės bendrovės, pvz., savitarpio fondai, kooperatyvai arba taupymo įstaigos. Terminas „dividendai“ šioje rekomendacijoje yra bet kokios rūšies pinigų išmokėjimas, kurį turi patvirtinti visuotinis akcininkų susirinkimas.

      (8)  Praktiškai tai reiškia, kad per ketverių metų laikotarpį, pradedant nuo 2014 m. gruodžio 31 d., kiekvienais metais kredito įstaigos turėtų nepaskirstyti ne mažiau kaip 25 % atotrūkio nuo pilno bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficiento, 1 lygio kapitalo pakankamumo koeficiento ir bendro kapitalo pakankamumo koeficiento, kaip nurodyta 1 dalies d punkte.

      (9)  Kapitalo poreikis yra sudarytas iš 1 ramsčio reikalavimų, 2 ramsčio reikalavimų, kapitalo apsaugos rezervo ir 2 ramsčio rekomendacijų. Nepaisant laipsniško pereinamojo laikotarpio dėl kapitalo apsaugos rezervo, kredito įstaigos taip pat turėtų tikėtis ateityje gauti teigiamas 2 ramsčio rekomendacijas.

      (10)  Jei ši rekomendacija taikoma mažiau svarbiems prižiūrimiems subjektams ir mažiau svarbioms prižiūrimoms grupėms, manantiems, kad jie negali laikytis reikalavimų, nes pagal įstatymą privalo išmokėti dividendus, jie turėtų nedelsdami kreiptis į savo nacionalines kompetentingas institucijas.


title: 2018 m. liepos 13 d. Tarybos rekomendacija dėl 2018 m. Rumunijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2018 m. Rumunijos konvergencijos programos

text:
               10.9.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/98

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2018 m. liepos 13 d.
      dėl 2018 m. Rumunijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2018 m. Rumunijos konvergencijos programos
      (2018/C 320/22)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  2017 m. lapkričio 22 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2018 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Ji tinkamai atsižvelgė į 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį. 2018 m. kovo 22 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2017 m. lapkričio 22 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 taip pat priėmė įspėjimo mechanizmo ataskaitą – joje Rumunija nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

                  (2)

                  2018 m. kovo 7 d. paskelbta 2018 m. Rumunijos ataskaita. Joje įvertinta Rumunijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2017 m. liepos 11 d. Tarybos priimtas konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas (2), veiksmai, kurių Rumunija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas, ir Rumunijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

                  (3)

                  2018 m. gegužės 10 d. Rumunija pateikė savo 2018 m. nacionalinę reformų programą, o 2018 m. gegužės 14 d. – savo 2018 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

                  (4)

                  į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (3) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

                  (5)

                  šiuo metu Rumunijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. 2018 m. konvergencijos programoje Vyriausybė numato, kad nominalus deficitas 2018 m. bus 2,95 % BVP, o vėliau palaipsniui sumažės iki 1,45 % BVP 2021 m. Numatoma, kad vidutinės trukmės biudžeto tikslas – 1 % BVP struktūrinis deficitas, nebus pasiektas iki programos laikotarpio pabaigos 2021 m. Numatoma, kad perskaičiuotas struktūrinis balansas 2021 m. sieks – 2,1 %. Konvergencijos programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis su BVP iki 2021 m. ir toliau neviršys 40 %. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra palankus. Be to, priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus deficito tikslus, nepakankamai konkretizuotos;

                  (6)

                  2017 m. birželio 16 d. pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 121 straipsnio 4 dalį Taryba nusprendė, kad 2016 m. Rumunijoje buvo užfiksuotas didelis nukrypimas nuo vidutinės trukmės tikslo. Atsižvelgdama į nustatytą didelį nukrypimą, 2017 m. birželio 16 d. Taryba Rumunijai rekomendavo imtis būtinų priemonių užtikrinti, kad 2017 m. grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas (4) neviršytų 3,3 %, o tai atitiktų 0,5 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. 2017 m. gruodžio 5 d. Taryba padarė išvadą, kad Rumunija nesiėmė veiksmingų priemonių, kuriomis būtų atsižvelgta į 2017 m. birželio 16 d. Tarybos rekomendaciją, ir pateikė patikslintą rekomendaciją. Naujojoje rekomendacijoje Taryba paprašė Rumunijos imtis būtinų priemonių užtikrinti, kad 2018 m. grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neviršytų 3,3 %, o tai atitiktų 0,8 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. 2018 m. birželio 22 d. Taryba (5) padarė išvadą, kad Rumunija nesiėmė veiksmingų priemonių, kuriomis būtų atsižvelgiama į 2017 m. gruodžio 5 d. Tarybos rekomendaciją. Be to, remiantis 2017 m. rezultatų duomenimis nustatyta, kad 2017 m. Rumunija labai nukrypo nuo rekomenduoto koregavimo.
                  Remdamasi SESV 121 straipsnio 4 dalimi ir Reglamento (EB) Nr. 1466/97 10 straipsnio 2 dalimi, 2018 m. gegužės 23 d. Komisija pateikė įspėjimą Rumunijai, kad 2017 m. pastebėtas didelis nukrypimas nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinės trukmės biudžeto tikslo. 2018 m. birželio 22 d. Taryba (6) priėmė tolesnę rekomendaciją, kurioje patvirtinama, kad Rumunijai reikia imtis būtinų priemonių užtikrinti, kad 2018 m. grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neviršytų 3,3 %, o tai atitiktų 0,8 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. Remiantis Komisijos 2018 m. pavasario prognoze, esama rizikos, kad 2018 m. nuo tos rekomendacijos bus nukrypta;

                  (7)

                  2018 m. birželio 22 d. Taryba rekomendavo Rumunijai imtis būtinų priemonių užtikrinti, kad 2019 m. grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neviršytų 5,1 %, o tai atitiktų 0,8 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. Remiantis Komisijos 2018 m. pavasario prognoze, esama rizikos, kad 2019 m. nuo to reikalavimo bus nukrypta. Be to, Komisijos 2018 m. pavasario prognozėje numatoma, kad valdžios sektoriaus deficitas 2018 m. ir 2019 m. sieks 3,4 % BVP ir 3,8 % BVP, t. y. viršys Sutartyje nustatytą 3 % BVP pamatinę vertę. Apskritai Taryba laikosi nuomonės, kad, siekiant laikytis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų ir atsižvelgiant į smarkiai pablogėjusią fiskalinę perspektyvą, remiantis 2018 m. birželio 22 d. Rumunijai pateikta rekomendacija dėl didelio pastebėto nukrypimo nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinės trukmės biudžeto tikslo, ištaisymo, nuo 2018 m. reikės imtis svarbių papildomų priemonių;

                  (8)

                  nors būtina užtikrinti atsakingą fiskalinės politikos formavimą, planuojant Rumunijos biudžetą nuolat ignoruojami fiskalinės sistemos reikalavimai. Rumunijos fiskalinės atsakomybės įstatymu į nacionalinės teisės aktus perkeliamos fiskalinio susitarimo nuostatos. To įstatymo taisyklės parengtos tinkamai, tačiau praktikoje jų dažnai nesilaikoma. 2016 m. struktūrinis deficitas viršijo vidutinės trukmės tikslą ir buvo pažeista deficito taisyklė. Tiek 2017 m., tiek 2018 m. biudžetuose buvo siekiama maždaug 3 % BVP nominalaus deficito tikslo, o tai reiškė struktūrinio balanso pablogėjimą nesilaikant taisyklės. Abu 2017 m. atlikti biudžeto pakeitimai neatitiko taisyklių, pagal kurias atitinkamai draudžiama didinti viršutines nominalaus ir pirminio deficito ribas, taip pat didinti personalo ir bendras valdžios sektoriaus išlaidas per einamuosius finansinius metus. Be to, kaip ir ankstesniais metais, 2017 m. atnaujinta fiskalinė strategija Parlamentui buvo pateikta gerokai po teisės aktuose nustatyto termino, todėl planuojant biudžetą nesuteikta galimybės atsižvelgti į ilgesnio laikotarpio perspektyvą;

                  (9)

                  mokestinės prievolės, ypač pridėtinės vertės mokesčio, toliau vykdomos prastai. Per pastaruosius metus Rumunija padarė nedidelę pažangą įgyvendindama konkrečiai šaliai skirtą pakartotinę rekomendaciją gerinti mokestinių prievolių vykdymą ir mokesčių surinkimą. Skirtumas tarp teoriškai numatomų ir faktiškai surenkamų pajamų iš pridėtinės vertės mokesčio tebėra labai didelis. Siekdamos pagerinti prievolių vykdymą, valdžios institucijos įdiegė mokėjimus dalimis. Ši galimybė neprivaloma, išskyrus nemokias įmones ir mokesčių mokėtojus, turinčius didelių neįvykdytų pridėtinės vertės mokesčio įsipareigojimų. Tačiau ši priemonė kol kas neatnešė reikšmingų rezultatų. Vis dar nepradėtas su mokesčių administratoriaus informacinių technologijų sistema sujungtų elektroninių kasos aparatų diegimas;

                  (10)

                  finansų sektoriaus būklė toliau gerėjo, tačiau kai kuriuos pokyčius būtina stebėti. Bankų sektorius turi pakankamai kapitalo, taip pat pagerėjo turto kokybė. Tačiau reikia atidžiai stebėti keletą vykdomų teisėkūros iniciatyvų, kurios gali neigiamai paveikti neveiksnių paskolų perdavimą, kreditus ir investicijas. Pastaruoju metu sumažinus įmokas į iš anksto finansuojamus antros pakopos pensijų fondus, buvo išspręstos trumpalaikės fiskalinės problemos, tačiau tas sumažinimas gali daryti neigiamą poveikį kapitalo rinkų plėtrai;

                  (11)

                  užimtumas augo, o darbo jėgos pasiūla dėl demografinio senėjimo ir emigracijos mažėjo, todėl darbo rinkoje didėjo įtampa. Tačiau Rumunijoje yra daug neišnaudoto darbo jėgos potencialo, o kai kurioms grupėms, pvz., jaunimui, romams, ilgalaikiams bedarbiams ir neįgaliesiems, sunku patekti į darbo rinką. Pernai Rumunija padarė nedidelę pažangą įgyvendindama konkrečiai šaliai skirtą rekomendaciją tobulinti labiausiai nuo darbo rinkos nutolusioms grupėms skirtą aktyvumo skatinimo veiklą ir integruotas viešąsias paslaugas. Nepaisant didesnių finansinių paskatų judumo programoms, dalyvavimas aktyvioje darbo rinkos politikoje išliko labai pasyvus, o administracinė našta – didelė. Vietos reikšmės viešųjų darbų programos tik šiek tiek padėjo ugdyti atitinkamus įgūdžius ir remti perėjimą prie standartinių darbo santykių. Nėra ilgalaikių bedarbių ir socialinės paramos gavėjų bylų valdymo sistemos. Valstybinių užimtumo tarnybų ir socialinių bei švietimo paslaugų teikėjų ir išorės paslaugų teikėjų bendradarbiavimas atitinkamai yra ribotas;

                  (12)

                  labai didelė skurdo arba socialinės atskirties rizika. Ši rizika didžiausia šeimoms su vaikais, neįgaliesiems, romams ir kaimo gyventojams. Toliau egzistuoja didelė pajamų nelygybė, be kita ko, dėl menko mokesčių ir socialinių išmokų sistemos poveikio mažinant rinkos pajamų nelygybę. Socialinis bazinis indeksas, pagal kurį apskaičiuojamos svarbiausios socialinės išmokos, nebuvo atnaujintas nuo 2008 m. Įstatymu dėl minimalių įtraukties pajamų, kuris turėjo įsigalioti 2018 m., būtų didinama socialinės paramos aprėptis ir adekvatumas. Tačiau šio įstatymo įsigaliojimas nukeltas daugiau nei metams. Dėl trumpesnio pensinio amžiaus moterys sukaupia mažiau teisių į pensijų išmokas, auga vyresnio amžiaus žmonių skurdas, didėja vyrų ir moterų užimtumo skirtumas;

                  (13)

                  socialinių partnerių dalyvavimas rengiant ir įgyvendinant ekonomines ir socialines reformas labai ribotas. Į socialinių partnerių nuomones dažnai nėra atsižvelgiama, net jei jos sutampa. Kolektyvinių derybų sistema Rumunijoje nepadeda kurti gerai veikiančios darbo santykių sistemos. Socialiniam dialogui būdinga tai, kad kolektyvinės derybos, ypač sektorių lygmeniu, vyksta retai, o profesinės sąjungos ir darbdavių organizacijos turi mažai narių. Vienos iš pagrindinių veiksmingesnio socialinio dialogo kliūčių – aukštos atstovavimo ribos ir neaiškus sektorių apibrėžimas. Iki šiol padaryta nedaug pažangos rengiant teisės aktų pakeitimus, kuriais būtų siekiama tobulinti sistemą;

                  (14)

                  per pastaruosius kelerius metus minimalusis darbo užmokestis buvo kelis kartus padidintas savo nuožiūra. Nuo 2015 m. grynasis minimalusis darbo užmokestis išaugo daugiau nei 60 %. 2017 m. minimalųjį darbo užmokestį gavo maždaug 30 % darbuotojų, o tai reiškia, kad darbo užmokesčio spektras yra labai siauras. Socialiniai partneriai pritarė pasiūlymui dėl objektyvaus minimaliojo darbo užmokesčio didinimo mechanizmo, tačiau Vyriausybė jo netaiko;

                  (15)

                  įgūdžių pasiūla neatitinka ekonomikos poreikių. Žemas pagrindinių gebėjimų ir skaitmeninių įgūdžių lygis daro neigiamą poveikį konkurencingumui, užimtumui ir konvergencijai. Dalyvavimas suaugusiųjų mokymosi programose labai pasyvus. Neparengtas mechanizmas, kuris aktyvią darbo rinkos politiką pritaikytų prie įgūdžių paklausos, o gebėjimas numatyti, kokių įgūdžių reikės ateityje, ir įvertinti numatomą naujų technologijų poveikį yra menkas. Profesinis rengimas ir mokymas tebėra vertinami kaip antra pasirinkimo galimybė, be to, nėra pakankamai priderinti prie darbo rinkos poreikių ir regionų ar sektorių specializacijos strategijų;

                  (16)

                  prastas švietimo sistemos veikimas prisideda prie didelės galimybių nelygybės ir silpnina Rumunijos ilgalaikes augimo perspektyvas. Būtina siekti kokybiško įtraukaus bendrojo švietimo ir sudaryti geresnes galimybes juo naudotis, ypač romams ir kaimo vietovėse gyvenantiems vaikams. Vis dar neparengta stebėsenos metodika, kuri padėtų kovoti su segregacija mokyklose. Švietimo ir mokymo programų nebaigusių asmenų skaičius mažėja, tačiau tebėra didelis. Kuriamas ankstyvo įspėjimo mechanizmas, kuris turi padėti nustatyti vaikus, kuriems gresia pavojus nebaigti mokyklos, tačiau švietimo kokybei skiriama mažai dėmesio. Nors buvo imtasi tam tikrų priemonių, mokyklinio ugdymo ir aukštojo mokslo srityse sunku užtikrinti kokybę. Aukštąjį išsilavinimą įgyja labai mažai asmenų. Investicijos į švietimą palyginti mažos, tinkamos paramos ypač trūksta palankių sąlygų neturinčioms mokykloms;

                  (17)

                  gyventojų sveikatos būklė pagerėjo, tačiau vis dar atsilieka nuo Sąjungos standartų. Sveikatos priežiūros prieinamumas tebėra viena iš problemų, o tai daro neigiamą poveikį vaikų raidai, darbingų asmenų galimybėms įsidarbinti ir vyresnių žmonių sveikatai. Sveikatos priežiūros sistemos veiksmingumą riboja mažas finansavimas ir neefektyvus išteklių naudojimas, taip pat didelis gydytojų ir slaugytojų trūkumas. Sveikatos priežiūros paslaugas gauti sudėtinga dėl paplitusio neoficialaus atlygio, taip pat dėl atstumo iki sveikatos priežiūros infrastruktūros. Rumunija padarė tam tikrą pažangą įgyvendindama jai skirtą rekomendaciją pažaboti neoficialų atlygį, ir diegia stebėsenos mechanizmą, nors jo faktinį poveikį dar reikės įvertinti. Pažanga įgyvendinant konkrečiai šaliai skirtą rekomendaciją persiorientuoti į ambulatorinę priežiūrą kol kas yra nedidelė. Vykdomą nacionalinės sveikatos strategijos įgyvendinimą temdo prioritetų kaita ir prastas investicijų planavimas;

                  (18)

                  strateginiam planavimui, viešų konsultacijų procesui ir reglamentavimo poveikio vertinimui tebėra būdingi trūkumai, susiję su politikos formavimu, įgyvendinimu ir stebėsena. Tai daro neigiamą poveikį reglamentavimo kokybei ir nuspėjamumui. Be to, dažni teisės aktų pakeitimai, pvz., mokesčių kodekso pakeitimai, slegia verslo aplinką. Suinteresuotieji subjektai vangiai dalyvauja rengiant ir įgyvendinant reformas, retai pasitelkiamas tikras dialogas, nors visos tam būtinos institucinės struktūros egzistuoja. Per viešas konsultacijas suinteresuotųjų subjektų pareikštų nuomonių nagrinėjimo mechanizmas neužtikrina, kad į tą nuomonę būtų tinkamai atsižvelgiama. Konkretus naujausias pavyzdys – nebuvo atsižvelgta į pasiūlymą dėl objektyvaus minimaliojo darbo užmokesčio didinimo mechanizmo, kuriam pritarė socialiniai partneriai ir kuris būtų padėjęs laikytis konkrečiai šaliai skirtos rekomendacijos. Viešojo administravimo reformos nedavė apčiuopiamų rezultatų. Buvo atidėtas svarbaus teisės akto dėl viešojo administravimo srities žmogiškųjų išteklių valdymo priėmimas. Vyriausybės generalinis sekretoriatas kontroliuojant politikos formavimo kokybę atlieka nedidelį vaidmenį;

                  (19)

                  Rumunijos augimo perspektyvas riboja prasta infrastruktūros, be kita ko, transporto, atliekų ir nuotekų sektoriuose, kokybė. Viešosios investicijos nelabai efektyvios, ypač kalbant apie šios srities projektų rengimą ir prioritetų nustatymą. Bendra kelių, geležinkelių ir vandens kelių infrastruktūros būklė ir patikimumas tebėra prasti, o transporto sektoriaus reforma įgyvendinama labai lėtai. Atliekų tvarkymo reforma taip pat įgyvendinama lėtai, o kietųjų atliekų ir nuotekų sektoriuose susiduriama su panašiomis problemomis. Numatoma, kad generalinis transporto planas ir nacionalinis atliekų tvarkymo planas taps patikimu investicijų orientyru ir padės stiprinti šių sektorių administracinius gebėjimus, tačiau projekto rengimas kol kas nelabai atitinka strateginį planavimą. Rumunija padarė nedidelę pažangą jai skirtos rekomendacijos tobulinti viešųjų investicijų srities projektų prioritetų nustatymo ir rengimo procesus srityje;

                  (20)

                  vienas iš svarbiausių klausimų sprendžiant pagrindines Rumunijos politikos problemas, įskaitant veiksmingų viešųjų išlaidų užtikrinimą, kovą su korupcija, inovacijų ir tvaraus ir integracinio augimo skatinimą, yra būtinybė užtikrinti veiksmingus ir skaidrius viešuosius pirkimus. Rumunija padarė tam tikrą pažangą įgyvendindama jai skirtą rekomendaciją įgyvendinti viešųjų pirkimų strategiją, tačiau planas kol kas įgyvendintas ne iki galo. Be to, vis dar neišspręsti klausimai, susiję su viešųjų pirkimų efektyvumo ir strateginio naudojimo skatinimu, veiksmingu auditu ir sukčiavimo kontrole. Būtina toliau stebėti, kad taikomos priemonės būtų tvarios, o įgyvendinamos reformos – negrįžtamos. Su viešaisiais pirkimais susiję efektyvumo ir skaidrumo klausimai ypač aktualūs kalbant apie dideles investicijas į sveikatos priežiūros infrastruktūrą Jasų, Klužo ir Krajovos regioninėse ligoninėse;

                  (21)

                  ypatingos svarbos infrastruktūros sektoriuose, pvz., energijos ir geležinkelių transporto, pagrindinis vaidmuo tenka valstybės valdomoms įmonėms. Tačiau jų veiklos ir finansiniai rezultatai yra prastesni nei partnerių iš privačiojo sektoriaus. Pastaruoju metu valstybės valdomų įmonių bendrasis valdymas gerokai susilpnėjo, o tai naikina pažangą, padarytą įgyvendinant 2015 ir 2016 m. konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas. Naujasis teisės aktas ne tik taikomas neryžtingai, bet ir nuolat vyksta mėginimai kai kurias įmones išimties tvarka atleisti nuo jo taikymo. Be to, nukeltas valstybės valdomų įmonių finansinių duomenų paskelbimas. Todėl pablogėjo pagrindinės sąlygos, kuriomis skatinamas efektyvus viešųjų išteklių naudojimas, ir atsirado spragų, leidžiančių priimti iškreiptus investicinius sprendimus. 2018 m. vasario mėn. Konstitucinis Teismas paragino Parlamentą peržiūrėti pirmiau minėtas išimtis;

                  (22)

                  per pastaruosius metus įvykę pokyčiai privertė rimtai suabejoti, ar didelė pažanga, kurią Rumunija padarė įgyvendindama savo teismų sistemos reformą ir kovodama su aukšto lygio korupcija, yra negrįžtama ir tvari. Teismų nepriklausomumui keliamas pavojus, teisminėms institucijoms ir kovos su korupcija teisiniam pagrindui daromas spaudimas, o likusių problemų sprendimo pažanga toliau stabdoma. Pagal įgyvendinamą 2016–2020 m. nacionalinę kovos su korupcija strategiją rengiant tolesnes priemones, skirtas korupcijos prevencijai ir kovai su korupcija, daroma techninio lygmens pažanga, tačiau būtina apčiuopiamesnė politinė parama, kadangi viešojo sektoriaus korupcijos ir valdymo problemos tebėra aktualios visais lygmenimis ir yra vienos svarbiausių verslo aplinkai;

                  (23)

                  pagal bendradarbiavimo ir tikrinimo mechanizmą Komisija toliau stebi teismų reformą ir kovą su korupcija Rumunijoje. Todėl šios sritys neįtraukiamos į Rumunijai skirtas rekomendacijas, tačiau jos yra svarbios siekiant šalyje sukurti palankią socialinę ir ekonominę aplinką;

                  (24)

                  2018 m. Europos semestro įgyvendinimo kontekste Komisija atliko išsamią Rumunijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2018 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2018 m. konvergencijos programą, 2018 m. nacionalinę reformų programą ir veiksmus, kurių Rumunija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socioekonominei Rumunijos politikai, bet ir tai, kokiu mastu jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą;

                  (25)

                  atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2018 m. konvergencijos programą, o jos nuomonė (7) visų pirma atspindėta toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

            REKOMENDUOJA Rumunijai 2018–2019 m. imtis šių veiksmų:

                  1.

                  užtikrinti, kad būtų laikomasi 2018 m. birželio 22 d. Tarybos rekomendacijos dėl didelio nukrypimo nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinės trukmės biudžeto tikslo, ištaisymo. Užtikrinti visapusišką fiskalinės sistemos taikymą. Gerinti mokestinių prievolių vykdymą ir mokesčių surinkimą.

                  2.

                  Užbaigti minimalių įtraukties pajamų reformą. Gerinti socialinio dialogo veikimą. Užtikrinti objektyviais kriterijais pagrįstą minimalaus darbo užmokesčio nustatymą. Sudaryti geresnes sąlygas tobulinti įgūdžius ir naudotis kokybiško bendrojo švietimo sistema, ypač romams ir kaimo vietovėse gyvenantiems vaikams. Didinti galimybes gauti sveikatos priežiūros paslaugas, be kita ko, persiorientuojant į ambulatorinę priežiūrą.

                  3.

                  Didinti sprendimų priėmimo proceso nuspėjamumą, užtikrinant, kad būtų sistemingai ir veiksmingai atliekamas reglamentavimo poveikio vertinimas ir organizuojamos suinteresuotųjų subjektų konsultacijos, o suinteresuotieji subjektai būtų įtraukiami į reformų rengimo ir įgyvendinimo procesą. Tobulinti stambių infrastruktūros projektų rengimą ir prioritetų nustatymą, spartinti tokių projektų įgyvendinimą, ypač transporto, atliekų ir nuotekų sektoriuose. Didinti viešųjų pirkimų skaidrumą ir efektyvumą. Stiprinti valstybės valdomų įmonių bendrąjį valdymą.

         Priimta Briuselyje 2018 m. liepos 13 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            H. LÖGER

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  OL C 261, 2017 8 9, p. 1.

         (3)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

         (4)  Grynąsias pirmines valdžios sektoriaus išlaidas sudaro visos valdžios sektoriaus išlaidos atmetus palūkanų išlaidas, Sąjungos fondų pajamomis visiškai kompensuojamas išlaidas Sąjungos programoms ir išlaidų nedarbo išmokoms nediskrecinius pokyčius. Nacionaliniu lygmeniu finansuojamas bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas išlyginamas per ketverių metų laikotarpį. Įskaičiuojamos diskrecinės su pajamomis susijusios priemonės arba įstatymais nustatytas pajamų padidėjimas. Vienkartinės priemonės, susijusios tiek su pajamomis, tiek su išlaidomis, neįskaičiuojamos.

         (5)  2018 m. birželio 22 d. Tarybos sprendimas (ES) 2018/923, kuriuo nustatoma, kad Rumunija nesiėmė veiksmingų priemonių, kuriomis būtų atsižvelgiama į 2017 m. gruodžio 5 d. Tarybos rekomendaciją (OL L 164, 2018 6 29, p. 42).

         (6)  2018 m. birželio 22 d. Tarybos rekomendacija dėl didelio pastebėto nukrypimo nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, ištaisymo Rumunijoje (OL C 223, 2018 6 27, p. 3).

         (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


title: 2018 m. liepos 13 d. Tarybos rekomendacija dėl 2018 m. Airijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2018 m. Airijos stabilumo programos

text:
               10.9.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/27

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2018 m. liepos 13 d.
      dėl 2018 m. Airijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2018 m. Airijos stabilumo programos
      (2018/C 320/07)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  2017 m. lapkričio 22 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2018 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Ji tinkamai atsižvelgė į 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį. 2018 m. kovo 22 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2017 m. lapkričio 22 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 taip pat priėmė įspėjimo mechanizmo ataskaitą – joje Airija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią datą Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos; tą rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2018 m. kovo 22 d.2018 m. gegužės 14 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl euro zonos ekonominės politikos (3) (toliau – euro zonai skirta rekomendacija);

                  (2)

                  kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Airija turėtų užtikrinti, kad euro zonai skirta rekomendacija būtų visiškai ir laiku įgyvendinta, kaip nurodyta toliau išdėstytose rekomendacijose, visų pirma 1 ir 2 rekomendacijose;

                  (3)

                  2018 m. kovo 7 d. paskelbta 2018 m. Airijos ataskaita. Joje įvertinta Airijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2017 m. liepos 11 d. Tarybos priimtas konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas (4), veiksmai, kurių Airija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas, ir Airijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“. Į ją įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai, kurie taip pat buvo paskelbti 2018 m. kovo 7 d. Remdamasi savo analize, Komisija padarė išvadą, kad Airijoje yra susidarę makroekonominiai disbalansai. Visų pirma didelė privačiojo ir valdžios sektorių skola ir daug susikaupusių grynųjų išorės įsipareigojimų lemia pažeidžiamumą. Tačiau padėtis yra labai pagerėjusi. Dėl pastaraisiais metais smarkiai išaugusio našumo padidėjo konkurencingumas, o einamosios sąskaitos balansas tapo teigiamas, taigi sparčiai mažėja daugybės susikaupusių grynųjų užsienio įsipareigojimų dalis. Sparčiai augant ekonomikai mažėja privačiojo sektoriaus įsiskolinimas. Tačiau privačiojo sektoriaus skola tebėra didelė, nors vertinant įmonių skolą reikia atsižvelgti į didelę tarptautinių įmonių veiklos įtaką, o namų ūkių skola iš esmės atitinka pagrindinius rodiklius. Prognozuojama, kad valdžios sektoriaus skola toliau mažės, o deficitas artėja prie balanso. Būsto kainos sparčiai didėja, nors greičiausiai buvo nustatytos per mažos, ir tai taip pat gerina namų ūkių balansą. Bankai yra pakankamai rekapitalizuoti, o jų pelningumas palaipsniui didėja. Neveiksnių paskolų kiekis, nors vis dar didelis, toliau mažėja. Siekiant pašalinti minėtą pažeidžiamumą imtasi politikos veiksmų, tačiau numatytam kai kurių priemonių poveikiui pajusti prireiks laiko;

                  (4)

                  Airija pateikė savo 2018 m. nacionalinę reformų programą 2018 m. balandžio 18 d., o savo 2018 m. stabilumo programą – 2018 m. balandžio 30 d. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

                  (5)

                  į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

                  (6)

                  šiuo metu Airijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir pereinamojo laikotarpio skolos taisyklė. 2018 m. stabilumo programoje Vyriausybė numato, kad 2018 m. nominalus deficitas šiek tiek sumažės – iki 0,2 % BVP, o toliau laipsniškai mažės ir 2021 m. virs 0,4 % BVP pertekliumi. Vidutinės trukmės biudžeto tikslą – 0,5 % BVP struktūrinį deficitą – numatoma pasiekti nuo 2019 m. Stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis su BVP sumažės iki 66 % 2018 m. ir toliau mažės iki 58,7 % 2021 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos tos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Vis dėlto priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus deficito tikslus 2019 m. ir vėliau, nėra pakankamai konkretizuotos;

                  (7)

                  2017 m. liepos 11 d. Taryba rekomendavo Airijai užtikrinti, kad 2018 m. grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neviršytų 2,4 %, o tai atitiktų 0,6 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. Be to, Taryba konstatavo, kad reikėtų atsižvelgti į tikslą siekti fiskalinės krypties, kuri padėtų ir stiprinti Airijoje vykstantį atsigavimą ir užtikrinti šalies viešųjų finansų tvarumą. Remiantis Komisijos 2018 m. pavasario prognoze, esama rizikos, kad 2018 m. ir 2017 bei 2018 m. (vertinant kartu) bus šiek tiek nukrypta nuo rekomenduojamo fiskalinio koregavimo;

                  (8)

                  2019 m. Airija turėtų pasiekti savo vidutinės trukmės biudžeto tikslą. Tai reiškia ne didesnį nei 5,3 % (6) grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų (7) nominalų augimą, atitinkantį 0,1 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. Remiantis Komisijos 2018 m. pavasario prognoze, prognozuojama, kad 2019 m. struktūrinis balansas taps 0,4 % BVP deficitu, taigi viršys vidutinės trukmės biudžeto tikslą. Prognozuojama, kad 2018 m. Airija laikysis pereinamojo laikotarpio skolos taisyklės, o 2019 m. – skolos taisyklės. Apskritai Taryba mano, kad Airija turi būti pasirengusi imtis papildomų priemonių, kad užtikrintų reikalavimų laikymąsi 2018 m., ir prognozuojama, kad 2019 m. ji laikysis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Atsižvelgiant į Airijos BVP ir vidaus produkcijos skaičiavimų skirtumą ir susijusį poveikį Airijos skolos ir BVP santykiui, Airijos dabartines ciklines sąlygas ir išaugusią išorės riziką, būtų apdairu bet kokias nenumatytas pajamas naudoti siekiant toliau mažinti valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykį;

                  (9)

                  dėl stabilaus gamybos apimties augimo viešųjų finansų būklė toliau gerėjo, tačiau išlieka pajamų kintamumo rizika ir dar yra galimybių padidinti pajamų atsparumą ekonomikos svyravimams ir neigiamiems sukrėtimams. Ekonominio kintamumo sąlygomis pajamų stabilumą padidintų mokesčių išlaidų aprėpties bei kiekio ribojimas ir mokesčių bazės išplėtimas. Tačiau kai kuriomis naujomis mokesčių priemonėmis daugiausia dėmesio skirta mokesčių mažinimui ir lengvatoms, ir, atrodo, dar padidintas priklausymas nuo itin prociklinių pajamų šaltinių. Be to, Airijoje esama daugiau galimybių padidinti mokesčių sistemos indėlį į aplinkosaugos tikslų siekimą;

                  (10)

                  kaip nurodyta 2018 m. euro zonai skirtoje rekomendacijoje, siekiant išvengti įmonių tarpusavio konkurencijos iškraipymo, sąžiningai elgtis su mokesčių mokėtojais ir apsaugoti viešuosius finansus, itin svarbu kovoti su mokesčių mokėtojų agresyvaus mokesčių planavimo strategijomis. Mokesčių mokėtojų agresyvaus mokesčių planavimo strategijų šalutinis poveikis kitoms valstybėms narėms skatina imtis koordinuotų nacionalinės politikos priemonių, kurios papildytų Sąjungos teisės aktus. Turint omenyje autorinių atlyginimų ir dividendų mokėjimų, kaip BVP dalies, dydį galima daryti prielaidą, kad agresyviu mokesčių planavimu užsiimančios įmonės naudojasi Airijos mokesčių taisyklėmis. Kadangi Airijoje įsikūrusių įmonių atliekamiems autorinių atlyginimų ir dividendų mokėjimams į užsienį (t. y. mokėjimai, kuriuos Sąjungos rezidentai atlieka trečiųjų valstybių rezidentams) išskaičiuojamieji mokesčiai taikomi ribotai, tie mokėjimai, jei jie nėra apmokestinami ir gavėjo šalyje, gali būti neapmokestinami iš viso. Be to, įmonės gali pasinaudoti tam tikromis dvišalių mokesčių sutarčių tarp Airijos ir kai kurių kitų šalių nuostatomis siekdamos apeiti 2015 m. Airijos priimtas naujas rezidavimo vietos mokesčių tikslais taisykles, todėl šį klausimą reikia papildomai išnagrinėti. Konsultacijų, kurių Airija ėmėsi po nepriklausomos Pelno mokesčio kodekso peržiūros, rezultatais bus remiamasi rengiant paskelbtų mokesčių reformų modelį. Komisija atkreipia dėmesį į neseniai Airijos paskelbtas ar priimtas naudingas priemones (t. y. kovos su agresyviu mokesčių planavimu šalyje priemones; galimas apsaugos priemones, nukreiptas prieš ES sąraše nurodytus mokesčių tikslais nebendradarbiaujančius jurisdikciją turinčius subjektus). Remdamasi naujausiomis diskusijomis Komisija toliau palaikys konstruktyvų dialogą, kad būtų kovojama su mokesčių mokėtojų agresyvaus planavimo strategijomis;

                  (11)

                  išlieka ilgalaikio fiskalinio tvarumo rizika dėl su visuomenės senėjimu susijusių išlaidų. Airija ėmėsi keleto reikšmingų veiksmingumą didinančių priemonių, pvz., su farmacijos pramonės sektoriumi sudarė išlaidų mažinimo susitarimą, įdiegė finansų valdymo sistemą ir veikla grindžiamą finansavimą. Taip pat buvo imtasi tam tikrų priemonių siekiant pagerinti pirminės sveikatos priežiūros paslaugų prieinamumą. Vis dėlto Airijos sveikatos priežiūros sistema yra brangi ir susiduria su daugybe iššūkių, kuriuos dar labiau paaštrina spartus visuomenės senėjimas. Be to, pirminės ir nestacionariosios sveikatos priežiūros paslaugos dar negali padėti mažinti didėjančio spaudimo stacionariosios sveikatos priežiūros pajėgumams ir išlaidoms. Planuojamas perėjimas prie universaliosios sveikatos priežiūros turi būti paremtas daugiamečiu biudžetu ir geresne išlaidų kontrole. Be to, jį vykdant turi būti vadovaujamasi išsamios sveikatos sektoriaus išlaidų veiksmingumo peržiūros išvadomis. Taip pat reikėtų apsvarstyti galimybę stiprinti pirminės priežiūros atliekamą tarpininkės vaidmenį mažinant pernelyg didelį Airijos ligoninių darbo krūvį. Nepaisant įvairių reformų siekiant sustabdyti viešųjų išlaidų pensijoms didėjimą, tikėtina, kad ilgainiui visos pensijų sistemos deficitas smarkiai išaugs. Siekiant sustiprinti Airijos pensijų sistemos fiskalinį tvarumą būtina laiku įgyvendinti pateiktas pensijų reformos veiksmų gaires;

                  (12)

                  po ekonomikos nuosmukio kelerius metus trukęs mažų investicijų laikotarpis atsiliepia tinkamos transporto, švarios energijos, vandens tiekimo paslaugų, būsto ir telekomunikacijų sričių infrastruktūros užtikrinimui. Nuolatinis pasiūlos trūkumas ir didėjanti paklausa toliau skatina nekilnojamojo turto kainos didėjimą. Nors nepanašu, kad 2016 m. kainos būtų pervertintos, susirūpinimą kelia įperkamumas. Jei būsto pasiūlos apribojimai nebus pašalinti, jie gali prisidėti prie disbalanso susidarymo. Infrastruktūros tobulinimas kartu su teritorijų planavimu yra labai svarbūs veiksniai, skatinantys tinkamų būsto pasiūlos priemonių rengimą, privačiojo sektoriaus investicijų didėjimą, našumo augimą ir subalansuotą regionų ekonominį vystymąsi. Be to, kad perėjimas prie mažo anglies dioksido kiekio ir aplinkosaugos požiūriu atsparios ekonomikos Airijoje būtų sėkmingas, būtinos investicijos į švarios energijos, netaršaus viešojo transporto ir vandens tiekimo infrastruktūrą, taip pat būtina dėti daugiau pastangų atsinaujinančiosios energijos ir žiedinės ekonomikos srityse. Kai 2018–2027 m. nacionalinis vystymosi planas ir Nacionalinė planavimo programa, kurie yra „Airija 2040“ strategijos dalis, bus pradėti įgyvendinti glaudžiai bendradarbiaujant su suinteresuotaisiais subjektais, tai bus ryžtingi žingsniai reikiama linkme;

                  (13)

                  dabartinių klimato kaitos švelninimo veiksmų nepakaks, kad Airija galėtų pasiekti strategijoje „Europa 2020“ jai nustatytus klimato srities tikslus. Tik nedidelė pažanga padaryta mažinant pagrindinių ekonomikos sektorių – iš esmės žemės ūkio, kelių transporto ir gyvenamųjų namų sektorių, priklausomybę nuo iškastinio kuro. Dėl šios priežasties tam, kad laikytųsi Sprendimo dėl pastangų pasidalijimo, Airijai bus būtina pasinaudoti esamomis lankstumo priemonėmis, pvz., pirkti kvotas iš kitų valstybių narių. 2017 m. paskelbtose nacionalinėse prognozėse pabrėžiamas reikiamų papildomų pastangų mastas: jei dabartinė politika nesikeis, tikėtina, kad išmetamųjų teršalų kiekis iki 2025 m. pagal Sprendimą dėl pastangų pasidalijimo (kuriame valstybėms narėms 2013–2020 m. laikotarpiui nustatomi privalomi metiniai išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio tikslai) didės, o paskui stabilizuosis ties šiek tiek už 2005 m. lygį mažesniu lygiu. Airija neseniai priėmė Nacionalinį klimato kaitos švelninimo planą, kuriame nustatytos perėjimo prie mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos veiksmų gairės ir pateikta nuosekli sistema, kuria siekiama spręsti tebesančias energetikos sektoriaus problemas. Tačiau šiame plane siūloma nedaug naujų konkrečių poveikio švelninimo priemonių. Į Nacionalinę planavimo programą taip pat įtrauktas klimato aspektas, pripažįstant tai, kad tinkamas teritorijų planavimas bus labai svarbus klimato kaitos poveikį švelninantis veiksnys, nes gyventojai yra labai plačiai pasklidę, didelių miestų teritorijų Airijoje yra nedaug ir visose jų susiduriama su didelėmis spūsčių ir viešojo transporto problemomis. Galiausiai ekonomikos priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimas labai priklauso nuo 2018–2027 m. Nacionalinio vystymosi plano ir veiksmingo jo įgyvendinimo. Plane faktiškai bus nustatyta, kiek papildomų lėšų bus skirta energetikos sektoriaus priklausomybei nuo iškastinio kuro mažinti, atsinaujinančiųjų energijos išteklių naudojimui užtikrinti, viešajam transportui gerinti ir energijos vartojimo efektyvumui didinti;

                  (14)

                  Airijai vis dar sunku užtikrinti integracinį augimą. Nedarbo lygis 2017 m. sumažėjo iki 6,7 %, tačiau kai kurios grupės vis dar yra labai atskirtos nuo darbo rinkos ir socialiai izoliuotos. Socialinės apsaugos ir mokesčių sistemos yra labai veiksmingos mažinant skurdą ir nelygybę, be to, Airija ėmėsi priemonių užimtumui skatinti, laipsniškai nutraukdama pašalpų ir papildomų išmokų mokėjimą. Nuolat aukštą Airijos skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygį lemia tai, kad didelė dalis gyventojų gyvena mažo darbo intensyvumo namų ūkiuose (beveik dvigubai didesnė už Sąjungos vidurkį ir didžiausia Sąjungoje – 2016 m. ši dalis siekė 18,2 %, palyginti su 10,5 % Sąjungoje). Tai ypač būdinga vieno asmens namų ūkiams. Beveik trys ketvirtadaliai nedirbančių žmonių Airijoje yra neaktyvūs. Ir bendras, ir vaikų skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygis 2016 m. šiek tiek sumažėjo, tačiau tebėra aukštesnis už Sąjungos vidurkį. Todėl Airija turi iki galo įgyvendinti veiksmų planą dėl namų ūkių, kuriuose nė vienas narys neturi darbo, be kita ko, gerindama integruotą paramą labiausiai nuo darbo rinkos nutolusiems žmonėms. Socialinių būstų pasiūlos klausimas reikalauja nuolatinio dėmesio norint pasiekti plataus užmojo tikslus ir patenkinti didelę paklausą;

                  (15)

                  tebėra sunku gauti kokybiškas ir įperkamas visą dieną teikiamas vaikų priežiūros paslaugas. Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos duomenimis, Airijoje vaikų priežiūros paslaugų kaina, palyginti su darbo užmokesčiu, 2015 m. buvo didžiausia Sąjungoje vienišiems tėvams ir antra pagal dydį Sąjungoje poroms. Didelė vaikų priežiūros paslaugų kaina gali būti kliūtis siekiant gauti apmokamą darbą, ypač mažas pajamas gaunantiems namų ūkiams, įskaitant vieno asmens namų ūkius. Tai neigiamai veikia moterų užimtumo lygį, kuris 2016 m. buvo 65,4 % (artimas Sąjungos vidurkiui). Šiuo metu parlamente beveik baigtas svarstyti Įstatymas dėl bendrosios įperkamos vaikų priežiūros sistemos. Jau dabar akivaizdu, kad bus vėluojama jį įgyvendinti. Gerinti vaikų priežiūros paslaugų kokybę buvo skatinama ir iniciatyvomis, kuriomis siekiama užtikrinti tinkamą darbuotojų kvalifikaciją;

                  (16)

                  žemos, vidutinės ir aukštos kvalifikacijos darbuotojų užimtumo lygio skirtumai 2016 m. buvo vieni didžiausių Sąjungoje, o žemos kvalifikacijos darbuotojų užimtumo lygis yra 10 proc. punktų žemesnis už iki ekonomikos krizės buvusį lygį. Dėl to, taip pat dėl ekonominės veiklos pokyčių keliose srityse akivaizdesnė tampa įgūdžių paklausos ir pasiūlos neatitiktis ir kvalifikuotų darbuotojų trūkumas. Tai rodo, kad reikia sparčiau įgyvendinti kvalifikacijos kėlimo ir perkvalifikavimo politiką ir priemones. Airijoje visų pirma yra žemas dirbančių žemos kvalifikacijos asmenų dalyvavimo mokymosi visą gyvenimą programose lygis, todėl jie neapsaugoti nuo darbo jėgos paklausos pokyčių. Apskritai Airijoje yra vienas žemiausių Sąjungoje skaitmeninių įgūdžių lygis, o tai visiškai nedera su didele gamtos mokslų, technologijų, inžinerijos ir matematikos aukštojo mokslo studijas baigusių absolventų dalimi. Airijoje taip pat yra vienas žemiausių Sąjungoje neįgaliųjų užimtumo lygis;

                  (17)

                  Airijoje našumo augimą daugiausia skatina tarptautinės įmonės. Didėja šių įmonių ir Airijos vietos įmonių, daugiausia mažųjų ir vidutinių įmonių, našumo atotrūkis. Didelis kai kurių tarptautinių įmonių tarptautinis judumas ir esamas netikrumas ilguoju laikotarpiu gali kelti riziką Airijos ekonomikos tvarumui ir atsparumui. Neseniai atliktas tyrimas parodė, kad Airijos subjektams priklausančių įmonių našumo augimui, inovacijoms ir eksporto rezultatams tarptautinių įmonių veikla Airijoje teikia tik nedidelę naudą ir šalutinį poveikį. Tačiau toms Airijos įmonėms, kurios vykdo MTTP veiklą, tarptautinių įmonių šalutinis poveikis yra naudingas. Viešojo sektoriaus paskatos vykdyti MTTP veiklą ir didinti kvalifikuotų darbuotojų pasiūlą Airijos mažosioms ir vidutinėms įmonėms paskatintų naujų technologijų sklaidą tose įmonėse. Be to, kaip jau ne kartą nurodė Airijos nacionalinė konkurencingumo taryba, norint užtikrinti Airijos įmonių konkurencingumą, būtina apriboti tam tikrų sąnaudų ir teisinių išlaidų augimą. Kliūtys teisinių paslaugų rinkoje ir toliau yra problema, o tai varžo konkurenciją ir didina paslaugų gavėjų sąnaudas. Jų poveikį labiausiai junta mažosios įmonės, nes dėl jų padidėja bylinėjimosi išlaidos. Kol kas nepriimtos naujojo Teisinių paslaugų reguliavimo įstatymo įgyvendinimo taisyklės. Smarkiai vėluojama rengiant viešas konsultacijas, kurios yra būtina sąlyga norint priimti įgyvendinimo teisės aktus;

                  (18)

                  nors Airijos finansų sektorius tvariai atsigauna, įsisenėjusios problemos vis dar sudaro kliūčių. Airija ir toliau darė pažangą mažindama neveiksnių paskolų apimtį, tačiau jų santykis su visomis bendromis paskolomis tebėra vienas didžiausių Sąjungoje (2017 m. rugsėjo mėn. siekė 11,2 %). Skolos našta, rinkos koncentracija ir padidėjęs netikrumas kai kuriuose eksporto sektoriuose daro neigiamą poveikį mažųjų ir vidutinių įmonių kredito paklausai, kuri išlieka maža. Būtina mažinti ilgalaikius įsiskolinimus, iš kurių 2017 m. įsiskolinimai, kurių mokėjimai vėluoja daugiau kaip dvejus metus, sudaro apie 60 % visų hipotekinių įsiskolinimų. Ilgalaikių įsiskolinimų mažinimas taip pat galėtų padėti spręsti skolos naštos problemą, kuri mažina paskatas bendrovėms, visų pirma mažosioms ir vidutinėms įmonėms, naudingiau panaudoti kreditą. Nors Airijos centrinio banko 2017 m. 4-o ketvirčio ataskaitoje dėl gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto hipotekinių įsiskolinimų ir teisės naudotis turtu atėmimo pažymima, kad apie 87 %. restruktūrizuotų hipotekų atitinka susitarimus, Airijos centrinis bankas pabrėžė, kad restruktūrizavimui, susijusiam su laikinu mokėjimo sumažinimu, kyla itin didelė pakartotinio mokėjimo įsipareigojimų nevykdymo rizika. Galėtų būti pagerintas teisės naudotis turtu atėmimo ir nurašymo, kaip kraštutiniu atveju taikomų veiksmų, sistemos veikimas, ją papildant patikima vartotojų apsaugos sistema, kuria būtų užtikrinti teigiami antrinės paskolų pardavimo rinkos pokyčiai ir paskolų restruktūrizavimo sprendimų patvarumas;

                  (19)

                  2018 m. Europos semestro kontekste Komisija atliko išsamią Airijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2018 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2018 m. stabilumo programą, 2018 m. nacionalinę reformų programą ir veiksmus, kurių Airija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socioekonominei Airijos politikai, bet ir tai, kokiu mastu jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą;

                  (20)

                  atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2018 m. stabilumo programą, o jos nuomonė (8) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

                  (21)

                  atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo 2018 m. nacionalinę reformų programą ir 2018 m. stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–3 rekomendacijose,

            REKOMENDUOJA Airijai 2018–2019 m. imtis šių veiksmų:

                  1.

                  2019 m. pasiekti vidutinės trukmės biudžeto tikslą. Nenumatytas pajamas panaudoti tam, kad būtų greičiau mažinamas valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis. Apriboti mokesčių išlaidų aprėptį bei kiekį ir išplėsti mokesčių bazę. Spręsti numatomo su visuomenės senėjimu susijusių išlaidų didėjimo klausimą didinant sveikatos priežiūros sistemos išlaidų efektyvumą ir vykdant numatytas pensijų reformas.

                  2.

                  Užtikrinti, kad būtų laiku ir veiksmingai įgyvendintas Nacionalinis vystymo planas, be kita ko, kiek tai susiję su švarios energijos, transporto, būsto, vandens tiekimo paslaugų ir įperkamų kokybiškų vaikų priežiūros paslaugų sritimis. Teikti pirmenybę suaugusių darbingo amžiaus žmonių kvalifikacijos kėlimui, ypač daug dėmesio skiriant skaitmeniniams įgūdžiams.

                  3.

                  Skatinti Airijos įmonių, visų pirma mažųjų ir vidutinių įmonių, našumo augimą, tiksline politika skatinant mokslinius tyrimus ir inovacijas, skiriant labiau tiesioginį finansavimą ir užtikrinant strategiškesnį bendradarbiavimą su tarptautinėmis užsienio įmonėmis, viešaisiais mokslinių tyrimų centrais ir universitetais. Skatinti spartesnį ir tvarų ilgalaikių įsiskolinimų mažinimą naudojantis antrinėmis rinkomis, remiantis pažeidžiamiems namų ūkiams skirtomis iniciatyvomis ir prireikus taikant nesusigrąžinamų skolų nurašymą.

         Priimta Briuselyje 2018 m. liepos 13 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            H. LÖGER

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

         (3)  OL C 179, 2018 5 25, p. 1.

         (4)  OL C 261, 2017 8 9, p. 1.

         (5)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

         (6)  Kaip ir 2018 m., remiantis išlaidų kriterijumi, koregavimas reikalingas siekiant atsižvelgti į orientacinio 10 metų potencialaus augimo tempo iškraipymą, kuris atsirado dėl itin didelio realiojo BVP augimo 2015 m.

         (7)  Grynąsias pirmines valdžios sektoriaus išlaidas sudaro visos valdžios sektoriaus išlaidos atmetus palūkanų išlaidas, Sąjungos fondų pajamomis visiškai kompensuojamas išlaidas Sąjungos programoms ir išlaidų nedarbo išmokoms nediskrecinius pokyčius. Nacionaliniu lygmeniu finansuojamas bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas išlyginamas per ketverių metų laikotarpį. Įskaičiuojamos diskrecinės su pajamomis susijusios priemonės arba įstatymais nustatytas pajamų padidėjimas. Vienkartinės priemonės, susijusios tiek su pajamomis, tiek su išlaidomis, neįskaičiuojamos; Remiantis Airijos išlaidų kriterijumi, koregavimas reikalingas siekiant atsižvelgti į orientacinio 10 metų potencialaus augimo tempo iškraipymą, kuris atsirado dėl itin didelio realiojo BVP augimo 2015 m. Komisijos taikytas metodas atitiko Airijos valdžios institucijų savo 2017 m. biudžeto skaičiavimuose taikytą metodą – ji rėmėsi vidutiniu 2014 m. ir 2016 m. potencialaus augimo rodikliu.

         (8)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.