				|

		52012DC0311

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl Estijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Estijos stabilumo programos /* COM/2012/0311 final - 2012/ () */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Estijos 2012 m.
nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m.
Estijos stabilumo programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio
2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos
7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[2],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[3],

atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       2010 m. kovo 26 d.
Europos Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui
įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo
strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos
koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose
reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus
augimo ir konkurencingumo potencialas;
(2)       2010 m. liepos
13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių
narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos
gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą
dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių[4], kurios kartu sudaro
integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių
paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo
politiką;
(3)       2011 m. liepos
12 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl Estijos
2011 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo
nuomonę dėl atnaujintos 2011–2014 m. Estijos stabilumo
programos;
(4)       2011 m. lapkričio
23 d. Komisija patvirtino antrąją metinę augimo
apžvalgą, kuria pradedamas antras ex ante bei integruoto politikos
koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.
2012 m. vasario 14 d. Komisija pagal Reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo
ataskaitą[5],
kurioje nenurodė, kad Estija yra viena iš valstybių narių,
dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(5)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti
užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos
augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti
diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį
konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas,
skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo
problemą, šalinti krizės sukeltas socialines pasekmes ir modernizuoti
viešąjį administravimą. Ji paragino valstybes narės
įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas 2011 m. Tarybos
rekomendacijas, be to, šiuos prioritetus įgyvendinti konkrečiomis
priemonėmis ir jas įtraukti į savo stabilumo arba konvergencijos
programas ir į nacionalines reformų programas;
(6)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias
prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad
juos būtų galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos
programas ir nacionalines reformų programas;
(7)       2012 m. balandžio
26 d. Estija pateikė savo 2012–2015 m. stabilumo programą
ir 2012 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant
atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos
vienu metu;
(8)       remdamasi stabilumo programos
vertinimu pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1
dalį, Taryba mano, kad programos biudžeto projekcijas pagrindžiantis
2012–2013 m. makroekonominis scenarijus tikėtinas, nes numatoma, kad
BVP vidutiniškai didės apie 2,4 %. Komisijos 2012 m. pavasario
prognozėje numatyta, kad 2013 m. BVP didės 3,8 %.
Programoje išdėstytos biudžeto strategijos tikslas – užtikrinti
tvarią fiskalinę politiką, kuri padėtų siekti subalansuoto
augimo sukuriant struktūrinį perteklių ir užtikrinant pakankamas
fiskalines atsargas bei mažesnę darbo apmokestinimo naštą. Strategija
taip pat siekiama laikytis Stabilumo ir augimo pakto reikalavimų.
Programos tikslas – nuo 2012 m. viršyti struktūrinio pertekliaus
vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslą. Vidutinės
trukmės laikotarpio tikslas deramai atitinka Stabilumo ir augimo pakto
reikalavimus. Remiantis (perskaičiuotu) struktūriniu biudžeto balansu[6], valdžios sektoriaus
išlaidų augimo norma, atsižvelgiant į diskrecines pajamų
priemones, atitinka Stabilumo ir augimo pakte nustatytą išlaidų
kriterijų visais metais, išskyrus 2013 m. (kai planuojama pasiekti
vidutinės trukmės laikotarpio tikslą) ir 2014 m. Be to, programoje nustatytas tikslas pasiekti
nominalųjį biudžeto perteklių nuo 2014 m. Skolos santykis
gerokai mažesnis nei 60 % BVP, ir, remiantis programa, greičiausiai
nuo 2013 m. mažės iki maždaug 10 % 2015 m.;
(9)       2011 m. Estijoje
susidarė gerokas biudžeto perteklius. Komisijos 2012 m. pavasario
prognozėse numatytas 2012 m. ekonomikos augimo tempas atrodo daug
mažesnis nei 2011 m. (pokytis nuo 7,6 % iki 1,6 %), todėl
būtina toliau kontroliuoti išlaidų efektyvumą. 2012 m.
Estija numato pradėti taikyti struktūrinę biudžeto
taisyklę, kuri padėtų kontroliuoti išlaidas.
Įsigaliojusią biudžeto taisyklę reikėtų papildyti
sustiprinant įpareigojamąjį daugiamečių išlaidų
tikslų pobūdį. Taigi, šiai sričiai skirtą 2011 m.
rekomendaciją Estija įgyvendino iš dalies;
(10)     darbo rinkoje imtasi daugelio
veiksmų, susijusių su darbo apmokestinimu. Tačiau paskatas dirbti
galima didinti, sprendžiant plintančios tendencijos naudotis negalios arba
darbingumo netekimo išmokomis problemą ir užtikrinant, kad mažas ir
dideles pajamas uždirbantiems asmenims, gaunantiems bedarbio ir
tėvystės išmokas, dirbti būtų verta. Dėta daug
žadančių pastangų aukštam nedarbo lygiui mažinti, tačiau
ilgalaikis ir jaunimo nedarbas išlieka didelis. Todėl didėja
namų ūkiuose, kuriuose nei vienas narys neturi darbo,
augančių vaikų skurdo rizika, kurią reikia šalinti teikiant
veiksmingas socialines paslaugas, be kita ko, skirtas šeimai. Šeimoms teikiama
parama galėtų būti veiksmingesnė, nedarant poveikio
biudžetui, jei tėvystės ir šeimos išmokos būtų skirstomos
tikslingiau, o neefektyvios su vaikais susijusios mokesčių išlygos
būtų panaikintos;
(11)     nacionaliniame efektyvaus
energijos vartojimo veiksmų plane numatytos priemonės tebėra
nepakankamos, atsižvelgiant į vyraujančią tendenciją
atsisakyti visuomeninio transporto. Nauji automobiliai Estijoje suvartoja
daugiausia energijos visoje ES. Kuro akcizas nepakankamas, kad padėtų
keisti vartotojų įpročius. Į nacionalinę teisę
dar ne iki galo perkeltos kelios su energetikos sritimi susijusios ES
direktyvos. Estija dar reikia įvairinti energijos tiekimą. Elektros
energijos infrastruktūros galėtų būti tobulinama, aktyviau
naudojant vėjo energiją;
(12)     profesinio rengimo kokybė
ir prieinamumas labai pagerėjo, 2012–2013 m. numatyta
įgyvendinti daugiau modernizavimo priemonių. Tačiau reikia
dėti pastangų, kad perėjimas iš bendrojo lavinimo sistemos
į profesinio rengimo sistemą vyktų sklandžiau, galima būtų
apsvarstyti galimybę plačiau taikyti labiau į darbą orientuotas
programas. Dalyvavimas mokymosi visą gyvenimą programose gerėja,
tačiau nepakankamai dėmesio skiriama žemos kvalifikacijos
darbuotojams. Tebėra neišspręstos problemos siekiant, kad švietimo
rezultatai atitiktų darbo rinkos poreikius. Be to, būtina skubiai
reformuoti vidurinį ugdymą ir toliau gerinti vietos institucijų
teikiamas švietimo paslaugas. Verslo sektoriaus ir aukštojo mokslo
institucijų bendradarbiavimas taip pat tebėra menkas, o žinioms
imlią privačiojo sektoriaus dalį reikėtų toliau
vystyti;
(13)     siekiant atsižvelgti į
demografinę gyventojų skaičiaus mažėjimo tendenciją ir
užtikrinti subalansuotą ir konkurencingą regioninę
plėtrą, būtina užtikrinti, kad vietos valdžios institucijų
ilgalaikė finansinė padėtis būtų tvari, vietos lygmens
viešosios paslaugos būtų teikiamos geriau, o palyginti fragmentuoti
ištekliai naudojami kuo veiksmingiau. Kadangi vietos valdžios institucijos
nedidelės, dauguma jų patiria sunkumų teikdamos visuomenei
būtinas socialines, sveikatos, darbo rinkos, transporto ir švietimo
paslaugas;
(14)     Estija prisiėmė tam
tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Šie
įsipareigojimai ir 2011 m. prisiimtų įsipareigojimų
įgyvendinimas susiję su užimtumo skatinimu, konkurencingumo gerinimu
ir viešųjų finansų tvarumo stiprinimu. Komisija įvertino,
kaip įgyvendinami pagal paktą „Euro plius“ prisiimti
įsipareigojimai. Į šio vertinimo rezultatus buvo atsižvelgta rengiant
rekomendacijas;
(15)     atsižvelgdama
į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Estijos
ekonominės politikos analizę. Ji įvertino stabilumo
programą ir nacionalinę reformų programą. Komisija
įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei
ekonominei Estijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir
gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų
nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Europos
Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į
Europos semestrą pateiktos rekomendacijų 1–5 punktuose;
(16)     atsižvelgdama į šį
vertinimą, Taryba išnagrinėjo Estijos stabilumo programą ir savo
nuomonę[7]
išdėsto visų pirma 1 rekomendacijoje,
REKOMENDUOJA Estijai 2012–2013 m.
imtis šių veiksmų:
1.           Išsaugoti patikimą
fiskalinę būklę, įgyvendinant numatytus biudžeto planus ir
užtikrinant, kad iki 2013 m. būtų pasiektas vidutinės
trukmės laikotarpio tikslas ir būtų laikomasi išlaidų
kriterijaus. Numatomą taikyti biudžeto taisyklę papildyti labiau
įpareigojančiomis daugiamečių išlaidų taisyklėmis
pagal vidutinės trukmės biudžeto programą, toliau didinti
valstybės išlaidų efektyvumą ir aktyviau kovoti su šešėline
ekonomika.
2.           Didinti paskatas dirbti,
racionalizuojant socialinių išmokų sistemą ir lanksčiau
skirstant negalios, bedarbio ir tėvystės išmokas, kartu užtikrinant
tinkamą socialinę apsaugą. Geriau teikti socialines paslaugas,
tikslingiau skirstant šeimos ir tėvystės išmokas bei pašalinant su
vaikais susijusias iškraipomąsias pajamų mokesčio išlygas.
Didinti jaunimo ir ilgalaikių bedarbių dalyvavimą darbo rinkoje.

3.           Mokymo ir švietimo programas
veiksmingiau susieti su darbo rinkos poreikiais, skatinti verslo ir mokslo
bendruomenių bendradarbiavimą. Didinti žemos kvalifikacijos
darbuotojų galimybes dalyvauti mokymosi visą gyvenimą procese.
Skatinti teikti pirmenybę mokslinių tyrimų ir inovacijų
sistemoms, taip pat remti jų internacionalizaciją.
4.           Gerinti energijos vartojimo
efektyvumą, visų pirma pastatų ir transporto, ir stiprinti
aplinkos srities paskatas, susijusias su transporto priemonėmis ir
atliekomis, be kita ko, apsvarstant kitas paskatas, pvz., transporto priemonių
apmokestinimą. Skatinti naudoti atsinaujinančią energiją,
be kita ko, tobulinant infrastruktūrą ir teisės aktus. Toliau
plėtoti tarpvalstybines jungtis, kad rinka neliktų iš dalies
izoliuota.
5.           Stiprinti
savivaldybių fiskalinį tvarumą, didinant vietos valdžios institucijų
efektyvumą ir užtikrinant veiksmingą paslaugų teikimą,
visų pirma nustatant didesnes paskatas jungtis arba skatinant savivaldybes
bendradarbiauti. Per priimtiną laikotarpį turėtų būti
pateikti atitinkami reformų pasiūlymai.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               COM(2012) 311 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 ir P7_TA(2012)0047.
[4]               2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimas 2012/238/ES.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Pagal ciklą pakoreguotas balansas (atėmus
vienkartines ir laikinąsias priemones), Komisijos tarnybų
perskaičiuotas remiantis programoje pateikta informacija ir taikant
bendrai sutartą metodiką.
[7]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2
dalį.


Svarbus teisinis pranešimas

|

52007SC0140

Rekomendacija Tarybos nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2009 m. Maltos konvergencijos programos  /* SEK/2007/0140 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 7.2.2007SEK(2007) 140 galutinisRekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2009 m. Maltos konvergencijos programos(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASBendrosios aplinkybės1998 m. liepos 1 d. įsigaliojusio Stabilumo ir augimo pakto pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir smarkiam tvariajam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas. 2005 m. Pakto reforma pripažįstamas jo naudingumas įtvirtinant fiskalinę drausmę, taip pat siekiama stiprinti jo efektyvumą, ekonominius pagrindus ir užtikrinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą.Tarybos reglamente (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[1], kuris yra Stabilumo ir augimo pakto dalis, nustatyta, kad valstybės narės turi pateikti Tarybai ir Komisijai stabilumo arba konvergencijos programas ir kasmetinius atnaujintus programų variantus (bendrą valiutą įvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) stabilumo programas, o bendros valiutos neįvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) konvergencijos programas). Pirmoji Maltos konvergencijos programa buvo pateikta 2004 m. gegužės mėn. Remdamasi reglamentu, atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją ir pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Taryba 2004 m. liepos 5 d. pateikė nuomonę dėl programos. Pagal tą pačią procedūrą atnaujintas stabilumo ir konvergencijos programas vertina Komisija ir nagrinėja minėtasis komitetas; jas taip pat gali nagrinėti Taryba.Atnaujintos programos vertinimo aplinkybėsKomisija išnagrinėjo naujausią 2006 m. gruodžio 7 d. pateiktą atnaujintą Maltos konvergencijos programą ir priėmė rekomendaciją dėl Tarybos nuomonės apie ją (žr. apibrauktą tekstą, kuriame pateikti pagrindiniai vertinimo aspektai).Siekiant apibūdinti aplinkybes, kurioms esant yra vertinama atnaujintoje konvergencijos programoje pateikta biudžeto strategija, tolesniuose punktuose pateikiama apibendrinta informacija:1.  ekonominės veiklos ir biudžeto rezultatai per pastaruosius dešimt metų,2.  šalies padėtis pagal Stabilumo ir augimo pakto korekcinę funkciją (perviršinio deficito procedūra),3.  naujausias šalies padėties pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinę funkciją vertinimas (Tarybos nuomonės dėl ankstesnės atnaujintos konvergencijos programos santrauka),4.  Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos vertinimas.Naujausi ekonominės veiklos ir biudžeto rezultataiPasibaigus spartaus ekonomikos augimo laikotarpiui antrojoje dešimtojo dešimtmečio dalyje, 2001–2005 m. Maltos ekonominė veikla stipriai sulėtėjo[2]. Nors tokiam rezultatui įtakos turėjo nepalankūs cikliški pokyčiai, šalies vidaus struktūriniai silpnieji aspektai, kuriems nepalankų poveikį darė sektorių gamybinė koncentracija, palaipsniui lėmė tai, kad Malta prarado išorės konkurencingumą. Dėl šios priežasties sumažėjo eksportas ir pablogėjo užsienio sąskaitos deficitas, kuris 2005 m. siekė apytiksliai 11 % BVP. Nors bendro gamybos veiksnių produktyvumo (BGVP) augimo skaičiavimai gali rodyti veiksnių sąnaudų „kokybės“ aspektą, žemas bendras veiksnių produktyvumas pastaraisiais metais buvo viena iš priežasčių, lėmusių silpną Maltos ekonomikos augimą. Per kelis pastaruosius metus Maltoje buvo užfiksuotas valdžios sektoriaus deficitas. Nors įvairios pastangos leido nuo 1998 m. sumažinti deficito ir BVP santykį, koregavimas ne visuomet būdavo tvarus. Daugelį metų koregavimas būdavo vykdomas gaunant daugiau įplaukų, tačiau pastarasis koregavimas vykdomas kontroliuojant išlaidas; šis koregavimas turėtų padėti pasiekti ilgiau trunkantį konsolidavimą. Tačiau nepaisant sėkmės pastaraisiais metais ribojant bendras išlaidas, nuo 1998 iki 2004 m. padidėjo tam tikros išlaidos, pvz., susijusios su sveikatos apsauga ir socialine apsauga.Perviršinio deficito procedūros taikymas Maltai2004 m. liepos 5 d. Taryba priėmė sprendimą, kuriame teigiama, kad pagal 104 straipsnio 6 dalį Maltoje yra perviršinis deficitas. Tuo pačiu metu Taryba, remdamasi Sutarties 104 straipsnio 7 dalimi, priėmė rekomendaciją, kurioje nurodė iki 2006 m. ištaisyti perviršinį deficitą. Visų pirma Maltai buvo rekomenduota griežtai įgyvendinti priemones (ypač struktūrinio pobūdžio), kurių tikslas – racionalizuoti ir sumažinti išlaidas. Taryba taip pat rekomendavo Maltai 2005 m. sustabdyti skolos santykio augimą ir vėliau jį mažinti.Tarybos nuomonėje dėl ankstesnės programos pateiktas vertinimas2006 m. kovo 14 d. Taryba priėmė nuomonę dėl ankstesnės atnaujintos konvergencijos programos, apimančios 2005–2008 metus. Taryba laikėsi nuomonės, kad „programa iš esmės atitinka tikslą – ištaisyti perviršinį deficitą iki 2006 m.“ Taryba paragino Maltą „ryžtingai įgyvendinti 2006 m. biudžetines priemones ir užtikrinti perviršinio deficito ištaisymą minėtais metais pagal atnaujintą konvergencijos programą bei užtikrinti, kad ištaisius perviršinį deficitą ir siekiant programos vidutinės trukmės tikslo biudžeto konsolidavimas išliktų tvarus“, „užtikrinti, kad 2006 m. skolos santykis mažėtų tinkamu greičiu iki Sutartyje nurodytos 60 % BVP pamatinės vertės“ ir „gerinti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą ir taip siekti tolesnės pažangos rengiant ir įgyvendinant pensijų reformą“.Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos vertinimas2006 m. spalio 15 d. Malta pateikė nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitą, numatytą atnaujintoje Lisabonos strategijoje ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui. Maltos nacionalinėje reformų programoje yra nurodyti šie pagrindiniai uždaviniai ir prioritetai: valstybės finansų tvarumas, konkurencingumas, aplinka, užimtumas ir švietimas bei mokymas. Komisijos atliktas šios programos vertinimas (priimtas kaip 2006 m. gruodžio mėn. metinės pažangos ataskaitos dalis[3]) parodė, kad įgyvendindama nacionalinę reformų programą Malta daro tinkamą pažangą. Įgyvendinimas yra labai pažengęs fiskalinio tvarumo srityje, kurią valdžios institucijos laiko svarbiausia, siekiant didesnio augimo, kuriant darbo vietas ir siekiant įvesti eurą. Įgyvendinimo pastangos mikroekonomikos ir užimtumo srityse yra mažesnės.Atsižvelgus į nustatytas stipriąsias ir silpnąsias vietas, Maltai rekomenduota imtis veiksmų šiose srityse: stiprinti konkurenciją, mažinti ir kitomis kryptimis nukreipti valstybės pagalbą; įtraukti daugiau žmonių į darbo rinką, spręsti nelegalaus darbo problemą ir pakeisti mokesčių ir pašalpų sistemą.Pagrindiniai vertinimo aspektai Kaip reikalaujama Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalyje (stabilumo programų atveju) ir 9 straipsnio 1 dalyje (konvergencijos programų atveju), vertinimas apima šiuos aspektus: ar ekonominės prielaidos, kuriomis yra grindžiama programa, yra patikimos; valstybės narės pateiktas vidutinės trukmės biudžeto tikslas ir tai, ar koregavimo planas siekiant to tikslo yra tinkamas; ar priemonės, kurių imamasi ir (arba) kurios buvo pasiūlytos siekiant laikytis koregavimo plano, yra pakankamos, kad per visą ciklą būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; vertinant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą – ar daugiau koregavimo pastangų dedama ekonomikos pakilimo laikotarpiais, o esant ekonomikos nuosmukiui, jų gali būti dedama mažiau. Euro zonos ir VKM II valstybių narių atveju – ar valstybė narė užtikrina metinį pagal ciklą pakoreguoto balanso gerėjimą, neskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių, t. y. 0,5 % BVP, kad būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; nustatant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą (jo dar nepasiekusioms valstybėms narėms) arba leidžiant laikinai nukrypti nuo vidutinės trukmės tikslo (jį pasiekusioms valstybėms narėms) – kaip įgyvendinamos svarbiausios struktūrinės reformos, turinčios tiesioginį ilgalaikį sąnaudų mažinimo poveikį (įskaitant potencialaus augimo skatinimą), ir todėl darančių išmatuojamą poveikį valstybės finansų tvarumui (su sąlyga, kad būtų išlaikyta pakankamai patikima riba 3 % BVP pamatinės vertės atžvilgiu ir kad programos laikotarpiu biudžeto būklė vėl priartėtų prie vidutinės trukmės tikslo), ypatingą dėmesį skiriant pensijų reformoms, kuriomis įvedama kelių pakopų sistema, kurioje yra privalomojo pensijų kaupimo pakopa; ar valstybės narės ekonominės politikos kryptys atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires. Programoje pateiktų makroekonominių prielaidų patikimumas įvertintas atsižvelgus į Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozę ir pasinaudojus bendrai sutarta potencialios gamybos apimties ir pagal ciklą pakoreguoto balanso apskaičiavimo metodika. Programos atitikties bendrosioms ekonominės politikos gairėms įvertinime atsižvelgiama į bendrąsias ekonominės politikos gaires valstybės finansų srityje, kurios įtrauktos į integruotas 2005–2008 m. gaires. Vertinime taip pat nagrinėjami šie klausimai: skolos santykio pokyčiai ir ilgalaikio valstybės finansų tvarumo perspektyvos, kuriems reikėtų „prižiūrint biudžeto būklę skirti pakankamai dėmesio“, kaip pažymėta 2005 m. kovo 20 d. Tarybos pranešime, pavadinimu „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo tobulinimas“. 2006 m. spalio 12 d. Komisijos komunikate nustatytas ilgalaikio tvarumo vertinimo metodas[4]; valstybių narių pagal Lisabonos strategiją ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui pateiktų nacionalinių reformų programų integracijos laipsnį. 2005 m. birželio 7 d. ECOFIN tarybos apibendrinamosiose pastabose Europos Vadovų Tarybai dėl bendrosios ekonominės politikos gairių nurodyta (2005-2008), kad nacionalinės reformų programos turėtų būti suderintos su stabilumo ir konvergencijos programomis; atitiktis elgesio kodeksui[5], kuriame, inter alia, reikalaujama, kad stabilumo ir konvergencijos programų struktūra ir visos duomenų lentelės būtų vienodos. |-  RekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2009 m. Maltos konvergencijos programosEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[6], ypač į jo 9 straipsnio 3 dalį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją,pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,PAREIŠKĖ TOKIĄ NUOMONĘ:5.  2007 m. vasario 27 d. Taryba išnagrinėjo atnaujintą Maltos konvergencijos programą, kurioje apžvelgiamas 2006–2009 m. laikotarpis.6.  Makroekonominiame scenarijuje, kuriuo grindžiama programa, numatoma, kad realusis BVP augs apie 3 % visą programos laikotarpį. Vertinant pagal dabar turimą informaciją atrodo, kad šiame scenarijuje yra pateiktos palankios 2007 m. augimo prielaidos ir labai palankios vėlesnių metų prielaidos, ypač dėl optimistinės išorės sektoriaus plėtros vidutinės trukmės laikotarpiu. Mažiau palankus grynasis eksportas vidutinės trukmės laikotarpiu, nei buvo numatyta programoje, gali padidinti užsienio sąskaitos disbalansą, užregistruotą pastaraisiais metais.7.  Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozėje numatyta, kad numatomas 2006 m. valdžios sektoriaus deficitas – 2,9 % BVP, palyginti su ankstesnėje atnaujintoje konvergencijos programoje nustatytu siektinu 2,7 % BVP deficitu. Naujoje atnaujintoje programoje numatytas 2006 m. rezultatas (2,6 % BVP) mažesnis, nei buvo numatyta Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozėje, ir atrodo patikimas, atsižvelgiant į naujausią informaciją apie BVP augimą ir valstybės finansų duomenis, susijusius su grynaisiais pinigais.8.  Atnaujintoje programoje apibrėžtos biudžeto strategijos tikslas – mažinti deficitą, kad 2006 m. jis būtų mažesnis nei 3 % BVP pamatinė vertė, ir toliau siekti fiskalinio konsolidavimo. Atnaujintoje programoje numatoma laipsniškai mažinti valdžios sektoriaus deficitą ir taip iki 2009 m. pasiekti, kad biudžetas būtų subalansuotas. Numatoma, kad dėl prognozuojamo palūkanų naštos sumažėjimo iki 2009 m. pirminis perteklius pasieks 3¼ % BVP. Koregavimo siekiama mažinant pirminių išlaidų santykį beveik 5¾ procentinio punkto BVP; tai yra daugiau nei reikia, kad būtų kompensuotas įplaukų santykio sumažėjimas beveik 3¾ procentinio punkto BVP. Nepaisant to, kad pavyko apriboti bendras išlaidas, išlaidos sveikatos apsaugai pastaraisiais metais išaugo. Bus mažiau nei praeityje naudojamasi deficitą mažinančiomis vienkartinėmis priemonėmis. Šioje programoje iš esmės patvirtinamas ankstesnėje atnaujintoje programoje numatytas nominalusis biudžeto koregavimas esant daug palankesniam makroekonominiam scenarijui.9.  Planuojama, kad pagal bendrai sutartą metodiką apskaičiuotas struktūrinis deficitas (t. y. pagal ciklą pakoreguotas balansas, neskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių) pagerės nuo maždaug 3 % BVP 2006 m. iki ½ % BVP programos laikotarpio pabaigoje. Kaip ir ankstesnėje atnaujintoje konvergencijos programoje, šioje programoje pateiktas biudžeto būklės vidutinės trukmės tikslas – struktūriniu požiūriu subalansuotas biudžetas, bet šio vidutinės trukmės tikslo programos laikotarpiu naujojoje programoje pasiekti nenumatoma. Kadangi vidutinės trukmės tikslas yra didesnis nei mažiausia vertė (nustatyta deficitui esant maždaug 1¾ % BVP), pasiekus šį tikslą susidaro pakankamai patikima riba, neleidžianti susidaryti perviršiniam deficitui. Vidutinės trukmės tikslas atitinka Stabilumo ir augimo pakte bei elgesio kodekse euro zonos ir VKM II valstybėms narėms nustatytas ribas ir tinkamai atspindi skolos santykį ir vidutinį ilgalaikį potencialų gamybos apimties augimą.10.  2007 m. biudžeto prognozių rizika programoje yra iš esmės subalansuota, bet vėliau biudžeto rezultatai gali būti prastesni nei prognozuojama programoje. Taip yra dėl palankių 2007 m. BVP augimo prognozių ir labai palankaus 2008–2009 m. makroekonominio scenarijaus, kuriais pagrįstos atnaujintos programos prognozės (nors tų metų mokesčių prognozės atrodo atsargios). Be to, nepateikiama išsamios informacijos apie koregavimo strategiją po 2007 m., todėl padidėja su suplanuotu fiskaliniu konsolidavimu susiję pavojai.11.  Atsižvelgiant į šį rizikos vertinimą, atrodo, kad programoje nustatytos biudžetinės priemonės atitinka perviršinio deficito ištaisymą pagal Tarybos rekomendaciją iki 2006 m. Taip pat panašu, jog jų užteks, kad nuo 2008 m. būtų nustatyta pakankamai patikima riba, kad nebūtų viršyta 3 % BVP deficito pamatinė vertė esant įprastiniams makroekonominiams svyravimams. Vėlesniais metais po perviršinio deficito ištaisymo programoje numatytas koregavimo tempas siekiant vidutinės trukmės tikslo iš esmės atitinka Stabilumo ir augimo paktą, pagal kurį metinis struktūrinio balanso pagerėjimas euro zonos ir VKM II valstybėse narėse turėtų atitikti 0,5 % BVP vertę ir šis koregavimas turėtų būti didesnis ekonomikos pakilimo laikotarpiais ir mažesnis nuosmukio laikotarpiais.12.  Apskaičiuota, kad bendroji valstybės skola 2006 m. pasiekė 68¼ % BVP ir yra didesnė nei Sutartyje nustatyta 60 % BVP pamatinė vertė. Programoje prognozuojama, kad skolos santykis programos laikotarpiu sumažės 8¾ procentinio punkto BVP. Tačiau skolos santykio vystymasis bus mažiau palankus nei suplanuotasis programoje, atsižvelgiant į pirmiau minėtą biudžeto tikslų riziką. Atsižvelgiant į šį rizikos vertinimą, atrodo, kad skolos santykis programos laikotarpiu mažėdamas pakankamai priartės prie pamatinės vertės.13.  Malta neseniai įgyvendino pensijų reformą, kurios tikslas – padidinti išėjimo į pensiją amžiaus ribą ir pakelti pensijų lygį. Dėl šios priežasties iš programoje pateikiamų apskaičiavimų galima spręsti, kad išlaidos pensijoms bus didesnės, todėl labiau augs su senėjimu susijusios išlaidos, kurios artės prie ES vidurkio. Jeigu ir toliau vyraus dabartinės tendencijos, išlaidos sveikatos apsaugai ilguoju laikotarpiu augs apytiksliai 1¾ procentinio punkto BVP, nors tai yra šiek tiek lėčiau nei tradicinis tempas. Dabartinė biudžeto būklė neužtikrina, kad skola bus stabiliai mažinama iki Sutartyje nurodytos pamatinės vertės. Todėl pagerinus biudžeto būklę, kaip numatyta programoje, galima būtų sumažinti valstybės finansų tvarumui kylančią riziką. Apskritai, Malta susiduria su vidutine rizika valstybės finansų tvarumui.14.  Konvergencijos programoje nenurodytas 2006 m. spalio mėn. pateiktos nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitos bendro poveikio kokybinis vertinimas, susijęs su fiskalinės politikos strategija vidutinės trukmės laikotarpiu. Tačiau joje pateikiami sisteminiai duomenys apie tiesiogines biudžeto išlaidas arba sutaupytas lėšas, atsirandančias dėl nacionalinėje reformų programoje numatytų pagrindinių reformų, o biudžeto prognozėse aiškiai atsižvelgiama į nacionalinėje reformų programoje nurodytų veiksmų poveikį valstybės finansams. Panašu, kad konvergencijos programoje numatytos priemonės valstybės finansų srityje yra suderintos su priemonėmis, numatytomis nacionalinėje reformų programoje. Visų pirma abiejose programose numatyta įgyvendinti pensijų reformą, o konvergencijos programoje išsamiai išdėstyta nacionalinėje reformų programoje paskelbta mokesčių reforma.15.  Programoje pateikta biudžeto strategija iš esmės atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires, įtrauktas į integruotas 2005–2008 m. gaires.16.  Kiek tai susiję su duomenų pateikimo reikalavimais, nustatytais elgesio kodekse dėl stabilumo ir konvergencijos programų, programoje pateikiami ne visi privalomi ir neprivalomi duomenys[7].Bendra išvada yra ta, kad programa atitinka siekį ištaisyti perviršinį deficitą iki 2006 m. ir, esant stipraus augimo perspektyvoms, numatoma tinkama pažanga siekiant vidutinės trukmės tikslo vėlesniais metais. Atrodo, kad programoje numatomas skolos santykis mažėja tinkamu tempu, kad pasiektų 60 % BVP pamatinę vertę. Tačiau yra rizika, susijusi su biudžeto tikslų siekimu po 2007 m. Yra svarbu išsaugoti tvirtą biudžeto būklę, kuriai neturėtų įtakos galimi numatomo stipraus augimo sutrikimai, visų pirma atsižvelgiant į pastaruoju metu susidariusį išorės disbalansą. Atsižvelgiant į pirmiau pateiktą vertinimą, Malta raginama:i) daryti tinkamą pažangą siekiant vidutinės trukmės tikslo ir užtikrinti, kad atitinkamai mažėtų skolos ir BVP santykis, tuo pačiu metu išsamiai išdėstant biudžeto strategiją (ypač išlaidų srityje) ilgalaikės perspektyvos požiūriu;ii) atsižvelgiant į skolos lygį ir numatomą su visuomenės senėjimu susijusių išlaidų padidėjimą, stiprinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą siekiant vidutinės trukmės tikslo ir toliau daryti pažangą kuriant ir įgyvendinant sveikatos priežiūros reformą.Pagrindinių makroekonominių ir biudžeto prognozių palyginimas2005 m. | 2006 m. | 2007 m. | 2008 m. | 2009 m. |Realusis BVP (pokytis, %) | 2006 m. gruodžio mėn. KP | 2,2 | 2,9 | 3,0 | 3,1 | 3,1 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 2,2 | 2,3 | 2,1 | 2,2 | nėra duomenų |2006 m. sausio mėn. KP | 0,9 | 1,1 | 1,2 | 2,0 | nėra duomenų |SVKI infliacija (%) | 2006 m. gruodžio mėn. KP | 2,5 | 3,1 | 2,2 | 2,1 | 2,0 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 2,5 | 3,0 | 2,6 | 2,4 | nėra duomenų |2006 m. sausio mėn. KP6 | 2,8 | 3,1 | 2,5 | 1,9 | nėra duomenų |Gamybos apimties atotrūkis (potencialusis BVP, %) | 2006 m. gruodžio mėn. KP1 | -2,8 | -2,1 | -1,3 | -0,3 | 0,9 |2006 m. lapkričio mėn. KOM5 | -2,1 | -1,4 | -1,1 | -0,5 | nėra duomenų |2006 m. sausio mėn. KP1 | -2,9 | -3,7 | -4,2 | -4,4 | nėra duomenų |Valdžios sektoriaus balansas (% BVP) | 2006 m. gruodžio mėn. KP | -3,2 | -2,6 | -2,3 | -0,9 | 0,1 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | -3,2 | -2,9 | -2,7 | -2,9 | nėra duomenų |2006 m. sausio mėn. KP | -3,9 | -2,7 | -2,3 | -1,2 | nėra duomenų |Pirminis balansas (% BVP) | 2006 m. gruodžio mėn. KP | 0,8 | 1,1 | 1,1 | 2,5 | 3,2 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 0,8 | 0,9 | 0,7 | 0,6 | nėra duomenų |2006 m. sausio mėn. KP | 0,3 | 1,4 | 1,5 | 2,4 | nėra duomenų |Pagal ciklą pakoreguotas balansas (% BVP) | 2006 m. gruodžio mėn. KP1 | -2,2 | -1,8 | -1,8 | -0,8 | -0,2 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | -2,4 | -2,3 | -2,3 | -2,7 | nėra duomenų |2006 m. sausio mėn. KP1 | -2,8 | -1,3 | -0,7 | 0,4 | nėra duomenų |Struktūrinis balansas2 (% BVP) | 2006 m. gruodžio mėn. KP3 | -3,8 | -2,9 | -2,0 | -1,0 | -0,4 |2006 m. lapkričio mėn. KOM4 | -4,0 | -3,5 | -2,5 | -2,7 | nėra duomenų |2006 m. sausio mėn. KP | -3,8 | -2,3 | -1,4 | 0,3 | nėra duomenų |Bendroji valstybės skola (% BVP) | 2006 m. gruodžio mėn. KP | 74,2 | 68,3 | 66,7 | 63,2 | 59,4 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 74,2 | 69,6 | 69,0 | 68,6 | nėra duomenų |2006 m. sausio mėn. KP | 76,7 | 70,8 | 68,9 | 67,3 | nėra duomenų |Pastabos: 1Komisijos tarnybų skaičiavimai remiantis programoje pateikiama informacija. 2Pagal ciklą pakoreguotas balansas (kaip ir pirmesnėse eilutėse), neįskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių. 3Vienkartinės ir kitos laikinosios priemonės pagal programą (1,6 % BVP 2005 m., 1,1 % BVP 2006 m., 0,2 % BVP 2007 m., 0,2 % BVP 2008 m. ir 0,2 % BVP 2009 m.; visos mažinančios deficitą). 4Vienkartinės ir kitos laikinosios priemonės pagal Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozę (1,6 % BVP 2005 m., 1,1 % BVP 2006 m. ir 0,2 % BVP 2007 m., 0 % BVP 2008 m.; visos mažinančios deficitą). 5Remiantis numatomu 2,2 %, 1,7 %, 1,7 % ir 1,6 % potencialiu augimu atitinkamai 2005–2008 m. 6 2006 m. sausio mėn. KP skaičiai atitinka mažmeninės prekybos kainų indeksą. Šaltinis: Konvergencijos programa (KP); Komisijos tarnybų 2006 m. rudens ekonominės prognozės (KOM); Komisijos tarnybų skaičiavimai. |[1] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Visus šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šioje tinklavietėjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] 2006 m. gruodžio 7 d. Maltos valdžios institucijos pateikė Eurostatui naujus BVP duomenis, apimančius laikotarpį nuo 1995 m., iš kurių galima spręsti, kad, palyginti su 2006 m. rugsėjo mėn. paskelbtais duomenimis, 1996–2003 m. nominalusis BVP lygis buvo patikslintas ir sumažintas iki apytiksliai 1 %. 2004 ir 2005 m. nominalusis BVP buvo patikslintas ir padidintas atitinkamai 0,4 % ir 0,9 %, o 2006 m. pirmosios pusės patikslintas skaičius – 1,1 %. Šie patikslinimai buvo atlikti kaip reguliaraus vertinimo proceso dalis laikantis Eurostato statistinės praktikos. Komisija, vertindama atnaujintą programą, naudojosi naujausiais skaičiais.[3] Komisijos komunikatas pavasario Europos Vadovų Tarybai „Atnaujintos Lisabonos strategijos ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui įgyvendinimas. Rezultatų pateikimo metai“, 2006 12 12, KOM(2006) 816.[4] Komisijos komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas ES“, 2006 10 12, KOM(2006) 574 ir 2006 m. Europos Komisijos Ekonomikos ir finansų reikalų generalinio direktorato dokumentas „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas Europos Sąjungoje“, leidinys European Economy , Nr. 4/2006.[5] „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo sąlygos bei stabilumo ir konvergencijos programų formos ir turinio gairės“, kurias 2005 m. spalio 11 d. patvirtino ECOFIN taryba.[6] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šioje tinklavietėjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[7] Pirmiausia nepateikta duomenų apie sektorių balansus, ypač 2006–2009 m. grynojo skolinimo ir skolinimosi prognozes kitų pasaulio šalių atžvilgiu, duomenų apie užimtumą ir darbo našumą, apskaičiuotą pagal darbo valandas.


				|

		52014DC0411

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl 2014 m. Prancūzijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Prancūzijos stabilumo programos /* COM/2014/0411 final - 2014/ () */

Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl 2014 m. Prancūzijos
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Prancūzijos stabilumo programos

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos
7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į 2011 m.
lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir
naikinimo[2],
ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[3],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[4],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonomikos ir
finansų komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Socialinės apsaugos
komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonominės politikos
komiteto nuomonę,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują
augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“,
grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia
dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų,
kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo
potencialas;
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi
Komisijos pasiūlymais, priėmė rekomendaciją dėl
valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės
politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. –
sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos
gairių, kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas
gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant
nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;
(3)
2012 m. birželio 29 d. valstybių ar
vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl
ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė
nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant
visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie
nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių
narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą
įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir
įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;
(4)
2013 m. liepos 9 d. Taryba
priėmė rekomendaciją dėl 2013 m. Prancūzijos
nacionalinės reformų programos ir nuomonę dėl atnaujintos
2012–2017 m. Prancūzijos stabilumo programos. 2013 m.
lapkričio 15 d. vadovaudamasi Reglamentu (ES) Nr. 473/2013[5] Komisija pateikė
nuomonę dėl 2014 m. Prancūzijos biudžeto plano projekto[6];
(5)
2013 m. lapkričio 13 d. Komisija
priėmė metinę augimo apžvalgą[7], kuria pradedamas
2014 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą
pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011
priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą[8], kurioje nurodė,
kad Prancūzija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios
reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(6)
2013 m. gruodžio 20 d. Europos
Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis
stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai.
Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos
augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas
skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir
konkurencingumą, mažinti nedarbą, šalinti socialinius krizės
padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;
(7)
2014 m. kovo 5 d. Komisija pagal
Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį paskelbė
Prancūzijos nuodugnios apžvalgos rezultatus[9].
Remdamasi analize, Komisija daro išvadą, kad Prancūzijoje išlieka
susidaręs makroekonominis disbalansas, kurį būtina ypač
atidžiai stebėti ir dėl kurio reikia imtis ryžtingų
politinių veiksmų. Visų pirma įgyvendinant politiką
reikia skirti nuolatinį dėmesį blogėjančiai prekybos
balanso ir konkurencingumo padėčiai, taip pat dideliam viešojo
sektoriaus įsiskolinimui.
(8)
2014 m. gegužės 7 d. Prancūzija
pateikė 2014 m. nacionalinę reformų programą ir
2014 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų
programų sąsają, jos vertintos vienu metu;
(9)
2014 m. stabilumo programoje išdėstytos
biudžeto strategijos tikslas – iki 2015 m. panaikinti perviršinį
deficitą, o iki 2017 m. pasiekti vidutinio laikotarpio tikslą.
Programoje patvirtintas ankstesnis vidutinio laikotarpio tikslas – pasiekti,
kad biudžetas būtų subalansuotas struktūriniu požiūriu; šis
tikslas yra griežtesnis, negu reikalaujama Stabilumo ir augimo paktu. Pagal
programą planuojama 2015 m. deficitą sumažinti iki 3 % BVP,
t. y. viršyti 2013 m. birželio 21 d. Tarybos rekomendacijoje
nustatytą tikslą. Po to planuojama (perskaičiuota) metinė
pažanga siekiant vidutinio laikotarpio tikslo yra mažesnė negu minimalus
reikalavimas – 0,5 % BVP. Apskritai programoje išdėstyta biudžeto strategija
tik iš dalies atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Programoje
numatyta, kad valdžios sektoriaus skola bus didžiausia 2014 ir 2015 m. ir
sieks 95,6 % BVP, o 2017 m. sumažės iki 91,9 %.
Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos biudžeto
projekcijos, yra tikėtinas 2014 m., tačiau gana optimistinis
2015 m., nes numatoma, kad šiais metais BVP padidės 1,0 %, o
kitais – 1,7 % , palyginti su 1,0 % ir 1,5 % pagal Komisijos
2014 m. pavasario prognozę. 2014 m. balandžio mėn.
nepriklausoma Viešųjų finansų aukščiausioji taryba (pranc. Haut
Conseil des finances publiques) pateikė nuomonę dėl
programos makroekonominio scenarijaus. 2014 m. kovo 5 d. Komisija
rekomendavo Prancūzijai dėti daugiau pastangų ir užtikrinti, kad
būtų visapusiškai laikomasi Tarybos rekomendacijos pagal perviršinio
deficito procedūrą (PDP). Stabilumo programoje išdėstytos kelios
papildomos 2014 m. priemonės, įskaitant ministerijos
skiriamų asignavimų panaikinimą, kuris turi būti patvirtintas
kaip papildomo biudžeto dalis, ir pradinį vyriausybės paskelbto
50 mlrd. EUR sutaupymo plano poveikį. Remiantis šiais faktais ir
atsižvelgiant į tai, kad 2013 m. fiskalinių pastangų
rezultatai buvo geresni, negu tikėtasi Komisijai teikiant
rekomendaciją, programą galima laikyti iš esmės
atitinkančia Komisijos rekomendaciją. Siekiant patikimai užtikrinti,
kad iki 2015 m. būtų panaikintas perviršinis deficitas,
fiskalinio konsolidavimo priemonių išsamumo lygis nepakankamas: pagal
Komisijos pateiktą prognozę kitais metais deficitas sieks 3,4 %
BVP, o pagrindinis struktūrinis koregavimas yra gerokai per mažas,
palyginti su Tarybos rekomenduotu lygiu. Be to, egzistuoja rizika, kad
vyriausybės tikslai gali būti nepasiekti. Visų pirma programoje
skelbiamų 2014 m. papildomų priemonių dalis dar turi
būti patvirtinta, o suma, kurią planuojama sutaupyti 2015 m.,
yra pernelyg didelė. Remiantis Komisijos prognoze, fiskalinės
pastangos 2013–2014 m. yra per mažos 0,2 procentinio punkto BVP, vertinant
pagal (pakoreguotą) struktūrinio balanso pokytį, ir 0,1
procentinio punkto BVP, vertinant pagal priemonių sumą, kuri, kaip
apskaičiuota Tarybos rekomendacijos metu, yra būtina. Remdamasi
programos vertinimu ir Komisijos prognoze, pagal Tarybos reglamentą (EB)
Nr. 1466/97 Taryba mano, kad priemonės, kuriomis grindžiama biudžeto
strategija, turi būti nurodytos išsamiau, taip pat reikia dėti
daugiau pastangų siekiant laikytis Tarybos rekomendacijos ir užtikrinti
atitinkamus vėlesnius veiksmus siekiant vidutinio laikotarpio tikslo.
Visų pirma papildomos pastangos turėtų būti išdėstytos
netrukus iš dalies keičiant 2014 m. biudžeto įstatymą;
(10)
atsižvelgiant į didelę ir toliau
didėjančią valdžios sektoriaus skolą ir tai, kad
perviršinio deficito panaikinimo terminas pratęstas iki 2015 m., dar
svarbiau griežtai vykdyti 2014 m. biudžetą, o 2015 m. –
ryžtingai taikyti esmines konsolidavimo priemones. Visų pirma, kaip
planavo Prancūzijos vyriausybė, viešosios išlaidos turėtų
didėti gerokai lėčiau negu praėjusiais metais. Taigi reikia patikslinti išlaidų mažinimo
strategiją, intensyviau atlikti dabartinę išlaidų
peržiūrą ir iš naujo, jei reikia, nustatyti vyriausybės
veiksmų apimtį. Sutaupyti daug lėšų per trumpą
laikotarpį negalima žymiai nesumažinant padidintų socialinės apsaugos
išlaidų, kurios sudaro beveik pusę viešojo sektoriaus išlaidų.
Tai reiškia, kad reikia sumažinti sveikatos apsaugos ir pensijų išlaidas
ir nustatyti, pavyzdžiui, platesnio užmojo metinius sveikatos apsaugos
išlaidų tikslus bei laikinai įšaldyti pensijas ir kitas socialines
išmokas, kaip šiuo metu yra numačiusi vyriausybė. Be to,
planuojamas naujasis decentralizavimo įstatymas turėtų
supaprastinti įvairius Prancūzijos administracinius lygmenis, kad
būtų išvengta administracinio dubliavimo ir pasiekta didesnė
sąveika, veiksmingumas ir lėšų taupymas sujungiant arba panaikinant
administracinius lygmenis. Šiuo atžvilgiu stabilumo programoje išdėstytos
struktūrinės reformos įsigalios tik vidutiniu laikotarpiu, nors
planuotas tvarkaraštis buvo paankstintas nuo stabilumo programos pradžios, be
to, rizika, kad jos gali būti neįgyvendintos, taip pat yra
didelė. Taip pat turėtų būti sustiprinta vietos valdžios
išlaidų kontrolė: apribotas metinis vietos valdžios mokestinių
pajamų didinimas ir griežtai įgyvendinamas planuojamas centrinės
valdžios teikiamų dotacijų mažinimas. Be poreikio taupyti lėšas
trumpuoju laikotarpiu, ilgalaikis viešųjų finansų tvarumas taip
pat kelia susirūpinimą. Pastaruosius kelerius metus viešosios
sveikatos apsaugos išlaidos buvo kontroliuojamos, tačiau reikia dėti
daugiau pastangų, kad būtų pagerintas ekonominis sveikatos
sistemos efektyvumas. Visų pirma reikia toliau įgyvendinti
išlaidų ribojimo politiką, nes prognozuojama, kad vidutiniu ir
ilguoju laikotarpiu sveikatos sistemos išlaidos labai padidės.
Turėtų būti didinamas išlaidų vaistams ir administracinių
išlaidų, taip pat stacionariosios sveikatos priežiūros išlaidų
efektyvumas. Galiausiai 2013 m. gruodžio mėn. buvo patvirtinta
pensijų reforma siekiant užtikrinti ilgalaikį sistemos tvarumą.
Tačiau siekiant panaikinti sistemos deficitą nepakaks įvykdyti
pensijų reformą: visų pirma nepavyks panaikinti deficito,
susidariusio dėl schemų, skirtų vyriausybės
pareigūnams ir darbuotojams, dirbantiems keliose valstybės
kontroliuojamose įmonėse. Apskritai pagal Prancūzijos valdžios
institucijų projekcijas taikant naujas pensijų priemones bendras
sistemos deficitas iki 2020 m. bus sumažintas tik per pusę iki
0,5 % BVP. Be to, labai tikėtina, kad koregavimo dydis yra
nepakankamas, nes makroekonominis scenarijus, kuriuos grindžiamos šios
projekcijos, gali būti pernelyg optimistinis. Įsteigtas naujas
pensijų priežiūros komitetas (pranc. Comité de suivi des retraites)
turėtų užtikrinti, kad sistemos deficitas būtų laipsniškai
panaikintas;
(11)
Prancūzija – viena iš valstybių
narių, kurioje darbo sąnaudos yra didžiausios. Visų pirma
didelė mokesčių našta darbo jėgai mažina įmonių
pelningumą. Siekdama palaikyti sąnaudų konkurencingumą,
Prancūzijos vyriausybė ėmėsi kelių iniciatyvų,
kad sumažintų mokesčių naštą darbo jėgai. 2012 m.
gruodžio mėn. buvo patvirtinta mokesčių atskaita
konkurencingumui ir užimtumui didinti, dėl kurios bus sumažintos darbo
užmokesčio, kuris yra ne daugiau kaip 2,5 karto didesnis už minimalų
darbo užmokestį, darbo sąnaudos. 2014 m. sausio mėn.
paskelbta, kad darbo sąnaudos bus sumažintos dar 10 mlrd. EUR pagal
atsakomybės ir solidarumo paktą. Abi priemonės sudarys
30 mlrd. EUR, arba 1,5 % BVP, ir atitiks bendrą įmonių
pelno mokesčio padidinimą, užregistruotą 2010–2013 m.;
dėl to darbdavių socialinių įmokų atotrūkis tarp
Prancūzijos ir euro zonos vidurkio sumažėtų tik per pusę.
Be to, eksportuojančios įmonės, dažniau mokančius didesnius
darbo užmokesčius, turės mažiau naudos iš šios mokesčių
atskaitos negu neeksportuojančios įmonės, todėl
priemonės poveikis konkurencingumui sumažės. Į atsakomybės
ir solidarumo paktą įtrauktas mažo darbo užmokesčio darbo
sąnaudų sumažinimas ir sumažinimas, taikomas darbo užmokesčiui,
kuris yra 1,6–3,5 karto didesnis už minimalų darbo užmokestį.
Pastaroji priemonė, kuri, kaip tikimasi, turi įsigalioti nuo
2016 m., turėtų didesnį tiesioginį poveikį
eksportuojančioms įmonėms. Dėl darbo užmokesčio
nustatymo Prancūzijoje gali būti iškraipyta darbo užmokesčio
struktūra ir apribotos įmonių galimybės koreguoti darbo
užmokestį ekonomikos nuosmukio metu. Socialinės apsaugos finansavimo
aukščiausioji taryba (pranc. Haut Conseil du financement de la
protection sociale) įvertino įvairių scenarijų
poveikį užimtumo socialinės apsaugos lengvatoms, tačiau darbo
užmokesčio raidai ir konkurencingumui buvo skiriama nedaug dėmesio.
Tačiau nepaisant didelių lengvatų, nustatytų darbuotojams,
gaunantiems minimalų darbo užmokestį, minimalaus darbo
užmokesčio darbo sąnaudos išlieka didelės. Dėl šių
lengvatų 2013 m. darbo sąnaudos buvo apribotos, taigi šis
pokytis yra teigiamas, vis dėlto minimalaus darbo užmokesčio lygis
Prancūzijoje yra toks, kad suteikia perkamąją galią, kuri
yra viena didžiausių Europos Sąjungoje. Todėl minimalaus darbo
užmokesčio raida turėtų būti palanki konkurencingumui ir
darbo vietų kūrimui. Prancūzijoje įstatymo numatytam minimaliam
darbo užmokesčiui taikoma tik keletas lengvatų, todėl
turėtų būti dedama daugiau pastangų, kad būtų
sumažintos pažeidžiamų grupių darbo sąnaudos;
(12)
Prancūzijos pasaulinis reitingas keliose
tarptautinio verslo aplinkos apklausose pablogėjo. Nors dėta pastangų,
kurios buvo 2013 m. liepos mėn. pradėto vadinamojo
supaprastinimo sukrėtimo (angl. simplification schock) proceso
dalis, pagerinti įmonių ir administracijos santykius, verslo
aplinką reikia gerinti toliau. Be to, reikia dar nustatyti ir
įgyvendinti keletą priemonių, kurios buvo apsvarstytos
supaprastinimo plane. Visų pirma ypatingas dėmesys turėtų
būti skiriamas darbo kodekso nuostatoms arba apskaitos taisyklėms,
susijusioms su konkrečiomis dydžio ribomis, kurios stabdo Prancūzijos
įmonių augimą. Tokios taisyklės gali kelti sunkumų
MVĮ pasiekti tokį dydį, kad jos galėtų eksportuoti
arba diegti inovacijas. Politikos iniciatyvos padidinti privačių
bendrovių MTTP išlaidas ir inovacijas, visų pirma mokslinių
tyrimų mokesčių kreditą ir konkurencingumo ašis, kol kas
davė nevienodų rezultatų. Dėl mažėjančio
pramonės sektoriaus svorio Prancūzijos privačiajame sektoriuje
privačios bendrovės nedidina MTTP išlaidų nepaisant didelių
įmonių lygmens pastangų. Todėl didelė MTTP
išlaidų dalis finansuojama viešaisiais pinigais arba tiesiogiai
valstybinių mokslinių tyrimų, arba netiesiogiai subsidijomis.
Dabartinių priemonių veiksmingumas turėtų būti dar
pagerintas siekiant padidinti MTTP išlaidas ir pagerinti inovacijų diegimą
privačiajame sektoriuje. Visų pirma konkurencingumo ašims skirti
ištekliai galėtų daryti didesnį masto poveikį ir gerinti
inovacijų sklaidą.  Be to, politikos efektyvumą būtų
galima padidinti šias ašis sujungus į realų įmonių tinklą,
kuris darytų teigiamą šalutinį poveikį. Galiausiai
tikimasi, kad mokslinių tyrimų mokesčių kredito
sąnaudos 2014 m. sieks 5,8 mlrd. EUR (beveik 0,3 % BVP).
Nepaisant šios priemonės taikymo sąnaudų, nėra jos
veiksmingumo MTTP ex post įvertinimo;
(13)
nors kliūtys, susijusios su teisine forma,
akcijų valdymo reikalavimais arba tarifais, tam tikroms profesijoms (pvz.,
veterinarams) buvo panaikintos, daugumos profesijų atstovai su
kliūtimis patekti į rinką ar vykdyti veiklą šiandien vis
dar susiduria (pvz., bendriau kalbant, taksi vairuotojai, sveikatos sektoriaus
darbuotojai, notarai ir teisininkai). Numerus clausus principo taikymas
norint verstis daugeliu profesijų (gydytojo, farmacininko ir kt.) kelia
kliūčių prieigai prie paslaugų ir galėtų
būti peržiūrėtas nekeliant grėsmės kokybei ir saugai.
Iki šiol neatliktas išsamus įvertinimas, koks yra reglamentuojamoms
profesijoms poveikį darančių apribojimų poreikis ir ar
tokie apribojimai yra proporcingi. Mažmeninės prekybos sektoriuje išlieka
sudėtingi leidimų atidaryti prekybos vietas išdavimo reikalavimai,
visų pirma dėl miestų planavimo reglamentų, ir prekybos su
nuostoliais draudimas ir daro neigiamą poveikį konkurencijai ir
vartotojams. Iki šiol Prancūzijoje nepriimtos konkrečios
priemonės kliūtims patekti į mažmeninės prekybos
sektorių panaikinti. Kalbant apie elektros energijos ir dujų
skirstymą, laipsniškai panaikinamos reguliuojamos kainos ne namų
ūkiams. Tačiau kainos tebėra reguliuojamos namų
ūkiams, o elektros energijos kainos nustatomos mažesnės už
savikainą, todėl apribojama alternatyvių tiekėjų
prieiga. Kalbant apie energetikos tinklų jungtis, vykdomi projektai,
visų pirma su Ispanija, turėtų būti užbaigti, kad elektros
ir dujų tinklų jungčių su kaimyninėmis šalimis
būtų daugiau. Geležinkelių sektoriuje efektyviam rinkos veikimui
tebetrukdo kliūtys patekti į rinką. Prancūzija
neatvėrė savo vidaus keleivinio geležinkelių transporto rinkos
konkurencijai, išskyrus tarptautinių paslaugų rinką, kurioje yra
keli nauji dalyviai. Ji pradėjo vykdyti geležinkelių sistemos
reformą, kad ši sistema taptų finansiškai tvaresnė. 2013 m.
spalio mėn. buvo pateiktas įstatymo projektas, kuris šiuos metu
svarstomas parlamente. Į pateiktas priemones įtrauktas ir visateisio
infrastruktūros valdytojo vertikaliai integruotoje struktūroje,
į kurią bus įtrauktas ir įsitvirtinęs operatorius,
įsteigimas. Ši nauja struktūra gali trukdyti alternatyviems
operatoriams naudotis tinklu;
(14)
Prancūzijoje bendra mokesčių našta
yra didelė ir didėja toliau. 2013 m. mokesčių ir BVP
santykis buvo 45,9 % – vienas didžiausių ES; nuo 2010 m.
fiskalinio konsolidavimo pradžios jis padidėjo 3,3 procentinio punkto.
Šiomis aplinkybėmis specialus komitetas (pranc. Assises de la fiscalité)
prisidėjo prie nuodugnios mokesčių sistemos peržiūros. Kol
kas padaryta maža pažanga siekiant sumažinti įstatymo numatytus
asmenų ir įmonių pajamų mokesčio tarifus ir padidinti
PVM efektyvumą. Vietoj to laikino pridėtinio mokesčio taikymas
didelėms bendrovėms pratęstas iki 2015 m., todėl
bendras įstatymo numatytas įmonių pajamų mokesčio
tarifas padidės net iki 38,1 % (šiuo metu įstatymo numatytas
tarifas yra vienas didžiausių ES ir sudaro 33,3 %). Prancūzijos
vyriausybė paskelbė, kad iki 2020 m. įstatymo numatytas
tarifas bus laipsniškai mažinamas iki 28 %, tačiau tikslios
informacijos apie tikslų tokios priemonės taikymo laiką
nėra. Per praėjusius metus taip pat padaryta tik nedidelė
pažanga siekiant mažinti ir supaprastinti pajamų mokesčio išlaidas.
Nepaisant tam tikros pažangos aplinkos mokesčių srityje (pvz.,
laipsniškai įvedant anglies dioksido mokestį arba pranc. contribution
climat energie), aplinkos mokesčio BVP dalis toliau yra maža.
Visų pirma Prancūzijoje akcizai nėra indeksuojami pagal
infliaciją, taip pat tebeteikiamos kai kurios svarbios aplinkai žalingos
subsidijos, pavyzdžiui, preferencinis akcizo tarifas dyzelinui. Galiausiai
2013 m. nebuvo imtasi papildomų priemonių įmonių
įsiskolinimui palankiam mokestiniam iškraipymui panaikinti, kad
būtų užkirstas kelias tolesniam privačiojo sektoriaus
įsiskolinimo didėjimui;
(15)
nors Prancūzija taikė kelias politikos
priemones, 2013 m. darbo rinkos padėtis toliau blogėjo,
todėl svarbiausias problemas dar reikia spręsti. 2013 m. nedarbas
toliau didėjo ir siekė 10,3 % (palyginti su 7,5 %
2008 m.). Prancūzijos darbo rinka tebėra segmentuota:
perėjimo nuo laikinų prie nuolatinių sutarčių lygis
labai mažas (2010 m. tikimybė, kad laikina darbo vieta taps nuolatine
buvo tik 10,6 %, palyginti su 25,9 % ES vidurkiu). Tarpprofesinis
socialinių partnerių susitarimas dėl darbo vietų
garantijų tapo įstatymu, kuris buvo priimtas 2013 m.
liepos mėn. Nors ši reforma yra teigiamas pokytis, šiuo etapu jos
poveikio negalima įvertinti vienareikšmiškai. Visų pirma tik
nedaugelis bendrovių pasinaudojo šiuo įstatymu numatyta
bendrovės lygmens susitarimų tvarka, kad padidintų darbo
sąlygų lankstumą laikinų ekonominių sunkumų
sąlygomis. Tačiau skundų dėl atleidimo iš darbo pateikimo
teismui rodiklis labai sumažėjo. 2014 m. vyko socialinių
partnerių derybos dėl bedarbio pašalpų sistemos reformos, vis
dėlto nesitikima, kad naujuoju susitarimu bus iš esmės sumažintas
sistemos deficitas. Kadangi yra susikaupęs bedarbio pašalpų sistemos
deficitas, kuris 2013 m. sudarė beveik 1 % BVP, reikia
papildomų struktūrinių priemonių, kuriomis būtų
užtikrintas sistemos tvarumas. Visų pirma siekiant užtikrinti paskatų
dirbti adekvatumą, reikėtų geriau pritaikyti tam tikrus
aspektus, pavyzdžiui, tinkamumo gauti pašalpą sąlygas,
proporcingą pašalpų mažinimą laikui bėgant arba pajamų
pakeitimo normas darbuotojams, gavusiems didžiausius darbo užmokesčius,
kurie tik nežymiai pakeisti po paskutinio 2014 m. kovo mėn.
socialinių partnerių susitarimo.  Dėl viena po kitos
vykusių pensijų reformų 55–64 metų amžiaus darbuotojų
užimtumo lygis per pastaruosius trejus metus nuolat didėjo. Tačiau
vyresnių darbuotojų užimtumo lygis Prancūzijoje (2012 m.
jis buvo 45,6 %) išlieka mažesnis už ES vidurkį (t. y. -4,5
procentinio punkto) ir tik 55 % vyresnio amžiaus darbuotojų
Prancūzijoje į pensiją išeina iškart baigę dirbti
(2008–2011 m.). Todėl per pastaruosius kelerius metus šios
grupės nedarbo lygis labai padidėjo. Taigi reikia geresnių
priemonių, kuriomis būtų pagerintos jų galimybės
įsidarbinti, taip pat reikia peržiūrėti paskatas šiems
žmonėms dirbti toliau arba grįžti į darbą;
(16)
2013 m. Tarptautinio moksleivių vertinimo
programos tyrimo metu paaiškėjo, kad Prancūzijoje švietimo skirtumai
yra vieni didžiausių EBPO valstybėse. Šeštadalis Prancūzijos
jaunuolių meta mokslus ir profesinio rengimo kursus neįgiję
kvalifikacijos. Tokia padėtis kelia ypač didelį
susirūpinimą, nes jaunimo nedarbas 2013 m. pabaigoje siekė
25,5 %, o žemiausios kvalifikacijos jaunuoliams grėsė beveik
dukart didesnė nedarbo rizika. Gamybinės praktikos skatinimo
programos turėtų būti visų pirma orientuotos į
žemiausios kvalifikacijos jaunuolius. Sprendžiant šią problemą buvo
padaryta pažanga 2013 m. liepos mėn. pradėjus vykdyti
privalomojo švietimo reformą ir 2014 m. kovo mėn. priėmus
profesinio mokymo ir mokymosi visą gyvenimą įstatymą.
Tačiau kol kas per anksti vertinti, ar šiomis priemonėmis bus
efektyviai sumažinti švietimo sistemos skirtumai, o 2014 m.
sausio mėn. paskelbtas naujas planas, skirtas pagrindinio
išsilavinimo mokykloms mažiau išsivysčiusiose vietovėse, dar turi
būti įgyvendintas. Galiausiai buvo palengvintas perėjimas iš
mokyklos į darbo rinką, tačiau 2012 m. gamybinę
praktiką atliekančių mokinių skaičius sumažėjo, o
schema vis daugiau pasinaudodavo aukštųjų mokyklų studentai;
(17)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija atliko išsamią Prancūzijos ekonominės politikos
analizę. Ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę
reformų programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą
tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Prancūzijos politikai, bet
ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES
priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių
sprendimų būtina stiprinti bendrą Europos Sąjungos
ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant
į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–7
rekomendacijose;
(18)
atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba
išnagrinėjo Prancūzijos stabilumo programą ir savo nuomonę[10] visų pirma
pateikė 1 rekomendacijoje;
(19)
atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos
ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę
reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal
Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau
išdėstytose 1–6 rekomendacijose;
(20)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos
analizę. Remdamasi šia analize, Taryba parengė konkrečias
rekomendacijas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro.
Prancūzija taip pat turėtų užtikrinti visišką tų
rekomendacijų įgyvendinimą laiku,
REKOMENDUOJA Prancūzijai
2014–2015 m. laikotarpiu imtis šių veiksmų:
1.           2014 m.
ir vėlesniu laikotarpiu sustiprinti biudžeto strategiją, be kita ko,
išsamiau nurodant pagrindines priemones, kad perviršinis deficitas
būtų tvariai panaikintas iki 2015 m., vykdant struktūrinio
koregavimo priemones, nurodytas Tarybos rekomendacijoje pagal perviršinio
deficito procedūrą. Siekiant tvariai panaikinti fiskalinį
disbalansą reikia patikimai įgyvendinti plataus užmojo
struktūrines reformas, kuriomis didinamas koregavimo pajėgumas ir skatinamas
augimas bei darbo vietų kūrimas. Panaikinus perviršinį
deficitą, toliau vykdyti struktūrinį koregavimą siekiant
vidutinio laikotarpio tikslo – bent 0,5 % BVP kiekvienais metais arba
daugiau, jeigu ekonominės sąlygos yra palankios, arba prireikus užtikrinti,
kad būtų laikomasi skolos taisyklės siekiant tvariai mažinti
didelį valdžios sektoriaus skolos santykį. Nustatyti veiksmus,
kuriais būtų siekiama visų valdžios sektoriaus padalinių
veiksmingumo, be kita ko, jei reikia, iš naujo nustatant vyriausybės
veiksmų apimtį. Visų pirma imtis veiksmų ir, kaip
planuojama, nuo 2015 m. iš esmės sumažinti socialinės apsaugos
išlaidas: nustatyti platesnio užmojo sveikatos apsaugos išlaidų tikslus,
apriboti pensijų išlaidas ir supaprastinti šeimos išmokas ir būsto
pašalpas. Iki 2014 m. gruodžio mėn. nustatyti aiškų vykdomo
decentralizavimo proceso grafiką siekiant panaikinti administracinį
dubliavimą, palengvinti vietos valdžios institucijų sujungimą ir
aiškiai nustatyti kiekvieno vietos valdžios lygmens atsakomybę.  Kaip
planuojama, nustatyti vietos valdžios mokestinių pajamų metinio
padidėjimo viršutinę ribą ir sumažinti centrinės valdžios
teikiamas dotacijas. Be poreikio sutaupyti lėšų trumpuoju
laikotarpiu, imtis veiksmų, kad būtų sprendžiamos
viešųjų sveikatos apsaugos išlaidų (įskaitant išlaidas
vaistams), numatomų vidutiniu ir ilguoju laikotarpiais, didėjimo
problemos, ir jei reikia ir kai reikia, imtis reikalingų papildomų
priemonių siekiant iki 2020 m. tvariai subalansuoti pensijų
sistemą, ypatingą dėmesį skiriant veikiančioms
specialioms schemoms.
2.           Užtikrinti, kad toliau
būtų taikomas darbo sąnaudų mažinimas pagal crédit
d’impôt compétitivité emploi. Imtis veiksmų, kad toliau būtų
mažinamos darbdavių socialinės įmokos laikantis
įsipareigojimų, prisiimtų pagal atsakomybės ir solidarumo
paktą, ir užtikrinti, kad kitos priemonės nesumažintų jo
poveikio ir kad būtų išlaikytas šiuo metu numatytas tikslas. Toliau
vertinti socialinių įmokų lengvatų ekonominį
poveikį, akcentuojant užimtumą, darbo užmokesčio raidą ir
konkurencingumą bei prireikus imtis tinkamų priemonių. Toliau
mažinti darbo sąnaudas taip, kad šis mažinimas neturėtų poveikio
biudžetui, t. y. pirmiausia mažinti darbo sąnaudas, susijusias su
mažiausiais darbo užmokesčiais, tikslingai mažinant darbdavių
socialines įmokas, atsižvelgiant į įvairius darbo
užmokesčio rėmimo planus.
3.           Supaprastinti bendrovių
administracines, fiskalines ir apskaitos taisykles ir imtis konkrečių
priemonių vyriausybės vykdomam supaprastinimo planui įgyvendinti
iki 2014 m. gruodžio mėn. Pašalinti reguliavimo kliūtis
bendrovių augimui, visų pirma persvarstant su dydžiu susijusius
kriterijus reglamentuose, kad būtų išvengta slenksčio efekto.
Imtis veiksmų siekiant supaprastinti ir pagerinti inovacijų politikos
veiksmingumą, visų pirma įvertinant ir prireikus pritaikant crédit
d’impôt recherche. Užtikrinti, kad ištekliai būtų skiriami
efektyviausioms konkurencingumo ašims, ir toliau skatinti ašių
inovacijų ekonominį poveikį.
4.           Pašalinti nepagrįstus
apribojimus verstis reglamentuojamomis profesijomis, sumažinti patekimo į
rinką išlaidas ir skatinti paslaugų konkurenciją. Imtis
tolesnių veiksmų mažinti reguliavimo naštą, darančią
poveikį mažmeninės prekybos sektoriaus veikimui, visų pirma
supaprastinant leidimų atidaryti prekybos vietas išdavimą ir
panaikinant draudimą prekybai su nuostoliais. Išlaikant palankias
sąlygas pažeidžiamoms grupėms, užtikrinti, kad namų ūkiams
būtų nustatyti tinkamo lygio reguliuojami dujų ir elektros
energijos tarifai, dėl kurių nekiltų konkurencinių kliūčių.
Sustiprinti elektros energijos ir dujų jungčių su Ispanija
pajėgumą; visų pirma padidinti dujų jungčių
pajėgumą, kad Iberijos pusiasalio dujų rinka būtų
integruota į Europos rinką. Geležinkelių sektoriuje užtikrinti
naujos jungtinės infrastruktūros valdytojo nepriklausomumą nuo
įsitvirtinusio operatoriaus ir imtis veiksmų iki 2019 m. atverti
vidaus keleivinio geležinkelių transporto rinką konkurencijai.
5.           Sumažinti mokesčių
naštą darbo jėgai ir dėti daugiau pastangų siekiant
sustiprinti ir padidinti mokesčių sistemos veiksmingumą. Šiuo
tikslu pradėjus vykdyti 2015 m. biudžetą imtis tokių
priemonių: panaikinti neveiksmingas asmenų ir įmonių
pajamų mokesčio išlaidas pagal naujausius vertinimus ir
iniciatyvą „Assises de la fiscalité“ mažinant įstatymo numatytus
tarifus; imtis papildomų priemonių įmonių
įsiskolinimui palankiam mokestiniam iškraipymui panaikinti; padidinti
mokesčių, visų pirma vartojimo, bazę; laipsniškai
panaikinti aplinkai žalingas subsidijas.
6.           Imtis tolesnių
veiksmų, kad būtų pašalintas darbo rinkos nelankstumas,
visų pirma taikant priemones darbo vietų išsaugojimo susitarimų
(pranc. accords de maintien de l’emploi) sąlygoms reformuoti, kad
šias sąlygas dažniau taikytų sunkumų turinčios
bendrovės. Imtis papildomų priemonių kartu su socialiniais
partneriais reformuoti bedarbio pašalpų sistemą siekiant užtikrinti,
kad ji būtų tvari ir kad pagal šią sistemą darbuotojai
būtų skatinami grįžti į darbo rinką. Teikti patarimus
ir organizuoti mokymus vyresnio amžiaus darbuotojams ir iš naujo įvertinti
susijusią konkrečią bedarbio pašalpos mokėjimo tvarką.

7.           Toliau modernizuoti
profesinį rengimą ir mokymą, įgyvendinti privalomojo
švietimo reformą ir imtis tolesnių veiksmų mažinti švietimo
skirtumus, visų pirma stiprinant kovai su mokyklos nebaigimu skirtas
priemones. Užtikrinti, kad aktyvios darbo rinkos politikos priemonėmis
būtų veiksmingai remiamos pažeidžiamiausios grupės. Pagerinti
perėjimą iš mokyklos į darbo rinką, visų pirma
stiprinant priemones, skirtas toliau plėtoti pameistrystės sistemą
ir specialų dėmesį skirti žemos kvalifikacijos asmenims.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL L 306, 2011 11 23, p. 25.
[3]               COM(2014) 411final.
[4]               Dok. P7_TA(2014)0128 ir
P7_TA(2014)0129.
[5]               OL L 140, 2013 5 27, p. 11.
[6]               C(2013)8004 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 81 final.
[10]             Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5
straipsnio 2 dalį.


title: 2008 m. gegužės 28 d. Komisijos rekomendacija dėl 2-nitrotolueno ir 2,4-dinitrotolueno keliamos rizikos mažinimo priemonių (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 2233) (Tekstas svarbus EEE)

text:
               31.5.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 141/20

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2008 m. gegužės 28 d.
   dėl 2-nitrotolueno ir 2,4-dinitrotolueno keliamos rizikos mažinimo priemonių
   (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 2233)
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2008/405/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1993 m. kovo 23 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93 dėl esančių medžiagų rizikos įvertinimo ir kontrolės (1), ypač į jo 11 straipsnio 2 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Toliau išvardytos medžiagos pagal Reglamento (EEB) Nr. 793/93 nuostatas buvo atrinktos kaip prioritetinės medžiagos, kurias reikia įvertinti pagal 2000 m. spalio 25 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 2364/2000 dėl prioritetinių medžiagų ketvirtojo sąrašo, kaip numatyta Tarybos reglamente (EEB) Nr. 793/93 (2):

                           —

                           2-nitrotoluenas,

                           —

                           2,4-dinitrotoluenas.

               (2)

               Pagal tą reglamentą paskirta valstybė narė pranešėja, vadovaudamasi 1994 m. birželio 28 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1488/94, nustatančiu esamų medžiagų keliamos rizikos žmonėms ir aplinkai įvertinimo principus (3), įvertino tų medžiagų keliamą riziką žmonėms bei aplinkai ir pasiūlė rizikos mažinimo strategiją, kaip numatyta Tarybos reglamente (EEB) Nr. 793/93.

               (3)

               Konsultuotasi su Pavojų sveikatai ir aplinkai moksliniu komitetu (PSAMK), ir jis paskelbė nuomones dėl pranešėjos atliktų rizikos vertinimų. Nuomonės paskelbtos šio mokslinio komiteto interneto svetainėje.

               (4)

               Rizikos vertinimo rezultatai ir rizikos mažinimo strategijos rezultatai yra išdėstyti atitinkamame Komisijos komunikate (4).

               (5)

               Remiantis minėtu vertinimu yra tikslinga rekomenduoti taikyti tam tikras kai kurių šių medžiagų keliamos rizikos mažinimo priemones. Dėl medžiagų, kurios nėra atskirai išvardytos, šios rekomendacijos adresatams neteikiama jokių rekomendacijų.

               (6)

               Rekomenduojamas rizikos darbuotojams mažinimo priemones reikėtų svarstyti atsižvelgiant į darbuotojų apsaugą reglamentuojančius teisės aktus, kurie laikomi tinkama sistema, leidžiančia tiek, kiek reikia, sumažinti atitinkamų medžiagų keliamą riziką.

               (7)

               Šioje rekomendacijoje numatytos rizikos mažinimo priemonės atitinka Reglamento (EEB) Nr. 793/93 15 straipsnio 1 dalimi įsteigto Komiteto nuomonę,

         REKOMENDUOJA:
   1   SKIRSNIS
   2,4-DINITROTOLUENAS
   (CAS Nr. 121-14-2; EINECS Nr. 204-450-0)
   Aplinkai (1, 2, 3) keliamos rizikos mažinimo priemonės

               1.

               Pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/1/EB (5) išduotuose leidimuose kompetentingos valstybių narių institucijos turėtų nustatyti 2,4-dinitrotoluenui taikomas sąlygas, išmetamųjų teršalų ribines vertes arba lygiaverčius parametrus ar technines priemones, kad atitinkami įrenginiai būtų eksploatuojami pagal geriausias esamas technologijas (toliau – GET), atsižvelgiant į tų įrenginių technines charakteristikas, jų geografinę padėtį ir vietos aplinkos sąlygas.

               2.

               Valstybės narės turėtų atidžiai stebėti, kaip įgyvendinamos su 2,4-dinitrotoluenu susijusios GET, ir Komisijai teikdamos informaciją apie GET, praneštų jai apie visus svarbius pokyčius.

               3.

               Į vietos vandens aplinką išmetami ir į ją patenkantys per orą 2,4-DNT teršalai prireikus turėtų būti kontroliuojami taikant nacionalines taisykles, kad būtų užtikrinta, jog nekils jokios rizikos aplinkai.

         2   SKIRSNIS
   ADRESATAI

               4.

               Ši rekomendacija skirta visiems sektoriams, kuriuose šios medžiagos importuojamos, gaminamos, vežamos, saugomos, iš jų ruošiami preparatai arba jos kitaip perdirbamos, naudojamos, šalinamos arba regeneruojamos, ir valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2008 m. gegužės 28 d.

            Komisijos vardu

         Stavros DIMAS

            Komisijos narys

      (1)  OL L 84, 1993 4 5, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).

      (2)  OL L 273, 2000 10 26, p. 5.

      (3)  OL L 161, 1994 6 29, p. 3.

      (4)  OL C 134, 2008 5 31, p. 4.

      (5)  OL L 24, 2008 1 29, p. 8.


title: 2012/771/ES: 2012 m. gruodžio 6 d. Komisijos rekomendacija dėl priemonių, kuriomis trečiosios šalys skatinamos laikytis minimalių gero mokesčių srities valdymo standartų

text:
               12.12.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 338/37

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2012 m. gruodžio 6 d.
   dėl priemonių, kuriomis trečiosios šalys skatinamos laikytis minimalių gero mokesčių srities valdymo standartų
   (2012/771/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               tarptautinėje aplinkoje skirtingi mokesčių teisės aktai paprastai laikomi fiskalinio suverenumo pasekme. Tokiomis aplinkybėmis nedidelės trečiosios šalys, turinčios ribotus finansinius poreikius, nustatė nedidelio dydžio pajamų mokestį, kuris bendrai taikomas asmenims ir įmonėms, arba nenustatė jokio pajamų mokesčio. Tokia mokesčių politika nebūtinai pati savaime yra nepageidaujama, jeigu valstybė bendradarbiauja tarptautiniu mastu, kad padėtų kitoms šalims stiprinti savo mokesčių politiką;

               (2)

               tačiau dažnai tokiai politikai, pagal kurią nustatytas nedidelio dydžio pajamų mokestis arba nenustatyta jokio mokesčio, būdingas skaidrumo trūkumas arba informacijos keitimosi su kitomis valstybėmis stoka. Tokios valstybės pritraukia investicijų suteikdamos nerezidentams galimybę apsaugoti tam tikro pobūdžio judrias pajamas arba kapitalą ir leidžia jiems nuslėpti tokias pajamas arba kapitalą nuo jų gyvenamosios vietos valstybės mokesčių administracijos;

               (3)

               tarptautiniuose forumuose, pvz., Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijoje arba Didžiojo dvidešimtuko susitikimuose imtasi įvairių iniciatyvų šiems susirūpinimą keliantiems klausimams spręsti. Be to, Pasaulinis skaidrumo ir keitimosi informacija mokesčių tikslais forumas (toliau – Pasaulinis forumas) parengė skaidrumo ir keitimosi informacija mokesčių tikslais standartus. 2009 m. Pasaulinis forumas sutiko peržiūrėti šių standartų įgyvendinimą. Pradėtas visapusiškas tarpusavio vertinimo procesas ir nemažai tradiciškai mažus mokesčius taikančių šalių arba teritorijų susitarė sudaryti dvišalius susitarimus dėl keitimosi informacija mokesčių tikslais;

               (4)

               Sąjungoje skaidrumo ir keitimosi informacija klausimai reglamentuojami 2011 m. vasario 15 d. Tarybos direktyva 2011/16/ES dėl administracinio bendradarbiavimo apmokestinimo srityje ir panaikinančia Direktyvą 77/799/EEB (1). Be to, Sąjungoje susitarta, kad žalingos mokesčių priemonės laikomos nepriimtinomis, todėl valstybėms narėms sudėtinga tokias priemones toliau taikyti arba nustatyti, ir šie principai įtraukti į Verslo apmokestinimo elgesio kodeksą, nurodytą 1997 m. gruodžio 1 d. posėdžiavusios Ecofin tarybos išvadų dėl mokesčių politikos (2) 1 priede. Įvairios priemonės, kurios gali patekti į Elgesio kodekso taikymo sritį, taip pat vertinamos pagal valstybės pagalbos taisykles, nustatytas Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV);

               (5)

               palaikydama ryšius su trečiosiomis šalimis Sąjunga siekė jas įtikinti laikytis tokių Sąjungos principų kaip skaidrumas ir keitimasis informacija (kurie panašūs į plačiai priimtus tarptautinius skaidrumo ir keitimosi informacija principus) ir panaikinti žalingas mokesčių priemones, kaip nurodyta Komisijos komunikate „Gero mokesčių srities valdymo skatinimas“ (3) ir Komisijos komunikate „Mokesčiai ir vystymasis. Bendradarbiavimas su besivystančiomis šalimis skatinant gerą mokesčių srities valdymą“ (4);

               (6)

               valstybės narės, kurių mokesčio bazei neigiamą poveikį padarė skaidrumo trečiosiose šalyse trūkumas arba jų taikomos žalingos priemonės, ėmėsi veiksmų, kad padėtis būtų ištaisyta. Tačiau mokesčių mokėtojai tokių priemonių vengia ir savo verslą ir sandorius perkelia į kitą šalį ar teritoriją, kurioje apsaugos lygis mažesnis. Šis pavojus labai svarbus Sąjungos viduje, nes ekonominės veiklos vykdytojai veiklą gali vykdyti bet kurioje Sąjungos šalyje. Todėl apsaugos nuo tokio mokesčio bazės nykimo lygmuo Sąjungoje atitinka mažiausią bet kurios valstybės narės garantuojamą apsaugos lygį;

               (7)

               dėl tokios padėties Sąjungoje atsiranda iškraipymų, kurie skatina dirbtinius kapitalo srautus ir mokesčių mokėtojų judėjimą vidaus rinkoje, o tai kenkia vidaus rinkos tinkamam veikimui ir lemia valstybių narių mokesčių bazės nykimą. Tokia iškraipymų problema turėtų būti sprendžiama visoms valstybėms narėms laikantis bendro požiūrio;

               (8)

               todėl būtina nustatyti aiškius minimalius gero mokesčių srities valdymo standartus, tiek susijusius su skaidrumu ir su keitimusi informacija, tiek su žalingomis mokesčių priemonėmis, taip pat nustatyti įvairias priemones, taikomas trečiųjų šalių atžvilgiu, kad jos būtų skatinamos laikytis tokių standartų;

               (9)

               tarptautiniu mastu pripažintas skaidrumo ir keitimosi informacija standartas nustatytas Pažangos stebėjimo ir peržiūros sąlygose, dėl kurių 2009 m. susitarė Pasaulinis forumas. Todėl šios sąlygos turėtų būti šios rekomendacijos pagrindas. Kalbant apie žalingas mokesčių priemones, Verslo apmokestinimo elgesio kodeksas yra tinkamas orientacinis dokumentas Sąjungoje. Valstybės narės įsipareigojo skatinti trečiąsias šalis laikytis minėtame kodekse įtvirtintų principų. Todėl šios rekomendacijos tikslais tikslinga remtis minėto kodekso kriterijais. Taip pat svarbu atsižvelgti į mokesčių priemonėms, kurios gali patekti į Verslo apmokestinimo elgesio kodekso (5) taikymo sritį, vertinti Taryboje sukurtos Elgesio kodekso grupės (verslo apmokestinimas) darbą. Šios grupės įvertinti atvejai gali būti naudingi nagrinėjant, ar tam tikra priemonė laikytina žalinga;

               (10)

               šioje rekomendacijoje turėtų būti nurodytos priemonės, kurios turėtų būti taikomos trečiųjų šalių, nesilaikančių minimalių gero mokesčių srities valdymo standartų, atžvilgiu. Drauge taikydamos šias priemones valstybės narės galėtų smarkiai padidinti bendrą kiekvienos valstybės narės taikomų priemonių veiksmingumą. Todėl būtų galima sumažinti prarandamas mokestines pajamas, mokesčių administracijų patiriamas administracines išlaidas ir mokesčių mokėtojams tenkančią prievolių vykdymo naštą;

               (11)

               siekiant skatinti laikytis minimalių gero mokesčių srities valdymo standartų, taip pat būtina nustatyti palankias priemones, kad trečiosios šalys būtų skatinamos šių standartų laikytis arba kad jų laikytis įsipareigojusios trečiosios šalys sulauktų pagalbos;

               (12)

               šioje rekomendacijoje nurodytos ir valstybių narių taikomos priemonės turi atitikti Sąjungos teisę, visų pirma SESV įtvirtintas pagrindines laisves,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   1.   Dalykas
   Šioje rekomendacijoje nurodomi kriterijai, kurie padeda nustatyti trečiąsias šalis, nesilaikančias minimalių gero mokesčių srities valdymo standartų. Joje taip pat išvardijami veiksmai, kurių valstybės narės imasi trečiųjų šalių, kurios tokių standartų nesilaiko, atžvilgiu ir trečiųjų šalių, kurios tokių standartų laikosi, atžvilgiu.
   Ši rekomendacija susijusi su pajamų mokesčiu.
   2.   Terminų apibrėžtys
   Šioje rekomendacijoje vartojamų terminų apibrėžtys:
   a)   pajamų mokestis– asmenims arba juridiniams subjektams nustatytas bet kokiu būdu valstybės, jos politinių vienetų arba vietos valdžios institucijų renkamas bet koks pajamų mokestis;
   b)   trečioji šalis– bet kokia šalis ar teritorija ne valstybė narė;
   c)   nacionalinis juodasis sąrašas– valstybės narės patvirtintas sąrašas, kuriame nustatytos kitos šalys ar teritorijos, kurių atžvilgiu valstybė narė taiko iš anksto nustatytas mokesčių priemones arba mokesčių politiką.
   3.   Minimalūs gero mokesčių srities valdymo standartai
   Trečioji šalis minimalių gero mokesčių srities valdymo standartų laikosi, jeigu:

               a)

               ji priėmė teisines, reguliavimo ir administracines priemones, skirtas laikytis skaidrumo ir keitimosi informacija standartų, nustatytų šios rekomendacijos priede, ir tas priemones veiksmingai taiko;

               b)

               ji netaiko žalingų mokesčių priemonių verslo apmokestinimo srityje.

         Mokesčių priemonės, kuriomis nustatomas gerokai mažesnis faktinis apmokestinimo lygis, įskaitant nulinį apmokestinimą, negu paprastai taikoma aptariamoje trečiojoje šalyje, laikytinos potencialiai žalingomis. Toks apmokestinimo lygis gali būti taikomas remiantis nominaliu mokesčių tarifu, mokesčio baze arba bet kokiu kitu susijusiu veiksniu.
   Vertinant, ar tokios priemonės yra žalingos, be kita ko, turėtų būti atsižvelgiama į tai, ar:

               a)

               pranašumai suteikiami tik nerezidentams arba sandorių, sudaromų su nerezidentais, atžvilgiu;

               b)

               pranašumai visiškai atskirti nuo vidaus rinkos, kad jie neturėtų poveikio šalies mokesčio bazei;

               c)

               pranašumai suteikiami net tais atvejais, kai trečiojoje šalyje, kurioje gaunama mokestinė nauda, faktiškai nevykdoma jokia ūkinė veikla ir nedaroma didelė ekonominė įtaka;

               d)

               pelno, gaunamo tarptautinei įmonių grupei vykdant veiklą, nustatymo taisyklės skiriasi nuo tarptautiniu mastu patvirtintų principų, visų pirma nuo taisyklių, dėl kurių susitarta Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijoje, arba

               e)

               mokesčių priemonėms trūksta skaidrumo, be kita ko, kai teisinės nuostatos administraciniu lygmeniu neskaidriai sušvelninamos.

         Taikydamos šiuos kriterijus valstybės narės turėtų atsižvelgti į Elgesio kodekso grupės (verslo apmokestinimas) išvadas, susijusias su mokesčių priemonėmis, kurias ji laiko žalingomis.
   4.   Trečiosioms šalims, kurios nesilaiko 3 punkte nurodytų minimalių standartų, taikomos priemonės

               4.1.

               Valstybės narės turėtų skelbti trečiųjų šalių, kurios nesilaiko 3 punkte nurodytų minimalių standartų, juoduosius sąrašus, kad būtų taikomas 4.3 punktas. Šiuose juoduosiuose sąrašuose turėtų būti daroma nuoroda į šią rekomendaciją.

               4.2.

               Nacionalinius juoduosius sąrašus patvirtinusios valstybės narės juose turėtų nurodyti trečiąsias šalis, kurios nesilaiko 3 punkte nurodytų minimalių standartų.

               4.3.

               Su trečiąja šalimi, kuri nesilaiko 3 punkte nurodytų minimalių standartų, sutartį dėl dvigubo apmokestinimo išvengimo sudariusi kiekviena valstybė narė turėtų siekti iš naujo derėtis dėl sutarties dėl dvigubo apmokestinimo išvengimo, ją sustabdyti arba nutraukti, atsižvelgdama į tai, kas tinkamiausia siekiant, kad ta trečioji šalis laikytųsi minėtų standartų.

         5.   Trečiosioms šalims, kurios laikosi 3 punkte nurodytų minimalių standartų, taikomos priemonės

               5.1.

               Valstybės narės turėtų išbraukti trečiąsias šalis, kurios laikosi 3 punkte nurodytų minimalių standartų, iš 4.1 punkte nurodytų juodųjų sąrašų.

               5.2.

               Valstybės narės turėtų svarstyti galimybę išbraukti trečiąsias šalis, kurios laikosi 3 punkte nurodytų minimalių standartų, iš bet kokių 4.2 punkte nurodytų esamų nacionalinių juodųjų sąrašų.

               5.3.

               Valstybės narės turėtų svarstyti galimybę pradėti dvišales derybas dėl sutarčių dėl dvigubo apmokestinimo išvengimo sudarymo su trečiosiomis šalimis, kurios laikosi 3 punkte nurodytų minimalių standartų.

         6.   Trečiosioms šalims, kurios įsipareigoja laikytis 3 punkte nurodytų minimalių standartų, taikomos priemonės

               6.1.

               Valstybės narės turėtų svarstyti galimybę glaudžiau bendradarbiauti su trečiosiomis šalimis, visų pirma besivystančiomis šalimis, kurios įsipareigoja laikytis 3 punkte nurodytų minimalių standartų, ir joms padėti veiksmingai kovoti su mokesčių slėpimu ir agresyviu mokesčių planavimu. Šiuo tikslu į tokias šalis ribotam laikotarpiui jos galėtų komandiruoti mokesčių srities ekspertus.
               Vertindamos trečiųjų šalių įsipareigojimą laikytis minėtų minimalių standartų, valstybės narės turėtų atsižvelgti į visus veiksmus, kurių imtasi siekiant šio tikslo, visų pirma į konkrečias priemones, kurių trečioji šalis jau ėmėsi siekdama laikytis minėtų standartų.

               6.2.

               Jeigu trečioji šalis gauna pagalbą, kaip nurodyta 6.1 punkte, ir padaro tinkamą pažangą laikydamasi minėtų minimalių standartų, valstybės narės neturėtų šių trečiųjų šalių atžvilgiu taikyti 4 punkte nurodytų priemonių, išskyrus derybas dėl sutarčių dėl dvigubo apmokestinimo išvengimo.

         7.   Tolesni veiksmai
   Valstybės narės Komisijai turėtų pranešti apie priemones, kurių jos imasi siekdamos atsižvelgti į šią rekomendaciją, taip pat visus tokių priemonių pakeitimus.
   Per trejus metus po šios rekomendacijos priėmimo Komisija paskelbs ataskaitą dėl jos taikymo.
   8.   Adresatai
   Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2012 m. gruodžio 6 d.

            Komisijos vardu

         Algirdas ŠEMETA

            Komisijos narys

      (1)  OL L 64, 2011 3 11, p. 1.

      (2)  OL C 2, 1998 1 6, p. 1.

      (3)  COM(2009) 201 galutinis, 2009 m. balandžio 28 d.

      (4)  COM(2010) 163 galutinis, 2010 m. balandžio 21 d.

      (5)  OL C 99, 1998 4 1, p. 1.

      PRIEDAS

         SKAIDRUMO IR KEITIMOSI INFORMACIJA STANDARTAI

      A.   GALIMYBĖ SUSIPAŽINTI SU INFORMACIJA

                  A.1.

                  Atitinkamos trečiosios šalys užtikrina, kad jos kompetentingos valdžios institucijos galėtų susipažinti su nuosavybės ir tapatybės informacija, susijusia su visais svarbiais subjektais ir susitarimais.

                  A.2.

                  Atitinkamos trečiosios šalys užtikrina, kad visų svarbių subjektų ir visų susitarimų atžvilgiu būtų daromi patikimi apskaitos įrašai.

                  A.3.

                  Su bankų turima informacija susipažinti gali visi banko sąskaitos turėtojai.

            B.   GALIMYBĖ GAUTI INFORMACIJĄ

                  B.1.

                  Atitinkamų trečiųjų šalių kompetentingoms valdžios institucijoms suteikti įgaliojimai gauti informaciją, kurios prašoma pagal susitarimą dėl keitimosi informacija, iš visų jų teritorijai priklausančių asmenų, kurie tokią informaciją turi arba kuriems ji priklauso, ir ją perduoti.

                  B.2.

                  Asmenų teisės ir jiems taikomos apsaugos priemonės trečiojoje šalyje, kurioje prašoma informacijos, atitinka veiksmingo keitimosi informacija principą.

            C.   KEITIMASIS INFORMACIJA

                  C.1.

                  Keitimosi informacija su valstybėmis narėmis mechanizmais užtikrinama, kad toks keitimasis vyktų veiksmingai.

                  C.2.

                  Atitinkamos trečiosios šalies keitimosi informacija mechanizmų tinklas apima visas valstybes nares.

                  C.3.

                  Atitinkamos trečiosios šalies keitimosi informacija mechanizmais tinkamai užtikrinamas iš valstybių narių gaunamos informacijos konfidencialumas.

                  C.4.

                  Atitinkamos trečiosios šalies keitimosi informacija mechanizmais užtikrinamos mokesčių mokėtųjų ir trečiųjų asmenų teisės ir apsaugos priemonės.

                  C.5.

                  Atitinkama trečioji šalis informaciją pagal susitarimus su valstybėmis narėmis teikia laiku.


title: 2010 m. vasario 16 d. Tarybos rekomendacija dėl Europos centrinio banko pirmininko pavaduotojo skyrimo

text:
               2.3.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 52/1

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2010 m. vasario 16 d.
   dėl Europos centrinio banko pirmininko pavaduotojo skyrimo
   2010/C 52/01
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 283 straipsnio 2 dalį ir 139 straipsnio 2 dalies h punktą, bei atsižvelgdama į Protokolo dėl Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statuto 11.2 straipsnį ir 42.3 straipsnį,
   EUROPOS VADOVŲ TARYBAI REKOMENDUOJA:
   Europos centrinio banko pirmininko pavaduotoju aštuonerių metų kadencijai nuo 2010 m. birželio 1 d. skirti Vítor CONSTÂNCIO.

      Priimta Briuselyje 2010 m. vasario 16 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         E. SALGADO


title: 2006 m. vasario 15 d.  Europos Parlamento ir Tarybos rekomendacija dėl tolesnio Europos bendradarbiavimo užtikrinant aukštojo mokslo kokybę

text:
               4.3.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 64/60

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REKOMENDACIJA

   2006 m. vasario 15 d.
   dėl tolesnio Europos bendradarbiavimo užtikrinant aukštojo mokslo kokybę
   (2006/143/EB)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 149 straipsnio 4 dalį ir į 150 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   pasikonsultavę su Regionų komitetu,
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               Nepaisant to, kad 1998 m. rugsėjo 24 d. Tarybos rekomendacijos 98/561/EB dėl Europos bendradarbiavimo užtikrinant aukštojo mokslo kokybę (3) įgyvendinimas buvo ryški sėkmė, kaip parodė 2004 m. rugsėjo 30 d. Komisijos ataskaita, vis dar reikia gerinti Europos aukštojo mokslo pasiekimus, ypač jo kokybę, siekiant, kad jis taptų skaidresnis ir juo labiau pasitikėtų Europos piliečiai ir kitų šalių studentai bei mokslo darbuotojai.

               (2)

               Rekomendacijoje 98/561/EB kviečiama paremti, o prireikus sukurti, skaidrias kokybę užtikrinančias sistemas. Beveik visos valstybės narės sukūrė nacionalines užtikrinimo sistemas ir inicijavo ar sudarė galimybę sukurti vieną ar daugiau kokybės užtikrinimo ar akreditavimo agentūrų.

               (3)

               Rekomendacijoje 98/561/EB raginama kokybės užtikrinimo sistemas pagrįsti kai kuriomis esminėmis savybėmis, įskaitant programų ar įstaigų vertinimą vertinant iš vidaus, atliekant išorės patikrinimą, įtraukiant studentus, skelbiant rezultatus ir dalyvaujant tarptautiniuose projektuose. Kokybės užtikrinimo vertinimų rezultatai yra svarbūs padedant aukštojo mokslo įstaigoms gerinti darbo rezultatus.

               (4)

               3 konstatuojamojoje dalyje nurodytos esminės savybės bendrai buvo įgyvendintos visose kokybės užtikrinimo sistemose, ir 2003 m. rugsėjo mėn. Berlyne Bolonijos proceso kontekste jas patvirtino Europos švietimo ministrai, siekdami sukurti Europos aukštojo mokslo erdvę.

               (5)

               2000 m. buvo sukurta Europos aukštojo mokslo kokybės užtikrinimo asociacija (ENQA), ir prie jos prisijungia vis daugiau kokybės užtikrinimo ar akreditavimo agentūrų visose valstybėse narėse.

               (6)

               Bolonijos proceso kontekste ir 2003 m. rugsėjo mėn. susitikimo Berlyne pagrindu 45 šalių švietimo ministrai priėmė Europos aukštojo mokslo erdvės kokybės užtikrinimo standartus ir gaires, kaip siūlė ENQA, jų 2005 m. gegužės 19–20 d. susitikimo Bergene metu. Jie taip pat su džiaugsmu pritarė Europos kokybės užtikrinimo agentūrų registro, grindžiamo nacionaline peržiūra, principui ir paprašė ENQA, bendradarbiaujant su Europos universitetų asociacija (EUA), Europos aukštojo mokslo įstaigų asociacija (EURASHE) ir Studentų nacionalinėmis sąjungomis Europoje (ESIB), toliau plėtoti praktinius įgyvendinimo aspektus ir per Bolonijos tolesnio darbo grupę parengti ataskaitą ministrams. Be to, jie pabrėžė, kaip svarbu bendradarbiauti nacionaliniu mastu pripažintoms agentūroms siekiant plėtoti akreditacijos arba kokybės užtikrinimo sprendimų abipusį pripažinimą.

               (7)

               ES veiksmai, remiantys kokybės užtikrinimą, turėtų būti plėtojami juos derinant su Bolonijos proceso pagrindu vykdomais veiksmais.

               (8)

               Pageidautina sudaryti nepriklausomų ir patikimų kokybę užtikrinančių Europoje veikiančių regioninių, nacionalinių, bendro pobūdžio, specializuotų, valstybinių ar privačių agentūrų registrą, siekiant sustiprinti aukštojo mokslo skaidrumą ir padėti pripažinti užsienyje įgytas kvalifikacijas ir ten praleistą studijų laikotarpį.

               (9)

               Lisabonos strategijos kontekste 2002 m. kovo mėn. Barselonoje Europos Vadovų Taryba pateikė išvadą, kurioje teigiama, kad Europos švietimo ir mokslo sistemos turėtų tapti „pasaulio kokybės standartu“,

         REKOMENDUOJA VALSTYBĖMS NARĖMS:

               1.

               Skatinti, kad visos savo teritorijoje veikiančios aukštojo mokslo įstaigos įvestų ar tobulintų griežtas vidaus kokybės užtikrinimo sistemas pagal Europos aukštojo mokslo erdvės kokybės užtikrinimo standartus ir gaires, priimtas Bergene Bolonijos proceso pagrindu.

               2.

               Skatinti, kad visos savo teritorijoje veikiančios kokybės užtikrinimo ar akreditavimo agentūros vertindamos būtų nepriklausomos, taikytų Rekomendacijoje 98/561/EB išdėstytas kokybės užtikrinimo savybes ir įvertinimo tikslais taikytų bendrą Bergene priimtą bendro pobūdžio standartų ir gairių rinkinį. Šie standartai turi būti ir toliau tobulinami bendradarbiaujant su aukštojo mokslo sektoriaus atstovais. Jie turi būti taikomi taip, kad saugotų ir skatintų įvairovę ir naujoves.

               3.

               Skatinti nacionalinių institucijų, aukštojo mokslo sektoriaus ir kokybės užtikrinimo ar akreditavimo agentūrų atstovus, kad jie drauge su socialiniais partneriais sudarytų „Europos kokybės užtikrinimo agentūrų registrą“ („Europos registras“), grindžiamą nacionaline peržiūra bei atsižvelgiantį į priede nustatytus principus, ir apibrėžtų registracijos sąlygas bei registro tvarkymo taisykles.

               4.

               Sudaryti galimybę aukštojo mokslo įstaigoms savo teritorijoje pagal savo poreikius ir pobūdį pasirinkti agentūrą iš kokybės užtikrinimo ir akreditavimo agentūrų Europos registre, jei tai suderinama su jų nacionalinės teisės aktais arba tai leidžia jų nacionalinės valdžios institucijos.

               5.

               Leisti, kad aukštojo mokslo įstaigos siektų papildomo kitos į Europos registrą įtrauktos agentūros įvertinimo, pavyzdžiui, kad būtų sustiprintas tarptautinis jų pripažinimas.

               6.

               Skatinti agentūrų bendradarbiavimą siekiant sukurti tarpusavio pasitikėjimą ir plėtoti kokybės užtikrinimo bei akreditacijos įvertinimų pripažinimą, taip padedant pripažinti kvalifikacijas studijų ar darbo kitoje šalyje tikslu.

               7.

               Užtikrinti viešą prieigą prie Europos registre užregistruotų kokybės užtikrinimo ar akreditacijos agentūrų atliktų įvertinimų.

         SIŪLO KOMISIJAI:

               1.

               Glaudžiai bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis tęsti savo paramą aukštojo mokslo įstaigų, kokybės užtikrinimo ar akreditavimo agentūrų, kompetentingų institucijų ir kitų šioje srityje veikiančių įstaigų bendradarbiavimui.

               2.

               Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui pateikti trimetes ataskaitas dėl padarytos pažangos tobulinant kokybės užtikrinimo sistemas įvairiose valstybėse narėse ir dėl bendradarbiavimo veiklos Europos lygiu, įskaitant pirmiau nurodytais tikslais padarytą pažangą.

      Priimta Strasbūre, 2006 m. vasario 15 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. BORRELL FONTELLES

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         H. WINKLER

      (1)  OL C 255, 2005 10 14, p. 72.

      (2)  2005 m. spalio 13 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2006 m. sausio 30 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 270, 1998 10 7, p. 56.

      PRIEDAS
      „Europos kokybės užtikrinimo agentūrų registras“
      Registre turėtų būti pateiktas patikimų agentūrų, kurių įvertinimu galėtų pasitikėti valstybės narės (ir valstybių narių valdžios institucijos), sąrašas. Jis bus sudaromas remiantis tokiais pagrindiniais principais:

                  1.

                  Agentūrų sąrašą turėtų sudaryti valstybėse narėse veikiančių nacionalinių valdžios institucijų, aukštojo mokslo sektoriaus (aukštojo mokslo įstaigų, studentų, dėstytojų ir mokslininkų) ir kokybės užtikrinimo ir akreditavimo agentūrų atstovai drauge su socialiniais partneriais.

                  2.

                  Agentūrų registracijos sąlygos, inter alia, gali būti šios:

                              i)

                              įsipareigojimas priimti sprendimą visiškai nepriklausomai;

                              ii)

                              bent jau tos valstybės narės, kurioje jos veikia (ar tos valstybės narės valdžios institucijų), pripažinimas;

                              iii)

                              veiklos vykdymas remiantis bendru standartų ir gairių rinkiniu, nurodytu valstybėms narėms skiriamose 1 ir 2 rekomendacijose;

                              iv)

                              reguliarus kolegų ir kitų ekspertų atliekamas išorės patikrinimas, įskaitant tokio patikrinimo kriterijų, metodų ir rezultatų paskelbimą.

                  3.

                  Jeigu agentūros prašymas registruoti atmetamas pirmą kartą, yra galimybė jį vertinti iš naujo paskesnių pagerinimų pagrindu.