Avis juridique important

|

52004SC0798

Rekomendacija Tarybos nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio trečią dalį dėl Estijos konvergencijos programos 2004-2008 m.  /* SEK/2004/0798 galutinis */

Rekomendacija TARYBOS NUOMONĖ pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio trečią dalį dėl Estijos konvergencijos programos 2004-2008 m.(pateikė Komisija)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASTarybos reglamentas (EB) Nr. 1466/97 dėl biudzeto būklės prieziūros stiprinimo ir ekonominės politikos prieziūros bei koordinavimo [1] nustato, kad nedalyvaujančios valstybės narės, t.y. tos, kurios neįvedė bendros valiutos, turi pateikti Tarybai ir Komisijai savo konvergencijos programas, kad būtų galima reguliariai atlikti Sutarties 99 straipsnyje numatytą daugiasalę prieziūrą.[1]  OL L 209, 1997 8 2. Visi dokumentai, į kuriuos daromos nuorodos siame dokumente, yra internete adresu: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.Pagal sio Reglamento 9 straipsnį Taryba turi isnagrinėti kiekvieną konvergencijos programą, remdamasi Komisijos ir Komiteto (Ekonomikos ir finansų komiteto), įkurto remiantis Sutarties 114 straipsniu, įvertinimu. Remdamasi Komisijos rekomendacija ir pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Taryba, isnagrinėjusi programą, turi pateikti nuomonę. Pagal sį reglamentą kiekvienais metais valstybės narės turi pateikti atnaujintas savo programas, kurias taip pat gali isnagrinėti Taryba, remdamasi tomis pačiomis procedūromis.Desimčiai salių, įstojusių į ES 2004 m. geguzės 1 d., taikomos nukrypti leidziančios nuostatos, todėl kol kas jos neįvedė bendros valiutos. Jos įsipareigojo pateikti savo konvergencijos programas iki 2004 m. geguzės 15 d., o pirmąjį atnaujintą jų variantą - iki 2004 m. pabaigos.Estijos konvergencijos programa, apimanti 2004-2008 m., buvo pateikta 2004 m. geguzės 13 d. Komisijos tarnybos atliko techninį jos įvertinimą, atsizvelgdamos į 2004 m. pavasario prognozes, Elgesio kodeksą [2] ir 2002 m. lapkričio 27 d. Komisijos komunikato Tarybai ir Europos Parlamentui dėl biudzeto politikos koordinavimo stiprinimo [3] principus. Šiame dokumente pateikiamas toks įvertinimas:[2]  Pataisyta Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonė dėl stabilumo ir konvergencijos programų turinio ir formos, kurią 2001 m. liepos 10 d. patvirtino Ekonomikos ir finansų ministrų Taryba (ECOFIN).[3]  COM(2002) 668 galutinis, 2002 11 27.Pirmoji Estijos konvergencijos programa apima priemones, taikytas 2004 m. biudzete, ir atitinka Valstybės biudzeto strategiją 2004-2008 m. Oficialiai ją patvirtino Ministrų Taryba, todėl ji atspindi oficialią salies makroekonominę struktūrą laikotarpio viduryje. Politikos priemonės atitinka tarpinę ekonomikos perspektyvą, kaip pateikta 2003 m. ekonominėje programoje laikotarpiui iki stojimo į Europos Sąjungą (PEP). Programoje isdėstytas Estijos ketinimas prisijungti prie antrojo Valiutų kurso mechanizmo (VKM2) ir ,,kuo greičiau" įvesti eurą. Joje teigiama, kad programos įgyvendinimo laikotarpiu Estija patenkins atitikimo narystei euro zonoje kriterijus, bet atsargiai įspėjo apie galimą infliacijos didėjimą ateityje (siuo metu infliacija yra mazesnė negu euro zonoje) .Didziąja dalimi si programa atitinka ,,Stabilumo ir konvergencijos programų turinio ir formos elgesio kodeksą". Remiantis Nacionalinių sąskaitų perziūrėjimu, kuris buvo paskelbtas netrukus po to, kai buvo pateikta programa, BVP skaičiai uz 1993-2003 m. buvo istaisyti padidinant. Todėl kai kurie programos skaičiai ir lentelės siuo metu yra pasenę. Vis dėlto tai neturėjo poveikio dabartinės padėties bendram vaizdui ir įvertinimo scenarijams, atsizvelgiant į tai, kad pagrindinių projekcijų tendencijos reiksmingai nesikeičia.Numatyta, kad subalansuotas valstybės biudzetas bei Valiutų valdybos modelis ir toliau bus makroekonominio stabilumo garantai Estijoje. Programoje numatomas stabilus realaus BVP augimas nuo 5 iki 6 % per metus, kurį skatins stipriai didėjanti vidaus paklausa ir eksportas, kuris, kaip manoma, plėsis dėl numatomo didėjančio aktyvumo uzsienyje. Vis dėlto, manoma, kad grynosios eksporto pajamos isliks neigiamos per visą programos įgyvendinimo laikotarpį. Numatoma, kad ir individualus vartojimas, ir investicijos didės toliau, nors ir lėčiau. Nedarbas pamazu turėtų sumazėti iki 9,5 %. Tikimasi, kad numatomas pasaulio ekonomikos atsigavimas ir is to kylanti eksporto paklausa leis sumazinti didelį einamosios sąskaitos deficitą, nors prognozuojama, kad iki 2008 m. jis ir toliau sudarys 8 % BVP.Makroekonominis scenarijus atrodo visiskai tikėtinas. Numatomas BVP augimas 2004 m. ir 2005 m. yra siek tiek mazesnis, negu nurodytasis Komisijos pavasario prognozėje, tačiau numatoma truputį didesnė infliacija. Lyginant su 2003 m. PEP, makroekonominis scenarijus numato siek tiek mazesnį BVP augimą, atsizvelgiant į vėliau prasidėjusį pasaulio ekonomikos atsigavimą, tuo tarpu poziūris į infliaciją ir nedarbą yra labiau optimistinis dėl geresnių negu tikėtasi rezultatų 2003 m. Estijos prognozėje augimo skaičių koregavimas didėjančia linkme, kuris bus atliktas po Nacionalinių sąskaitų perziūrėjimo 2004 m. geguzės 20 d., stiprina pasitikėjimą programoje pateiktais scenarijais. Kadangi salies ūkiui labai reikia investicijų, artimiausioje ateityje didelis uzsienio sąskaitos deficitas ir toliau bus svarbiausia makroekonominio disbalanso priezastis Estijoje. Programoje sis klausimas aptariamas detaliai. Prognozuojant, kad programos įgyvendinimo laikotarpiu bendras valstybės biudzetas isliks siek tiek perteklinis arba bus pusiausvyroje, biudzeto politika is esmės siekiama gerinti einamosios sąskaitos būklę, bet zymiai mazesniu mastu, negu 2002 m. ir 2003 m. Griezta biudzeto disciplina, įskaitant ir tai, kad atmetama ,,netikėto pertekliaus" galimybė, ir toliau bus svarbiausias isorinio disbalanso tvaraus reguliavimo elementas.Valiutų valdybos modelis, taikomas nuo salies nepriklausomybės [paskelbimo], kai krona buvo susieta su Vokietijos marke, o nuo 1999 m. - su euru, gerai pasitarnavo saliai ir uztikrina rinkos dalyvių pasitikėjimą rinka. Pinigų politika, tampriai susiejant kroną su stiprėjančiu euru, padėjo Estijos ekonomikai gana greitai pazaboti infliaciją - iki vos 1,3 %. metinio vartotojų kainų indekso padidėjimo 2003 m., bet numatoma, kad sis rodiklis isaugs iki mazdaug 3 % per vidutinės trukmės laikotarpį. Estijos palūkanų normos yra mazesnės negu bet kada anksčiau ir atspindi pokyčius euro zonoje bei palankius tarptautinius salies vertinimus. Estija siekia prisijungti prie VKM2 ankstyvajame etape, islaikydama standartines valiutos svyravimo ribas, kartu vienasaliskai laikydamasi dabartinės Valiutų valdybos sistemos. Be to, numatoma ,,kuo greičiau" įvesti eurą.Programoje isdėstyta biudzeto strategija numato apie 0,7 % BVP valdzios sektoriaus sąskaitos perteklių 2004 m., o pradedant nuo 2005 m. tikimasi subalansuoto biudzeto. Tai yra siek tiek optimistiskesnė prognozė, negu numato 2003 m. PEP scenarijus, kuriame nurodyta, kad pertekliaus nebus jau nuo 2004 m. Ji atitinka ir Komisijos prognozę iki 2005 m. Apskritai, tai reiskia, kad numatomas gana zymus lėsų sumazėjimas, lyginant su neįtikėtinai dideliu 2003 m. pertekliumi. Programoje isreikstas tvirtas įsipareigojimas laikytis Stabilumo ir augimo pakto taisyklių ir palaikyti valdzios sektoriaus sąskaitų pusiausvyrą arba perteklių per visą programos įgyvendinimo laikotarpį. Vykdomos mokesčių sistemos reformos tikslas - palaipsniui sumazinti pelno mokesčio ir gyventojų pajamų mokesčio tarifus, dėl ko padidės socialiniai pervedimai ir neapmokestinamosios pajamos. Šias reformas tikimasi finansuoti is stipraus augimo, taupymo islaidų dalyje, padidėjusių pajamų is PVM ir akcizų, o taip pat pakeistos islaidų struktūros ir geresnio mokesčių surinkimo. Apskritai, nors tikimasi, kad nominalusis vartojimas didės, islaidų rodiklis mazės. Numatoma, kad centrinės valdzios ir socialinio draudimo fondų lėsų balansas bus perteklinis per visą programos įgyvendinimo laikotarpį (nepaisant didelių sumų (iki 1 % BVP), pervedamų į privačius pensijų fondus antrojoje pakopoje), tačiau manoma, kad vietinių vyriausybių (savivaldybių) balansas ir toliau bus deficitinis, net jei deficitas ir sumazėtų. 2003 m. valstybės skola sudarė 5,8 % BVP. Planuojama, kad ji ir toliau mazės iki vos 3,2 % BVP 2008 m. valstybės skola visiskai padengta viesojo sektoriaus rezervais, o jos rizika Estijos ekonomikai nereiksminga.Programos fiskalinės projekcijos atrodo visai tikėtinos, nors faktiskai biudzetas gali būti vykdomas ir geriau, nei planuota. Tokią nuomonę ypač sustiprina pasitvirtinusios kelių praėjusių metų racionaliai sudarytos prognozės (ir ne kartą geresni, nei planuota, rodikliai), realistinės augimo prognozės, patvirtinančios programos biudzeto prognozes, galimybė perkelti sumas is didelio 2003 m. biudzeto pervirsio, lėtesnis negu numatyta investicijų is ES fondų į viesąjį sektorių įsisavinimas, o taip pat deficito ir skolos rodiklių koregavimas mazėjimo linkme po neseniai atlikto Nacionalinių sąskaitų perziūrėjimo. Rizika, kad biudzetas nebus įvykdytas, nors ir neatrodo labai didelė zvelgiant is sios dienos perspektyvos, vis dėlto gali atsirasti, jei pajamos sumazėtų dėl planuojamo mokesčių sumazinimo, arba jei augimo tendencijos susilpnėtų dėl isorinių veiksnių. Labai tikėtina, kad dėl greito biudzeto pertekliaus ,,istirpimo" per 2004 m. ir 2005 m., sutampančio su numatomu ekonominės veiklos pagyvėjimu, programoje numatytos fiskalinės tendencijos įgautų ciklinį pobūdį. Be to, jei atstatant privačias vidaus santaupas (kaip siūloma programoje) tvarkingai ir nuosekliai sumazinti isorinį disbalansą nepavyktų, subalansuoto biudzeto siekiančios fiskalinės politikos gali nepakakti planuojamai einamosios sąskaitos deficito korekcijai įgyvendinti.Programoje aiskiai isreikstas salies ketinimas iki 2010 m. atitikti Lisabonos strategijos kriterijus. Uzimtumo rodikliai turėtų būti geresni ir dėl profesinio rengimo reformų, ir dėl socialinių atskaitymų bei darbo pajamų mokesčio sumazinimo. Poreikis isplėsti ekonomikos pasiūlos bazę (o tuo pačiu metu ir mokesčių bazę) bus sprendziamas gerinant infrastruktūrą, o taip pat svietimo priemonėmis, kad sumazėtų dabartinis kvalifikacijos neatitikimas darbo rinkoje. emas nasumo lygis bus keliamas skatinant tyrimus ir plėtrą privačiame ir viesajame sektoriuose, kad ir toliau būtų stiprinama ekonomikos augimo plėtra. Kalbant apie viesojo sektoriaus finansus, programa siekiama įgyvendinti struktūrines reformas islaidų ir pajamų dalyje. Islaidų dalyje reformomis ypatingai siekiama geriau paskirstyti socialinius pervedimus maziausias pajamas gaunantiems asmenims ir stiprinti paskatas dirbti. Pajamų dalyje visaapimanti mokesčių reforma, pradėta 2004 m. palaipsniui ves prie tolesnio perėjimo nuo tiesioginio į netiesioginį apmokestinimą, islaikant paprastą mokesčių sistemą. Pagrįstai galima tikėtis, kad reformos, kurių didziuma jau vykdomos, skatins dirbti, kurti naujas darbo vietas ir neskatins issisukinėjimo nuo mokesčių.Estija yra gerai pasirengusi padengti numatomas biudzeto islaidas dėl senėjančios visuomenės. Reiksmingos visiskai finansuojamos privačios pensijų sistemos antrosios pakopos įgyvendinimo islaidos paaiskinamos programos biudzeto projekcijose. Nedidelė valstybės skola, dideli viesojo sektoriaus rezervai ir vidutinės trukmės biudzeto strategija, visiskai atitinkanti ,,pusiausvyros biudzeto" ar ,,teigiamo saldo" pozicijoms, kartu su pensijų ir sveikatos apsaugos sistemų reformomis, kuriomis siekiama sumazinti spaudimą biudzetui, per ilgesnį laiką turėtų uztikrinti, kad viesojo sektoriaus finansai ir toliau turėtų tvarų pagrindą.Lentelė: Svarbiausių makroekonominių ir biudzeto rodiklių prognozių palyginimas>TABELPOSITION>Remdamasi siuo įvertinimu, Komisija priėmė pridedamą rekomendaciją Tarybos nuomonei dėl Estijos konvergencijos programos ir perduoda ją Tarybai.Rekomendacija TARYBOS NUOMONĖ pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio trečią dalį dėl Estijos konvergencijos programos 2004-2008 m.EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsizvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsizvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudzeto būklės prieziūros stiprinimo ir ekonominės politikos prieziūros bei koordinavimo [4] ir ypač į jo 9 straipsnio 3 dalį,[4]  OL L 209, 1997 8 2, p.1. Visi dokumentai, į kuriuos daromos nuorodos siame dokumente, yra internete adresu: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.atsizvelgdama į Komisijos rekomendaciją,pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,PAREIŠKĖ TOKIĄ NUOMONĘ:[2004 m. liepos 5 d.] Taryba isnagrinėjo Estijos konvergencijos programą, apimančią 2004-2008 m. Is esmės programa atitinka pataisyto "Stabilumo ir konvergencijos programų turinio ir formos Elgesio kodekso" reikalavimus informacijai.Programoje akcentuojamos biudzeto strategijos tikslas - gerai tvarkomi valstybės finansai, kuriuos atitinka pusiausvyros arba teigiamo saldo biudzetas. Šiuo tikslu, po to, kai 2003 m. buvo pasiektas 2,6 % BVP perteklius, programoje numatytas nedidelis 0,7 % perteklius 2004 m., o pradedant nuo 2005 m. - pusiausvyros biudzetas, numatant, kad laipsniskai mazės ir pajamų, ir islaidų rodiklis po abiejų rodiklių padidėjimo 2004 m. dėl įstojimo į ES. Programa ypač apima reformas, kurias įgyvendinus sumazės tiesioginiai mokesčiai, o tuo pačiu padidės pervedimų mokėjimai ir neapmokestinamosios pajamos. Šias reformas tikimasi finansuoti is stipraus augimo, geresnio mokesčių surinkimo, taupymo islaidų dalyje ir islaidų struktūros pakeitimų, o taip pat didesnių pajamų is PVM ir akcizų. Skolos rodiklis, 2003 m. sudaręs 5,8 % BVP, yra labai zemas ir numatyta, kad jis ir toliau mazės iki 3,2 % BVP 2008 m.Remiantis siuo metu prieinama informacija, atrodo, kad programoje pateiktas makroekonominis scenarijus, pagal kurį BVP didės nuo 5 % iki 6 % programos įgyvendinimo laikotarpiu, atspindi realias prielaidas. Pagrindiniai augimo saltiniai būtų vidaus paklausa (apie 7 % per metus) ir didėjantis eksporto augimas iki 10 % per metus. Numatoma, kad privatus vartojimas didės nuo 5 % iki 6 % per metus. Planuojama, kad ir toliau bus aktyviai investuojama, investicijoms didėjant nuo 7 % iki 9 % per metus, nors ir ne tokiais tempais, kaip pastaraisiais metais, kai jos augo daugiau kaip 10 % Infliacijos projekcija, numatant jos didėjimą iki mazdaug 3 % pradedant 2004 m. po rekordiskai zemo 1,3 % lygio 2003 m., taip pat atrodo reali. Numatoma, kad iki 2008 m. siuo metu didelis einamosios sąskaitos deficitas (13,7 % BVP 2003 m.) sumazės iki mazdaug 8 % BVP.Biudzeto projekcijų įvykdymo rizika apskritai imant atrodo subalansuota. Is vienos pusės, kelių praėjusių metų racionaliai sudarytos projekcijos Estijoje pasitvirtino, o rodikliai ne kartą buvo geresni, nei planuota. Is kitos pusės, negalima visiskai atmesti galimo netikėto pajamų sumazėjimo dėl planuojamo mokesčių sumazinimo arba neigiamos įtakos augimui dėl isorinių veiksnių. Todėl biudzeto būklė programoje atrodo pakankamai gera, kad būtų pasiektas Stabilumo ir augimo pakto tarpinis tikslas priartinti biudzetą prie pusiausvyros; be to, ji turėtų numatyti pakankamą saugumo ribą, neleidziančią virsyti 3 % BVP biudzeto deficito ribos, esant įprastiems makroekonominiams svyravimams. Tačiau jau nuo 2004 m. greitai mazėjant pertekliui, o ekonomikai sparčiai augant, kaip numatyta programoje, numatytos fiskalinės tendencijos įgautų ciklinį pobūdį.Sudarydamas vos 6 % BVP, Estijos skolos ir BVP santykis yra vienas is zemiausių ES. Tikimasi, kad jis dar sumazės 2,6 procentiniais punktais per programos įgyvendinimo laikotarpį. Faktinė tendencija gali būti netgi dar palankesnė, negu planuojama, atsizvelgiant į neseniai atliktą Nacionalinių sąskaitų perziūrėjimą, todėl ilgam padidės BVP lygis, o tuo pačiu ir santykio vardiklis.Estija yra gerai pasirengusi padengti numatomas biudzeto islaidas dėl senėjančios visuomenės. Nedidelė valstybės skola, dideli valdzios sektoriaus finansų rezervai ir tarpinė biudzeto strategija, visiskai atitinkanti ,,pusiausvyros biudzeto" ar ,,teigiamo saldo" pozicijoms kartu su pensijų ir sveikatos apsaugos sistemų reformomis, kuriomis siekiama sumazinti spaudimą biudzetui, per ilgesnį laiką turėtų uztikrinti, kad viesojo sektoriaus finansai ir toliau turėtų tvarų pagrindą.Svarbiausios Estijos konvergencijos programos prognozės>TABELPOSITION>* Šiuose rodikliuose neatsizvelgta į 2004 m. geguzės 20 d. Nacionalinių sąskaitų perziūrėjimą, todėl statistiskai gaunamas aukstesnis BVP lygis. 2003 m. skaičiai bus pakoreguoti taip: realus BVP augimas - 5,1 %, valdzios sektoriaus balansas - 2,4% BVP, valstybės skola - 5,3 % BVP.


title: 2011/413/ES: 2011 m. liepos 11 d. Komisijos rekomendacija dėl mokslinių tyrimų bendro programavimo iniciatyvos „Ilgesnis gyvenimas, geresnis gyvenimas. Demografinių pokyčių privalumai ir su jais susijusios problemos“

text:
               13.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 183/28

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2011 m. liepos 11 d.
   dėl mokslinių tyrimų bendro programavimo iniciatyvos „Ilgesnis gyvenimas, geresnis gyvenimas. Demografinių pokyčių privalumai ir su jais susijusios problemos“
   (2011/413/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 181 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               numatoma, kad vyresnių nei 65 metų europiečių padaugės net 42 % – nuo 87 mln. 2010 m. iki 124 mln. 2030 m. (1) Ilgėjanti vidutinė tikėtina gyvenimo trukmė – didelis pastarojo meto laimėjimas. Tačiau kartu kyla pavojus, kad bus užkrauta papildoma našta ekonomikai, visuomenei ir viešųjų finansų tvarumui;

               (2)

               dėl visuomenės senėjimo didės poreikis, kad valstybė užtikrintų su visuomenės senėjimu susijusias išmokas ir paslaugas. Todėl numatoma, kad senėjimo poveikis biudžetui bus didelis beveik visose valstybėse narėse. Apskritai remiantis dabartine politika numatoma, kad su amžiumi susijusios viešosios išlaidos iki 2060 m. Europos Sąjungoje vidutiniškai didės apie 4¾ procentinio punkto, ypač pensijų, sveikatos priežiūros ir ilgalaikės priežiūros išlaidos (padėtį priežiūros sektoriuje papildomai komplikuoja tai, kad darbo jėgos mažėja ir dažnai nepakanka) (2);

               (3)

               nuo 2010 iki 2060 m. darbinio amžiaus gyventojų sumažės apie 50 mln. ir atitinkamai padaugės priklausomų žmonių (didžiąja dalimi tai gali įvykti jau iki 2030 m.), todėl BVP augimas gali pradėti mažėti, nebent padėtį būtų galima pakeisti didinant visų darbo jėgos segmentų dalyvavimą bei užimtumą, taip pat produktyvumo augimą (3);

               (4)

               atsižvelgiant į tai, kad gyventojų mažėja, o visuomenė senėja, būtų daug naudos, jei būtų užtikrinta, kad vyresnio amžiaus žmonės gyventų ilgiau aktyviai ir sveikai; tuo tikslu juos reikia geriau integruoti į ekonomiką ir visuomenę ir padėti jiems ilgiau likti savarankiškiems – taip būtų padidinta vyresnio amžiaus žmonių ir jų globėjų gyvenimo kokybė ir socialinės apsaugos sistemų (pensijų, sveikatos priežiūros ir ilgalaikės priežiūros sistemų) tvarumas ir užtikrinta nauja reikšminga rinkos galimybė imtis darniam senėjimui skirtų inovacinių sprendimų;

               (5)

               strategijoje „Europa 2020“ demografinis senėjimas įvardytas ir kaip pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo problema, ir kaip galimybė, o strategijoje nurodytose pavyzdinėse iniciatyvose „Europos skaitmeninė darbotvarkė“ (4), „Inovacijų Sąjunga“ (5), „Naujų įgūdžių ir darbo vietų kūrimo darbotvarkė“ ir „Europos kovos su skurdu planas“ ši tema yra vienas iš prioritetų. Pagal Europos užimtumo strategijos lankstumo ir užimtumo garantijų politiką pripažįstamas poreikis užtikrinti visapusišką požiūrį į žmogiškųjų išteklių politiką ir poreikis užtikrinti požiūrį į darbą visą gyvenimą, siekiant skatinti dalyvavimą darbo rinkoje ir šalinti esamas kliūtis;

               (6)

               2010 m. rugsėjo 6 d. Komisija pasiūlė 2012 m. paskelbti Europos aktyvaus senėjimo metais, siekiant paremti valstybių narių pastangas padėti vyresnio amžiaus žmonės išlikti darbo rinkoje ir dalytis savo patirtimi, toliau vaidinti aktyvų vaidmenį visuomenėje ir gyventi kuo sveikiau, savarankiškiau ir geriau (6);

               (7)

               siekiant paremti faktais grįstą politikos formavimo procesą, būtina kuo skubiau sustiprinti žinių bazę, susijusią su pačiu senėjimo procesu ir su senėjimo poveikiu visuomenei ir ekonomikai;

               (8)

               siekiant spręsti pirmiau minėtą uždavinį ir pasinaudoti galimybėmis, būtini bendri veiksmai, kad būtų palengvintas aukštos kokybės mokslinių tyrimų bendradarbiavimas, kuriuo siekiama pateikti atitinkamiems veiksmams būtinų mokslinių tyrimų duomenų;

               (9)

               2010 m. gegužės 26 d. posėdyje (7) Konkurencijos taryba nurodė ir pagrindė rinkinį galimų bendro programavimo iniciatyvų, įskaitant iniciatyvą „Ilgesnis gyvenimas, geresnis gyvenimas. Demografinių pokyčių privalumai ir su jais susijusios problemos“, kaip sritis, kuriose bendras mokslinių tyrimų programavimas labai padėtų gerinti dabartinės atskiras valstybių narių pastangas. Todėl ji priėmė išvadas, kuriose pripažino šios srities bendro programavimo iniciatyvos būtinybę ir paragino Komisiją prisidėti prie jos rengimo;

               (10)

               valstybės narės atsiuntė oficialius įsipareigojimo raštus ir taip patvirtino dalyvausiančios tokioje bendro įgyvendinimo iniciatyvoje;

               (11)

               demografinių pokyčių ir visuomenės senėjimo bendras programavimas sudarytų sąlygas koordinuoti šios srities mokslinius tyrimus, leistų reikšmingai prisidėti prie siekio sukurti veiksmingą senėjimo Europos mokslinių tyrimų erdvę, taip pat stiprinti Europos kaip lyderės pozicija ir šios srities mokslinių tyrimų konkurencingumą;

               (12)

               norint pasiekti šioje rekomendacijoje nustatytus tikslus, valstybės narės turėtų užtikrinti bendradarbiavimą ir sąveiką su pagrindinėmis susijusiomis iniciatyvomis – bendrąja programa „Kasdienį gyvenimą palengvinanti aplinka“ (8) ir Aktyvaus ir sveiko senėjimo inovacijų partneryste, moksliniais tyrimais ir plėtra, remiamais pagal bendrąją programą tokiose srityse kaip IRT, sveikata, socialiniai moksliai, taip pat su kitomis mokslinių tyrimų iniciatyvomis – SHARE ERIC (9) ir ERA-AGE II (10);

               (13)

               kad Komisija galėtų atsiskaityti Europos Parlamentui ir Tarybai, valstybės narės Komisijai turėtų reguliariai teikti pažangos, padarytos įgyvendinant šią bendro programavimo iniciatyvą, ataskaitas,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Valstybės narės raginamos parengti ir išlaikyti bendrą viziją, kaip bendradarbiavimas mokslinių tyrimų srityje ir šios srities koordinavimas Sąjungos lygmeniu gali padėti spręsti demografinės kaitos uždavinį ir pasinaudoti jos teikiamomis galimybėmis.

               2.

               Valstybės narės skatinamos parengti bendrą strateginių mokslinių tyrimų darbotvarkę, kurioje būtų nustatyti vidutinės trukmės ir ilgalaikiai demografinių pokyčių mokslinių tyrimų poreikiai ir tikslai. Į strateginių mokslinių tyrimų darbotvarkę turėtų būti įtrauktas įgyvendinimo planas, kuriame būtų nustatyti prioritetai bei terminai ir nurodyti konkretūs veiksmai, priemonės ir ištekliai, būtini tai darbotvarkei įgyvendinti.

               3.

               Valstybės narės skatinamos imtis toliau išvardytų veiksmų, kurie būtų strateginių mokslinių tyrimų darbotvarkės ir įgyvendinimo plano dalis:

                           a)

                           rinkti informaciją apie susijusias nacionalines programas ir mokslinių tyrimų veiklą ir dalytis tokia informacija;

                           b)

                           aktyvinti bendro prognozavimo veiklą ir technologijų vertinimo gebėjimus;

                           c)

                           dalytis informacija, ištekliais, geriausia patirtimi, metodika ir gairėmis;

                           d)

                           nustatyti sritis ar mokslinių tyrimų veiklą, kurias koordinuoti, kurioms skelbti bendrus konkursus ar telkti išteklius būtų naudinga;

                           e)

                           nustatyti d punkte minėtų sričių bendrų mokslinių tyrimų tvarką;

                           f)

                           apibrėžiant senėjimo mokslinių tyrimų programų tikslus įvertinti kintančius pagyvenusių žmonių poreikius ir jų oficialių ar neoficialių globėjų poreikius;

                           g)

                           prireikus dalytis esama mokslinių tyrimų infrastruktūra, kurti naują infrastruktūrą, pavyzdžiui, koordinuojamus duomenų bankus, arba rengti senėjimo procesų tyrinėjimo modelius;

                           h)

                           skatinti geresnį viešojo ir privačiojo sektorių bendradarbiavimą, taip pat atviras inovacijas skirtingos mokslinių tyrimų veiklos srityse ir verslo sektoriuose, susijusiuose su demografiniais pokyčiais ir visuomenės senėjimu;

                           i)

                           eksportuoti ir skleisti žinias, inovacijas ir tarpdisciplininę metodiką;

                           j)

                           kurti demografinių pokyčių ir visuomenės senėjimo mokslinių tyrimų centrų tinklus.

               4.

               Valstybės narės raginamos išlaikyti bendrą veiksmingą demografinių pokyčių ir visuomenės senėjimo mokslinių tyrimų struktūrą, kuri padėtų nustatyti bendras bendradarbiavimo ir koordinavimo sąlygas, taisykles bei procedūras ir stebėti, kaip įgyvendinama strateginių mokslinių tyrimų darbotvarkė.

               5.

               Valstybės narės raginamos kartu įgyvendinti strateginę mokslinių tyrimų darbotvarkę per nacionalines mokslinių tyrimų programas pagal Tarybos bendro programavimo aukšto lygio grupės parengtas bendro programavimo pagrindinių sąlygų gaires.

               6.

               Valstybės narės raginamos bendradarbiaujant su Komisija nagrinėti galimas Komisijos iniciatyvas, kurios padėtų valstybėms narėms rengti ir įgyvendinti strateginių mokslinių tyrimų darbotvarkę, ir bendrąją programą koordinuoti su kitomis šios srities Sąjungos iniciatyvomis, tokiomis kaip Aktyvaus ir sveiko senėjimo Europos inovacijų partnerystė ir bendroji programa „Kasdienį gyvenimą palengvinanti aplinka“.

               7.

               Valstybės narės raginamos reguliariai teikti Komisijai metines pažangos, padarytos įgyvendinant šią bendro programavimo iniciatyvą, ataskaitas.

      Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 11 d.

            Komisijos vardu

         Neelie KROES

            Pirmininko pavaduotoja

      (1)  Per ateinančius 50 metų vyresnių nei 65 metų europiečių padaugės beveik dvigubai – nuo 87 mln. 2010 m. iki 153 mln. 2060 m. Eurostatas, gyventojų skaičiaus projekcijos Europop2010.

      (2)  Ten pat.

      (3)  COM(2009) 180 galutinis. Sprendžiant ES visuomenės senėjimo daromo poveikio klausimą (2009 m. pranešimas apie visuomenės senėjimą).

      (4)  9981/1/10, REV 1.

      (5)  14035/10.

      (6)  2010 m. gegužės mėn. Tarybos išvados (18132/10).

      (7)  10246/10.

      (8)  Co-decision report, press release - http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?language = en&type = IM-PRESS&reference = 20080121IPR19252

      (9)  http://www.share-project.org/t3/share/fileadmin/press_information/SHARE_ERIC-EN_upload.pdf

      (10)  http://futurage.group.shef.ac.uk/


title: 2017 m. gegužės 12 d. Komisijos rekomendacija (ES) 2017/820 dėl proporcingų policijos patikrinimų ir policijos bendradarbiavimo Šengeno erdvėje

text:
               13.5.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 122/79

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2017/820
   2017 m. gegužės 12 d.
   dėl proporcingų policijos patikrinimų ir policijos bendradarbiavimo Šengeno erdvėje
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               erdvėje be vidaus sienų kontrolės reikia būti pasirengus bendrai reaguoti į tarpvalstybinio pobūdžio grėsmes viešajai tvarkai ar vidaus saugumui šioje erdvėje. Tinkamas tokios erdvės veikimas priklauso ne tik nuo vienodai taikomo Sąjungos acquis, bet ir nuo nacionalinės kompetencijos palaikant viešąją tvarką ir užtikrinant vidaus saugumą, siekiant Šengeno acquis tikslų. Tam, kad Šengeno erdvė veiktų tinkamai, svarbu atsižvelgti ne tik į tai, kaip valstybės narės valdo savo išorės sienas, bet ir tai, kaip jos naudojasi policijos įgaliojimais tiek visoje savo teritorijoje, tiek ir pasienio zonose;

               (2)

               2012 m. Komisija paskelbė gaires valstybėms narėms dėl policijos priemonių vidaus pasienio zonose ir pirmąją du kartus per metus rengiamą Šengeno erdvės veikimo ataskaitą (1). Atsižvelgiant į praėjusių trejų metų patirtį, šias gaires reikėtų peržiūrėti. Šiam tikslui skirta ši rekomendacija. Ši rekomendacija grindžiama per praėjusius trejus metus sukaupta patirtimi, joje atsižvelgiama į grėsmę viešajai tvarkai ar vidaus saugumui, gerąją patirtį naudojantis policijos įgaliojimais ir vykdant tarpvalstybinį policijos bendradarbiavimą, susijusią teismo praktiką dėl policijos patikrinimų, iki šiol atliktus Šengeno vertinimus policijos bendradarbiavimo srityje ir į technologinių pokyčių teikiamas nauja galimybes;

               (3)

               pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2016/399 (2), vidaus sienų kontrolės nebuvimas nedaro poveikio valstybių narių kompetentingų institucijų teisei naudotis policijos įgaliojimais pagal nacionalinę teisę, jeigu šie veiksmai nėra lygiaverčiai patikrinimams kertant sieną. Visų pirma naudojimasis policijos įgaliojimais neturėtų būti laikomas lygiaverte priemone patikrinimams kertant sieną, jei tokia priemonė nėra skirta sienų kontrolei, yra grindžiama bendra policijos informacija ar patirtimi, susijusia su galimomis grėsmėmis visuomenės saugumui, ir ja pirmiausia siekiama kovoti su tarpvalstybiniu nusikalstamumu, ji yra parengta ir vykdoma aiškiai skirtingai nuo sistemingų asmenų patikrinimų kertant išorės sienas ir vykdoma kaip patikrinimai vietoje. Atsižvelgiant į Teisingumo Teismo sprendimą, priimtą byloje Adil
                   (3), tai nėra nei sukauptas, nei išsamus kriterijų sąrašas, t. y. neturėtų būti laikoma, kad šiais kriterijais yra nustatomos vienintelės galimos priemonės, kurių pasienio zonoje gali imtis policija (4);

               (4)

               remiantis Reglamento (ES) 2016/399 23 straipsnio nuostatomis ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 72 straipsnio formuluote patvirtinama, kad vidaus sienų kontrolės panaikinimas nepadarė poveikio valstybių narių prerogatyvoms palaikant viešąją tvarką ir užtikrinant vidaus saugumą;

               (5)

               valstybės narės teritorijoje taikomi policijos įgaliojimai yra suderinami su Sąjungos teise. Taigi, valstybės narės, naudodamosi policijos įgaliojimais pagal visoje teritorijoje taikomą nacionalinę teisę, gali atlikti policijos patikrinimus ir pasienio zonose, įskaitant patikrinimus prie vidaus sienos;

               (6)

               dabartinėmis aplinkybėmis, kai viešajai tvarkai ar vidaus saugumui grėsmę kelia terorizmas ir kiti sunkūs tarpvalstybiniai nusikaltimai, taip pat kai kyla antrinio asmenų, kurie neteisėtai kirto išorės sienas, judėjimo pavojus, sustiprinti policijos patikrinimai visoje valstybių narių teritorijoje, įskaitant pasienio zonas, ir policijos patikrinimai pagrindiniuose transporto maršrutuose, kaip antai greitkeliai ir geležinkeliai, gali būti laikomi būtinais ir pagrįstais. Visus sprendimus dėl tokių patikrinimų vietos ir intensyvumo priima valstybės narės, ir tokie sprendimai visada turėtų būti proporcingi nustatytoms grėsmėms. Tokie patikrinimai gali būti veiksmingesni nei vidaus sienų kontrolė, nes jie visų pirma yra lankstesni už statinę sienų kontrolę konkrečiuose sienos perėjimo punktuose ir juos galima lengviau pritaikyti prie kylančių pavojų;

               (7)

               pasienio zonose gali kilti konkrečių tarpvalstybinio nusikalstamumo pavojų, be to, joms gali daryti poveikį ir tam tikri visoje teritorijoje vykdomi nusikaltimai, kaip antai įsilaužimai, automobilių vagystės, prekyba narkotikais, neteisėtas antrinis trečiųjų šalių piliečių judėjimas, neteisėtas migrantų gabenimas ar prekyba žmonėmis. Pasienio zonose taip pat gali būti dažniau pažeidžiamos teisėto gyvenimo teritorijoje taisyklės. Atsižvelgdamos į minėtus pavojus, valstybės narės gali atlikti ir sustiprinti policijos patikrinimus pasienio zonose, pritaikytus prie konkrečių tose zonose kylančių pavojų, jeigu tos priemonės nėra lygiavertės patikrinimams kertant sieną;

               (8)

               šiuolaikinės eismo stebėjimo technologijos, naudojamos visų pirma greitkeliuose ir kituose svarbiuose valstybių narių nustatytuose keliuose, gali būti itin svarbios kovojant su grėsmėmis viešajai tvarkai ar vidaus saugumui. Todėl, vertinant iš šios perspektyvos, turėtų būti skatinama naudoti stebėsenos ir priežiūros sistemas, leidžiančias teisėsaugos tikslais automatiškai identifikuoti automobilio registracijos numerį, laikantis galiojančių taisyklių dėl stebėjimo vaizdo kameromis, įskaitant duomenų apsaugos priemones. Tai padėtų stebėti pagrindinius Europos transporto koridorius, kuriais naudojasi nemažas Sąjungoje judančių keliautojų ir transporto priemonių skaičius, ir nebūtų daromas neproporcingas poveikis eismo srautui;

               (9)

               tik tais atvejais, kai policijos įgaliojimais pagal nacionalinę teisę naudojamasi tik pasienio zonose ir atliekami tapatybės tikrinimai net nesant konkretaus įtarimo, valstybės narės turi numatyti specialią sistemą, skirtą užtikrinti, kad tokie policijos patikrinimai nebūtų lygiaverčiai pasienio kontrolės priemonėms. Nors Teisingumo Teismo sprendimu byloje Melki
                   (5) buvo pripažinta, kad valstybės narės gali nustatyti tokius specialius policijos įgaliojimus vykdyti veiklą prie vidaus sienų, leidžiančius atlikti sugriežtintus tapatybės patikrinimus tik tose teritorijos dalyse, Teismas nusprendė, kad tokiais atvejais valstybės narės privalo numatyti konkrečias nuostatas dėl tokių patikrinimų intensyvumo ir dažnumo. Be to, jeigu patikrinimas yra atliekamas neatsižvelgiant į tikrinamo asmens elgesį ar ypatingas aplinkybes ar informaciją, patvirtinančias pavojų viešajai tvarkai arba vidaus saugumui, valstybės narės turi numatyti būtiną sistemą, kuria būtų galima remtis praktikoje, kad tokios policijos priemonės nebūtų lygiavertės pasienio kontrolės priemonėms;

               (10)

               per pastaruosius trejus metus nemažai valstybių narių (Austrija, Belgija, Čekija, Vokietija, Danija, Nyderlandai, Prancūzija, Italija ir Slovėnija, taip pat Šveicarija), atsižvelgdamos į padidėjusią grėsmę viešajai tvarkai ar vidaus saugumui, sustiprino policijos patikrinimus pasienio zonose. Kartais tokie patikrinimai buvo atliekami tam tikrose transporto priemonėse, pvz., traukiniuose, arba tam tikrose pasienio zonose. Šiuo tikslu vis dažniau naudojamos technologinės priemonės. Komisija neginčijo nė vieno iš šių atvejų. Kai kurie iš jų buvo gerosios patirties kovojant su nuolatine ir vis didėjančia grėsme viešajai tvarkai ar vidaus saugumu pavyzdys;

               (11)

               pagal Reglamentą (ES) 2016/399 sienų kontrolė gali būti laikinai atnaujinama tik išimtinėmis aplinkybėmis kaip kraštutinė priemonė. Atsižvelgiant į tai, Tarybos įgyvendinimo sprendime (ES) 2017/246 (6) valstybės narės tikslingai skatinamos, prieš nustatant arba pratęsiant laikiną vidaus sienų kontrolę, įvertinti, ar policijos patikrinimai neduotų tokių pačių rezultatų kaip tokia kontrolė;

               (12)

               tam tikrais atvejais gali būti iš pat pradžių aišku, kad vien policijos patikrinimų nepakaks nustatytoms grėsmėms viešajai tvarkai ir vidaus saugumui įveikti (pavyzdžiui, kai ieškoma įtariamųjų po įvykdyto teroristinio išpuolio), tačiau kitais atvejais tokių tikslų, kurių siekiama atnaujinus vidaus sienų kontrolę, galima pasiekti pasienio zonose vykdant sustiprintus policijos patikrinimus. Todėl, prieš priimant sprendimą laikinai atnaujinti vidaus sienų kontrolę, paprastai turėtų būti įvertinamos kitos alternatyvios priemonės. Visų pirma, kai kalbama apie sprendimą laikinai atnaujinti vidaus sienų kontrolę dėl numatomų svarbių renginių, valstybės narės turėtų įrodyti, kad jos tokį vertinimą atliko. Kita vertus, tam tikrais atvejais kilus neišvengiamai didelei grėsmei viešajai tvarkai ar vidaus saugumui erdvėje be vidaus sienų kontrolės arba nacionaliniu lygmeniu, gali reikėti nedelsiant laikinai atnaujinti vidaus sienų kontrolę;

               (13)

               šia rekomendacija valstybės narės raginamos geriau naudotis policijos įgaliojimais ir teikti pirmenybę policijos patikrinimams, prieš priimant sprendimą laikinai atnaujinti vidaus sienų kontrolę;

               (14)

               nesvarbu, kokių priemonių valstybė narė imasi konkrečiai grėsmei savo viešajai tvarkai arba vidaus saugumui įveikti, tačiau ji turėtų užtikrinti, kad taikant tą priemonę nesusidarytų kliūčių laisvam asmenų ir prekių judėjimui, kurios, atsižvelgiant į tą grėsmę viešajai tvarkai ir vidaus saugumui, nebūtų būtinos, pagrįstos ir proporcingos, ir kad ji visapusiškai gerbtų pagrindines teises ir visų pirma laikytųsi nediskriminavimo principo;

               (15)

               erdvė be vidaus sienų kontrolės taip pat grindžiama tuo, kad valstybės narės veiksmingai ir efektyviai taiko papildomas priemones tarpvalstybinio policijos bendradarbiavimo srityje. Iki šiol atlikti Šengeno vertinimai policijos bendradarbiavimo srityje parodė, kad nors valstybės narės paprastai laikosi Šengeno acquis teisės normų, tačiau nemažai kliūčių trukdo valstybėms narėms praktiškai naudotis joms prieinamomis tarpvalstybinio policijos bendradarbiavimo priemonėmis. Todėl siekiant geriau kovoti su tarpvalstybinio pobūdžio grėsmėmis reikėtų skatinti valstybes nares šalinti tas kliūtis;

               (16)

               vidaus saugumą erdvėje be vidaus sienų galima stiprinti vykdant bendrą policijos patruliavimą ir naudojant kitas operatyvinio policijos bendradarbiavimo priemones. Vykdant bendrą policijos patruliavimą tarpvalstybiniuose traukiniuose akivaizdžiai padidinamas saugumas, nes išvengiama tokių situacijų, kai dėl pusiausvyros stygiaus menkinamos tik vienoje sienos pusėje dedamos pastangos. Kai kuriose valstybėse narėse nusistovėjusi praktika, palengvinanti arba leidžianti vykdyti bendras policijos operacijas (pavyzdžiui, bendri policijos skyriai, įrengti Vokietijos ir Lenkijos pasienyje, vykdantys bendrą patruliavimą arba kitas operacijas; bendrai tyrimus atliekančios mažos grupės Austrijos ir Čekijos pasienyje; bendras patruliavimas traukiniuose Austrijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje, Italijoje ir Vengrijoje arba Vokietijos policijoje dirbantys kitų valstybių narių piliečiai, visų pirma patruliuojantys pasienio regionuose). Vadovautis tokia gerąja praktika turėtų būti skatinamos ir kitos valstybės narės;

               (17)

               bendrą sieną turinčios valstybės narės, atlikdamos bendrą grėsmių analizę ir keisdamosi informacija, gali padėti planuoti veiksmingus policijos patikrinimus, skirtus kovoti su nustatytomis grėsmėmis. Toks bendradarbiavimas gali būti vykdomas atsižvelgiant į pavojus tam tikruose tarpvalstybiniuose eismo maršrutuose ir į tam tikras transporto priemones, dažnai naudojamas nusikalstamai veiklai, kad būtų galima vykdyti tikslinius policijos patikrinimus nepasiekus pasienio zonų. Tokie policijos patikrinimai gali būti bendra kovos su grėsmėmis, kylančiomis susijusių valstybių narių viešajai tvarkai ir vidaus saugumui, priemonė. Dėl šios priežasties svarbu skatinti valstybes nares toliau plėtoti tarpvalstybinį bendradarbiavimą;

               (18)

               siekdamos stiprinti tarpvalstybinį bendradarbiavimą, valstybės narės gali prašyti Komisijos paramos šiai rekomendacijai įgyvendinti. Tokia parama, pavyzdžiui, gali padėti valstybių narių specialistams ir sprendimus priimantiems asmenims keistis gerąja patirtimi ir stiprinti valstybių narių ir atitinkamų agentūrų (Europolo ir Europos sienų ir pakrančių apsaugos pajėgų) bendradarbiavimą. Ji taip pat gali padėti dar labiau sustiprinti tokias tarpvalstybinio bendradarbiavimo struktūras kaip policijos ir muitinių bendradarbiavimo centrai. Be to, Komisija, remdamasi iš valstybių narių gauta informacija, teiks paramą 2011 m. Šengeno katalogo (7), kuriame, be kita ko, aprašyta geroji operatyvinio tarpvalstybinio policijos bendradarbiavimo patirtis, ir Tarpvalstybinių operacijų vadovo (8) nacionalinių žiniaraščių atnaujinimui;

               (19)

               naujausia migracijos krizė parodė, kad nekontroliuojamas antrinis neteisėtų migrantų judėjimas gali kelti didelę grėsmę viešajai tvarkai ar vidaus saugumui. Siekiant spręsti antrinio neteisėtai esančių trečiųjų šalių piliečių judėjimo problemą itin svarbu tinkamai taikyti dvišalius readmisijos susitarimus pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/115/EB (9) 6 straipsnio 3 dalį. Taikant dvišalius susitarimus kovojant su grėsmėmis viešajai tvarkai ar vidaus saugumui galima pasiekti panašių rezultatų kaip vykdant tikslinę vidaus sienų kontrolę, ir kartu apriboti poveikį bona fide keliautojams. Todėl svarbu, kad valstybės narės, laikydamosi Komisijos rekomendacijos (ES) 2017/432 (10), veiksmingai taikytų dvišalius readmisijos susitarimus;

               (20)

               Komisija mano, kad šiai rekomendacijai įgyvendinti reikalingas pagrįstas laikotarpis, todėl Komisija rekomenduoja, kad ji būtų įgyvendinta kuo greičiau ir ne vėliau kaip per šešis mėnesius;

               (21)

               ši rekomendacija turėtų būti įgyvendinama visapusiškai laikantis pagrindinių teisių;

               (22)

               ši rekomendacija turėtų būti skirta visoms Šengeno valstybėms, kurioms privaloma Reglamento (ES) 2016/399 III antraštinė dalis,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

      Veiksmingiau naudoti policijos patikrinimus

               1.

               Siekdamos tinkamai šalinti grėsmes viešajai tvarkai ar vidaus saugumui Šengeno erdvėje, kai tai reikalinga ir pagrįsta pagal nacionalinę teisę, valstybės narės turėtų:

                           a)

                           sustiprinti policijos patikrinimus visoje teritorijoje, įskaitant pasienio zonas;

                           b)

                           atlikti policijos patikrinimus pagrindiniuose transporto maršrutuose, įskaitant pasienio zonas;

                           c)

                           pritaikyti policijos patikrinimus pasienio zonose, remdamosi nuolat atliekamu rizikos vertinimu, ir užtikrinti, kad tokie policijos patikrinimai nebūtų skirti sienų kontrolei;

                           d)

                           naudoti šiuolaikines technologijas transporto priemonėms ir eismo srautams stebėti.

      Teikti pirmenybę policijos patikrinimams, kai kyla didelė grėsmė vidaus saugumui ar viešajai tvarkai

               2.

               Jeigu iškilus didelei grėsmei viešajai tvarkai ar vidaus saugumui valstybės narės svarsto galimybę taikyti Reglamento (ES) 2016/399 III antraštinės dalies II skyrių, jos pirmiausia turėtų įvertinti, ar esant tokiai padėčiai problemos nebūtų galima išspręsti sustiprinus policijos patikrinimus savo teritorijoje, įskaitant pasienio zonas.

      Stiprinti tarpvalstybinį policijos bendradarbiavimą

               3.

               Siekdamos sustiprinti tarpvalstybinį policijos bendradarbiavimą kovojant su grėsmėmis viešajai tvarkai ar vidaus saugumui valstybės narės turėtų:

                           a)

                           pakartotinai įvertinti, kokiu mastu jos šiuo metu taiko tokias esamas operatyvinio tarpvalstybinio policijos bendradarbiavimo priemones kaip bendras patruliavimas, bendros operacijos, bendros tyrimų grupės, persekiojimo ar sekimo kertant sieną praktika arba policijos ir muitinių bendradarbiavimo centrai;

                           b)

                           dirbti drauge su kaimyninėmis valstybėmis narėmis, kad būtų pašalintos teisinės arba praktinės kliūtys, neleidžiančios visapusiškai naudotis operatyvinio tarpvalstybinio policijos bendradarbiavimo priemonėmis;

                           c)

                           prireikus su savo kaimyninėmis valstybėmis narėmis rengti ir atlikti bendrą grėsmių analizę ir keistis informacija, siekiant paremti bendrus kovos su grėsmėmis viešajai tvarkai ar vidaus saugumui veiksmus bendrose zonose prie vidaus sienos, taip pat vykdyti koordinuotus policijos patikrinimus savo zonoje prie vidaus sienos;

                           d)

                           įvertinti, ar siekiant sustiprinti bendras operacijas (ypač stebėjimo ir aptikimo) reikalingos techninės investicijos.

      Veiksmingai naudoti dvišalius readmisijos susitarimus arba valstybių narių susitarimus

               4.

               Siekdamos užtikrinti, kad policijos patikrinimai ir policijos bendradarbiavimas būtų veiksminga kovos su neteisėtu antriniu judėjimu priemonė, kai toks judėjimas kelia konkrečią grėsmę viešajai tvarkai ar vidaus saugumui, valstybės narės turėtų:

                           a)

                           vadovaudamosi Direktyvos 2008/115/EB 6 straipsnio 3 dalimi ir pagal tos direktyvos įsigaliojimo dieną (2009 m. sausio 13 d.) galiojančių dvišalių susitarimų ar kitokių susitarimų (visų pirma tarp kaimyninių valstybių narių) nuostatas, priimti atgal trečiųjų šalių piliečius, kurie, prieš juos sulaikant kitoje valstybėje narėje, vyko per jų teritoriją;

                           b)

                           imtis visų reikiamų priemonių, t. y. nustatyti kompetentingų institucijų veiklos praktiką ir palengvinti jų informacijos mainus, siekdamos užtikrinti, kad susijusi valstybė narė sklandžiai užbaigtų tokias procedūras pagal dvišalius ar kitokius susitarimus ir būtų užtikrintas kuo spartesnis asmenų perdavimas;

                           c)

                           užtikrinti, kad pagal Direktyvą 2008/115/EB ir Rekomendaciją (ES) 2017/432 būtų pradėta grąžinimo procedūra, jeigu valstybė narė nusprendė netaikyti dvišalio readmisijos susitarimo ar kitokio susitarimo nuostatų, arba susijusius trečiųjų šalių piliečius priėmė atgal kita valstybė narė.

      Priimta Briuselyje 2017 m. gegužės 12 d.

            Komisijos vardu

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Komisijos narys

      (1)  COM(2012) 230, 2011 m. lapkričio 1 d.–2012 m. balandžio 30 d. laikotarpio ataskaita.
   http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2012:0230:FIN:LT:PDF

      (2)  2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/399 dėl taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Sąjungos kodekso (Šengeno sienų kodeksas) (OL L 77, 2016 3 23, p. 1).

      (3)  2012 m. liepos 19 d. Teisingumo Teismo sprendimas byloje Adil, ECLI:EU:C:2012:508, C-278/12 PPU.

      (4)  Sprendimas byloje Adil, ECLI:EU:C:2012:508, 65 punktas.

      (5)  2010 m. birželio 22 d. teisingumo Teismo sprendimas sujungtose bylose Melki ir Abdeli C-188/10 ir C-189/10, ECLI:EU:C:2010:363, 73 ir 74 punktai.

      (6)  2017 m. vasario 7 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimas (ES) 2017/246, kuriuo pateikiama rekomendacija dėl laikinos vidaus sienų kontrolės išimtinėmis aplinkybėmis, keliančiomis pavojų bendram Šengeno erdvės veikimui, pratęsimo (OL L 36, 2017 2 11, p. 59).

      (7)  Tarybos dokumentas 15785/3/10 Rev 3.

      (8)  Tarybos dokumentas 10505/4/09 Rev 4.

      (9)  2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/115/EB dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse (OL L 348, 2008 12 24, p. 98).

      (10)  2017 m. kovo 7 d. Komisijos rekomendacija (ES) 2017/432 dėl grąžinimo veiksmingumo padidinimo įgyvendinant Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/115/EB (OL L 66, 2017 3 11, p. 15).


title: 2005 m. kovo 29 d. Komisijos rekomendacija, dėl skirtųjų linijų teikimo Europos Sąjungoje – 2 dalis – didmeninių dalinių skirtųjų linijų kainodaros aspektai (pranešta dokumentu Nr. C(2005) 951)Tekstas svarbus EEE

text:
               1.4.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 83/52

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2005 m. kovo 29 d.
   dėl skirtųjų linijų teikimo Europos Sąjungoje – 2 dalis – didmeninių dalinių skirtųjų linijų kainodaros aspektai
   (pranešta dokumentu Nr. C(2005) 951)
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2005/268/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (1) (toliau – pagrindų direktyva), ypač į jos 19 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Rinkos naujokai (arba – kiti įgaliotieji operatoriai) dažnai turi pasikliauti jau esančių rinkos dalyvių trumpo atstumo skirtųjų linijų teikimu, kad galėtų nekomutuojama ryšio linija sujungti kliento patalpas su savo (rinkos naujoko) tinklu (toliau – dalinė skirtoji linija).

               (2)

               Kai kurios organizacijos, teikiančios skirtųjų linijų paslaugas, pagal 1997 m. birželio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 97/33/EB dėl telekomunikacijų tinklų sujungimo siekiant užtikrinti universaliąsias paslaugas ir sąveiką vadovaujantis atvirojo tinklo teikimo (ATT) nuostatomis (2), ir 1992 m. birželio 5 d. Tarybos direktyvą 92/44/EEB dėl atvirojo tinklo teikimo nuostatos taikymo skirtosioms linijoms (3), kurios šiuo metu yra panaikintos (4), buvo įpareigotos teikti skirtųjų linijų paslaugas (įskaitant dalinės skirtosios linijos paslaugas) taikydamos nediskriminavimo ir kainų orientavimo į sąnaudas principus.

               (3)

               Pagal pagrindų direktyvos 27 straipsnį, 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (5) (universaliųjų paslaugų direktyva) 16 straipsnio 1 dalį ir 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/19/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir susijusių priemonių sujungimo ir prieigos prie jų (6) (prieigos direktyva) 7 straipsnį buvę įpareigojimai galioja iki tol, kol, vadovaujantis pagrindų direktyvos 16 straipsniu ir universaliųjų paslaugų direktyvos 16 straipsnio 3 dalimi, bus atlikti atitinkamų rinkų tyrimai.

               (4)

               Vadovaujantis pagrindų direktyvos 16 straipsnio 4 dalimi, jei nacionalinė reguliavimo institucija (NRI) nustato, kad atitinkamoje rinkoje nėra veiksmingos konkurencijos, ji įvardija ūkio subjektus, turinčius didelę įtaką toje rinkoje, ir nustato jiems atitinkamus specifinius reguliuojančio pobūdžio įpareigojimus arba, jei tokie įpareigojimai jau nustatyti, juos palieka galioti ar iš dalies pakeičia. Vadovaujantis universaliųjų paslaugų direktyvos 18 straipsnio 1 dalimi, jei nacionalinė reguliavimo institucija (NRI) nustato, kad minimalaus skirtųjų linijų paslaugos rinkinio rinkoje nėra veiksmingos konkurencijos, ji įvardija ūkio subjektus, turinčius didelę įtaką toje rinkoje, ir nustato jiems įpareigojimą teikti minimalaus skirtųjų linijų rinkinio paslaugas ir tokio teikimo sąlygas. Toliau ūkio subjektai, kuriems yra nustatyti įpareigojimai pagal kurią nors iš pirmiau minėtų direktyvų, vadinami nustatytais operatoriais.

               (5)

               2003 m. vasario 11 d. Komisija priėmė rekomendaciją dėl atitinkamų produktų ir paslaugų rinkų (7), apibrėžiančią atitinkamas rinkas elektroninių ryšių sektoriuje, kurias NRI privalo išanalizuoti vadovaudamosi pagrindų direktyvos 15 straipsnio nuostatomis. Į šį sąrašą yra įtraukti didmeniniai skirtųjų linijų galiniai segmentai ir didmeniniai skirtųjų linijų magistraliniai segmentai.

               (6)

               Dalinių skirtųjų linijų tiekimas yra priskiriamas didmeninei skirtųjų linijų galinių segmentų rinkai, o esant pakankamam dalinių skirtųjų linijų ilgiui – taip pat ir didmeninei skirtųjų linijų magistralinių segmentų rinkai, kaip jos apibrėžtos 2003 m. vasario 11 d. Komisijos rekomendacijoje. NRI turi nuspręsti, kas sudaro baigiamąjį segmentą priklausomai nuo nacionalinei rinkai būdingos tinklo topologijos.

               (7)

               Nedarant išankstinės išvados dėl NRI pagal pagrindų direktyvos 15 ir 16 straipsnius ir universaliųjų paslaugų direktyvos 16 straipsnio 3 dalį numatytų rinkos tyrimų bei rinkos galios vertinimų, valstybių narių pateikta informacija atskleidžia nuolatos didėjančias problemas, susijusias su dalinių skirtųjų linijų, kurias teikia nustatyti operatoriai, kainų dydžiu ir patvirtina problemas, susijusias su tokių kainų variacija.

               (8)

               Tais atvejais, kai pagal prieigos direktyvos 13 straipsnį ar universaliųjų paslaugų direktyvos 18 straipsnį nacionalinė reguliavimo institucija nustato dalinių skirtųjų linijų kainų orientavimo į sąnaudas įpareigojimus, ji gali atsižvelgti į tai, kad atitinkamo operatoriaus pateikta informacija apie sąnaudas gali neatspindėti efektyvaus operatoriaus, naudojančio naujas technologijas, sąnaudas. Siekiant užtikrinti operatoriui nustatytų sąnaudų padengimo ar kainodaros mechanizmų įgyvendinimą NRI taip pat gali atsižvelgti į panašių paslaugų kainas.

               (9)

               Esant tokioms aplinkybėms, rekomenduojamų dalinių skirtųjų linijų aukščiausių kainų ribų paskelbimas, rengiant reguliavimo priemones nepakankamai konkurencingoms nacionalinėms skirtųjų linijų rinkoms, turėtų informuoti bei patarti NRI, kaip pritaikyti geriausią skirtųjų linijų teikimo praktiką. Tokiu būdu užtikrinant reguliavimo sistemos taikymo nuoseklumą Europos Sąjungoje būtų prisidedama prie vidaus rinkos plėtros bei konkurencinės ir efektyvios skirtųjų linijų rinkos kūrimo.

               (10)

               Aukščiausios kainos ribos šioje rekomendacijoje nustatytos atsižvelgiant į vidutines kainas, tuo atveju, kai valstybių narių nustatytiems operatoriams leidžiama nustatyti skirtingas kainas, priklausomai nuo geografinio rajono.

               (11)

               Kaip nustatyta prieigos direktyvos 13 straipsnio 3 dalyje, NRI gali reikalauti ūkio subjekto, pripažinto turinčiu didelę įtaką atitinkamoje rinkoje, pateikti išsamų savo kainų pagrindimą, ir tam tikrais atvejais gali reikalauti, kad kainos būtų koreguojamos.

               (12)

               Komisija, siekdama atsižvelgti į technologijų ir rinkų pokyčius, peržiūrės šią rekomendaciją ne vėliau kaip 2006 m. liepos 31 d.

               (13)

               Laikantis pagrindų direktyvos 22 straipsnio 2 dalyje nustatytos tvarkos buvo konsultuojamasi su Ryšių komitetu,

         REKOMENDUOJA:

               1)

               Šioje rekomendacijoje vartojami šie apibrėžimai:

                           a)

                           „dalinė skirtoji linija“ – tai nekomutuojama linija, jungianti kliento patalpas ir kito įgaliotojo operatoriaus tinklų sujungimo tašką, kuris yra nustatyto operatoriaus tinklo mazge (ar netoli jo); dalinė skirtoji linija turėtų būti traktuojama kaip atskira didmeninių skirtųjų linijų rūšis, kurią kitas įgaliotasis operatorius gali naudoti su tikslu galutiniams vartotojams, kitiems operatoriams arba sau pačiam teikti elektroninių ryšių paslaugas, pavyzdžiui, skirtųjų linijų, prisijungimo prie komutuojamo telefono tinklo, duomenų perdavimo, plačiajuostės prieigos ir kitas elektroninių ryšių paslaugas;

                           b)

                           „linijos ilgis“ – tai radialinis atstumas tarp dviejų linijos galinių taškų, t. y. nuo prisijungimo taško iki kliento patalpų;

                           c)

                           „klientas“ – tai kito įgaliotojo operatoriaus klientas.

               2)

               Pagal Direktyvos 2002/19/EB (prieigos direktyva) 13 straipsnio 1 dalį nustatydamos arba palikdamos kainų pagrindimo sąnaudomis įpareigojimą operatoriams, teikiantiems dalinės skirtosios linijos paslaugas, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų:

                           a)

                           užtikrinti, kad dalinės skirtosios linijos paslaugų kainos atspindėtų tiktai tai paslaugai suteikti reikalingas tinklo elementų bei kitų paslaugų sąnaudas, įskaitant pagrįstą grąžos normą. Dalinės skirtosios linijos paslaugos kainos struktūra gali būti sudaryta iš: vienkartinio įdiegimo mokesčio, padengiančio dalinės skirtosios linijos įrengimo sąnaudas (pavyzdžiui, specialios įrangos, linijos kondicionavimo, linijos testavimo ir žmogiškųjų išteklių sąnaudas), ir mėnesinio mokesčio, padengiančio teikiamos įrangos ir išteklių palaikymo ir naudojimo einamąsias sąnaudas;

                           b)

                           užtikrinti, kad būtų laikomasi visų priede išvardytų dalinių skirtųjų linijų aukščiausių kainų ribų, kurios yra apskaičiuotos vadovaujantis Komisijos darbo dokumente pateiktais kainų duomenimis ir metodika, išskyrus tuos atvejus, kai yra patikimi, nacionalinės reguliavimo institucijos patvirtinti, sąnaudų apskaitos analizės įrodymai, kad rekomenduojamų aukščiausių kainų ribų taikymas sąlygotų tokį kainų lygį, kuris nebūtų pakankamas efektyvaus operatoriaus patiriamoms sąnaudoms, įskaitant pagrįstą grąžos normą, padengti.
                           Skaičiuojant rekomenduojamas aukščiausias kainų ribas naudota metodika, kuri aprašyta Komisijos personalo darbo dokumente (8), laikoma tinkama tam, kad įvertintų sąnaudų skirtumus tarp skirtingų nustatytų operatorių skirtingose Europos Sąjungos valstybėse narėse;

                           c)

                           pasinaudojant savo teisėmis pagal prieigos direktyvos 13 straipsnį reikalauti išsamiai pagrįsti siūlomus mokesčius ir prireikus reikalauti, kad šie mokesčiai būtų koreguojami.

               3)

               Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. kovo 29 d.

            Komisijos vardu

         Viviane REDING

            Komisijos narė

      (1)  OL L 108, 2002 4 24, p. 33.

      (2)  OL L 199, 1997 7 26, p. 32. Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 98/61/EB (OL L 268, 1998 10 3, p. 37).

      (3)  OL L 165, 1992 6 19, p. 27. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos sprendimu 98/80/EB (OL L 14, 1998 1 20, p. 27).

      (4)  Nuo 2003 m. liepos 24 d. šios direktyvos buvo panaikintos pagrindų direktyvos 26 straipsniu.

      (5)  OL L 108, 2002 4 24, p. 51.

      (6)  OL L 108, 2002 4 24, p. 7.

      (7)  C(2003) 497, OL L 114, 2003 5 8, p. 45.

      (8)  „Commission staff working document – Methodology, reference configuration and data of leased lines in Member States related to the Commission recommendation on the provision of leased lines in the European Union – Part 2 – Pricing aspects of wholesale leased line part circuits“ – http://europa.eu.int/information_society/topics/ecomm/useful_information/library/commiss_serv_doc/index_en.htm

      PRIEDAS

                  (eurais)

                  Sparta

                  Aukščiausia ne ilgesnės kaip 2 km dalinės skirtosios linijos mėnesinio ir 1/24 vienkartinio įdiegimo mokesčių sumos riba

                  Aukščiausia ne ilgesnės kaip 5 km dalinės skirtosios linijos mėnesinio ir 1/24 vienkartinio įdiegimo mokesčių sumos riba

                  Aukščiausia ne ilgesnės kaip 15 km dalinės skirtosios linijos mėnesinio ir 1/24 vienkartinio įdiegimo mokesčių sumos riba

                  Aukščiausia ne ilgesnės kaip 50 km dalinės skirtosios linijos mėnesinio ir 1/24 vienkartinio įdiegimo mokesčių sumos riba

                  Aukščiausia vienkartinio įdiegimo mokesčio riba

                  64 kbit/s

                  61

                  78

                  82

                  99

                  542

                  2 Mbit/s

                  186

                  248

                  333

                  539

                  1 112

                  34 Mbit/s

                  892

                  963

                  1 597

                  2 539

                  2 831

                  155 Mbit/s

                  1 206

                  1 332

                  1 991

                  4 144

                  3 144


title: 2012 m. liepos 10 d. Tarybos rekomendacija dėl Portugalijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Portugalijos stabilumo programos

text:
               24.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 219/69

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2012 m. liepos 10 d.
   dėl Portugalijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Portugalijos stabilumo programos
   2012/C 219/20
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skiriančią toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant savo nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2011 m. liepos 12 d. Taryba priėmė rekomendaciją (3) dėl Portugalijos 2011 m. nacionalinės reformų programos;

               (4)

               2011 m. lapkričio 23 d. Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas antras ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“;

               (5)

               vykdant Europos semestro veiklą, Europos Parlamentas buvo tinkamai įtrauktas remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1466/97, ir 2012 m. vasario 15 d. priėmė rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2012 m. metinėje augimo apžvalgoje bei rezoliuciją dėl dalyvavimo rengiant 2012 m. metinę augimo apžvalgą;

               (6)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą, šalinti krizės sukeltas socialines pasekmes ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (7)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į jų stabilumo arba konvergencijos programas ir į jų nacionalines reformų programas;

               (8)

               2012 m. gegužės 2 d. Portugalija pateikė savo 2012–2016 m. stabilumo programą, o 2012 m. gegužės 7 d. – savo 2012 m. nacionalinę reformų programą;

               (9)

               2011 m. gegužės 17 d. Taryba priėmė Įgyvendinimo sprendimą 2011/344/ES (4), kuriuo Portugalijai trejus metus (2011–2014 m.) teikiama vidutinės trukmės finansinė parama pagal 2010 m. gegužės 11 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 407/2010, kuriuo nustatoma Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonė (5). Pridėtame taip pat 2011 m. gegužės 17 d. pasirašytame susitarimo memorandume ir jo paskesniuose papildymuose išdėstytos ekonominės politikos sąlygos, kuriomis remiantis išmokėta finansinė parama;

               (10)

               Portugalija padarė nemenką pažangą keliose srityse, bet dideli uždaviniai išlieka. Labai svarbu pasiekti fiskalinius tikslus, jeigu Vyriausybė nori atgauti visas galimybes patekti į rinką ekonominio koregavimo programos laikotarpiu. Siekiant apriboti 2012 m. fiskalinių uždavinių įgyvendinimo riziką, labai svarbu greitai ir ryžtingai įgyvendinti ekonominio koregavimo programoje numatytas struktūrines ir fiskalines priemones. Kartu Vyriausybei reikia toliau vykdyti reformas, kuriomis sprendžiami Portugalijos konkurencingumo uždaviniai. 2012 m. biudžete nenumatyta vykdyti ankstesnių fiskalinės devalvacijos planų. Todėl, siekiant sumažinti vienetui tenkančias darbo sąnaudas, padidinti lankstumą ir sumažinti patekimo į rinką kliūtis, dar svarbiau greitai priimti papildomas struktūrines darbo ir produktų rinkų reformas. Vyriausybė turės veikti atkakliai ir ryžtingai, kad įveiktų įsišaknijusius interesus, kurie trukdo vykdyti reformas;

               (11)

               apskritai, atlikus trečiąją ekonominio koregavimo programos peržiūrą, padaryta išvada, kad Portugalija vykdo 2011 m. gegužės 17 d. susitarimo memorandume išdėstytas sąlygas. Visų pirma pasiektas ir viršytas 2011 m. fiskalinio deficito tikslas (5,9 % BVP) iš bankų pensijų fondų lėšas pervedant valstybei (3½ % BVP). Nepaisant šios vienkartinės operacijos, struktūrinis konsolidavimas 2011 m. buvo vykdomas dideliu mastu ir siekė 3½ % BVP. Bankai deda pastangas, kad ne vėliau kaip 2012 m. pabaigoje būtų laikomasi kapitalo reikalavimų pagal ekonominio koregavimo programą, bet kapitalo pozicijos 2012 m. pagal tos programos reikalavimus ir pagal Europos bankininkystės institucijos reikalavimą sukurti valstybės garantija užtikrintų skolų poziciją, specialią patikrų vietoje programą ir atlikti planuotą bankų privačių pensijų planų perkėlimą turi būti toliau gerinamos. 2012 m. birželio mėn. pradžioje Vyriausybė paskelbė, kad trims didžiausiems bankams ji skirs valstybės lėšų, kad būtų galima įvykdyti kapitalo reikalavimus pagal ekonominio koregavimo programą. Darbuotojų lygiu atlikus ketvirtąją ekonominio koregavimo programos peržiūrą, kuri buvo baigta 2012 m. birželio mėn. pradžioje, patvirtinti trečiosios peržiūros rezultatai, kad programa toliau vykdoma;

               (12)

               2011 m. BVP sumažėjo mažiau, negu buvo prognozuota, nes eksporto ir vartojimo rezultatai buvo geresni už numatytus. Tačiau per 2011 m. ketvirtą ketvirtį ir 2012 m. pradžioje vidaus paklausa buvo silpna, itin išaugo nedarbas ir smuko verslo pasitikėjimas. Remiantis 2012 m. Komisijos tarnybų pavasario prognoze, 2012 m. perspektyvos suprastėjo ir pagal dabartines projekcijas BVP sumažės 3,3 %. Ekonomikos augimas 2013 m. bus labiau ribotas, nei tikėtasi iš pradžių. Nors iki šiol išorinis koregavimas vyko stebėtinai sparčiai, didėjant Portugalijos eksporto rinkos daliai už Sąjungos ribų ir itin mažėjant importui, dar neaišku, ar jį pavyks išlaikyti. Turint omenyje didelę Portugalijos sukauptą išorės skolą, reikia vykdyti labai didelį tolesnį struktūrinio pobūdžio koregavimą;

               (13)

               2012 m. biudžeto tikslas – 4,5 % BVP valdžios sektoriaus deficitas, kuris atitinka ekonominio koregavimo programos reikalavimus ir Tarybos rekomendacijas Portugalijai pagal perviršinio deficito procedūrą. Stabilumo programoje pateikti vidutinės trukmės laikotarpio fiskalinio konsolidavimo planai taip pat suderinti su ekonominio koregavimo programoje nustatytais pagrindiniais deficito tikslais ir tikimasi, kad ne vėliau kaip 2013 m. deficito ir BVP santykis bus 3 % BVP. Į 2012 m. biudžetą įtrauktos daugiau negu 5 % BVP konsolidavimo priemonės, kurias sudaro nuolatinės struktūrinės priemonės. Kiek tai susiję su išlaidomis, du trečdaliai priemonių apima didelį viešojo sektoriaus darbo užmokesčio ir pensijų mažinimą, valdžios sektoriaus darbuotojų skaičiaus mažinimą 2 % (visos darbo dienos ekvivalentais) ir valstybinių įmonių racionalizavimą. Kiek tai susiję su pajamomis, biudžete numatyta mažinti atleidimo nuo mokesčių atvejų skaičių, didinti standartiniu PVM tarifu apmokestinamų prekių ir paslaugų skaičių, didinti gyventojų pajamų ir įmonių pelno mokesčius, didinti akcizus ir stiprinti pastangas kovojant su mokesčių vengimu ir sukčiavimu. Tikimasi, kad deficitas toliau mažės iki 1,8 % BVP 2014 m. ir iki 1 % BVP 2015 m. Pagrindinė rizika biudžeto tikslams daugiausia kyla dėl valstybinių įmonių sektoriaus ir vietos bei regioninės valdžios. Kiek tai susiję su struktūriniu balansu, 2011–2012 m. numatoma vykdyti daugiau negu 7 procentinių punktų BVP fiskalinį struktūrinį koregavimą. -0,5 % BVP vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslas deramai atspindi Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Numatoma, kad valstybės skola 2013 m. šoktels iki 115,7 % BVP, o vėlesniais metais laipsniškai mažės. Darbuotojų lygiu atlikus ketvirtąją ekonominio koregavimo programos peržiūrą patvirtinta, kad 2012 m. fiskalinio deficito tikslas tebėra pasiekiamas, nes pirmaisiais keturiais 2012 m. mėnesiais biudžetas buvo vykdomas kaip numatyta, o neigiamos rizikos, kylančios dėl gana staigaus nedarbo padidėjimo ir ne tokiais mažais mokesčiais grindžiamos augimo struktūros, palyginti su biudžeto projekcijomis, problemos sprendžiamos taupant kitose biudžeto dalyse;

               (14)

               iki šiol padaryta pastebima pažanga ir bendra ekonominio koregavimo programos sėkmė labai priklauso nuo plataus masto struktūrinių reformų įgyvendinimo, nes jomis bus pašalintas nelankstumas ir trukdžiai, dėl kurių ekonomika dešimtmetį stagnuoja. Vykdoma radikalių plataus užmojo darbo rinkos, sveikatos priežiūros, aprūpinimo būstu, teismų, nemokumo ir reguliavimo sistemų, įskaitant konkurenciją, reformų darbotvarkė. Be to, iki šiol labai sėkmingai vykdytas privatizavimas. Tačiau tinklų pramonės šakose pažanga nevienalytė. Visų pirma buvo pateikta ir per ateinančius mėnesius turės būti įgyvendinta visapusiška strategija, kad sprendžiant pernelyg didelės nuomos klausimą būtų panaikinta didėjanti energetikos sektoriaus skola;

               (15)

               vykdomas strateginis struktūrinių fondų perprogramavimas, dėmesį sutelkiant į paramą jaunimo užimtumui ir konkurencingumui (ypač mažųjų ir vidutinių įmonių). Naujosiomis priemonėmis remiami šių sričių veiksmai: užimtumo paso, mokymo ir profesinių kvalifikacijų, galimybių mažosioms ir vidutinėms įmonėms gauti finansavimą;

               (16)

               Portugalija prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „euro plius“. Šie įsipareigojimai, taip pat 2011 m. prisiimti ir įgyvendinami įsipareigojimai yra susiję su konkurencingumo ir užimtumo gerinimu ir viešųjų finansų tvarumo didinimu, tuo pačiu metu stiprinant finansinį tvarumą,

         REKOMENDUOJA Portugalijai 2012–2013 m. imtis šių veiksmų:
   Įgyvendinti priemones, nustatytas Įgyvendinimo sprendime 2011/344/ES, ir priemones, toliau nustatytas 2011 m. gegužės 17 d. susitarimo memorandume ir jo paskesniuose papildymuose.

      Priimta Briuselyje 2012 m. liepos 10 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         V. SHIARLY

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  Toliau taikomos 2012 metais pagal 2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimą 2012/238/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 119, 2012 5 4, p. 47).

      (3)  OL C 216, 2011 7 22, p. 1.

      (4)  OL L 159, 2011 6 17, p. 88.

      (5)  OL L 118, 2010 5 12, p. 1.


title: 2015 m. liepos 14 d. Tarybos rekomendacija (ES) 2015/1184 dėl valstybių narių ir Europos Sąjungos ekonominės politikos bendrų gairių

text:
               18.7.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 192/27

         TARYBOS REKOMENDACIJA (ES) 2015/1184
   2015 m. liepos 14 d.
   dėl valstybių narių ir Europos Sąjungos ekonominės politikos bendrų gairių
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   kadangi:

               (1)

               Sutartyje numatyta, kad valstybės narės savo ekonominę politiką vertina kaip bendro intereso reikalą ir ją koordinuoja Taryboje. Sutartyje taip pat numatyta, kad Taryba priima ekonominės politikos bendras gaires ir užimtumo gaires, kuriomis vadovaujamasi valstybių narių ir Sąjungos politikoje;

               (2)

               pagal Sutartį Sąjunga parengė ir įgyvendino fiskalinės politikos ir makrostruktūrinės politikos derinimo priemones. Europos semestras skirtingas priemones sujungia į visa apimančią integruotos daugiašalės ekonomikos ir biudžeto priežiūros sistemą. Europos semestro racionalizavimas ir sustiprinimas, kaip išdėstyta Komisijos 2015 m. metinėje augimo apžvalgoje, dar pagerintų jo veikimą;

               (3)

               finansų ir ekonomikos krizė atskleidė ir išryškino svarbius Sąjungos ir jos valstybių narių ekonomikos trūkumus. Krizės metu taip pat paaiškėjo, kad tarp valstybių narių ekonomikos ir darbo rinkų egzistuoja glaudi tarpusavio priklausomybė. Be to, labai išaugusi valdžios sektoriaus skola sukėlė fiskalinio tvarumo riziką. Pagrindinis uždavinys šiandien – paskatinti pažangų, tvarų ir integracinį augimą ir darbo vietų kūrimą Sąjungoje. Tam reikia imtis suderintų ir plataus užmojo politikos veiksmo tiek Sąjungos, tiek nacionaliniu lygiu, vadovaujantis Sutartimi ir Sąjungos ekonomikos valdymu. Tas politikos veiksmas, kurio derinamos pasiūlos ir paklausos priemonės, turėtų apimti postūmį investicijoms, atnaujintą įsipareigojimą vykdyti struktūrines reformas ir fiskalinės atsakomybės prisiėmimą;

               (4)

               valstybės narės ir Sąjunga taip pat turėtų spręsti krizės socialinio poveikio problemą ir siekti sukurti darnią visuomenę, kurioje žmonėms būtų suteikta galių numatyti ir valdyti pokyčius, ir jie galėtų aktyviai dalyvauti visuomenės gyvenime ir ekonomikoje. Turėtų būti užtikrinta prieiga bei galimybės visiems ir sumažintas skurdas bei socialinė atskirtis, visų pirma užtikrinant veiksmingą darbo rinkų ir socialinės gerovės sistemų veikimą ir pašalinant kliūtis dalyvauti darbo rinkoje. Be to, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad ekonomikos augimas atneštų naudos visiems piliečiams ir visiems regionams;

               (5)

               veiksmai pagal šias integruotas valstybių narių ekonominės ir užimtumo politikos gaires yra svarbus indėlis siekiant pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos „Europa 2020“ (toliau – strategija „Europa 2020“) tikslų. Strategija „Europa 2020“ turėtų būti grindžiama integruotu Europos ir nacionalinių politikos priemonių rinkiniu, kurį valstybės narės ir Sąjunga turėtų įgyvendinti, kad būtų pasiektas teigiamas šalutinis koordinuotų struktūrinių reformų poveikis, užtikrintas atitinkamas bendras ekonominės politikos krypčių derinys ir nuoseklesnis Europos politikos priemonių įnašas siekiant strategijos „Europa 2020“ tikslų ir kad būtų užtikrintas sklandus ekonominės ir pinigų sąjungos veikimas. Prie šios rekomendacijos pridėtos valstybių narių ir Europos Sąjungos ekonominės politikos bendros gairės ir atitinkamos užimtumo politikos gairės kartu sudaro strategijos „Europa 2020“ įgyvendinimo integruotas gaires (toliau – „Europa 2020“ integruotos gairės);

               (6)

               nors „Europa 2020“ integruotos gairės yra skirtos valstybėms narėms ir Sąjungai, jos turėtų būti įgyvendinamos partnerystėje su visomis nacionalinėmis, regioninėmis ir vietos valdžios institucijomis, glaudžiai įtraukiant parlamentus, taip pat su socialiniais partneriais ir pilietinės visuomenės atstovais;

               (7)

               ekonominės politikos bendros gairės nustato valstybėms narėms reformų įgyvendinimo kryptis ir atspindi valstybių narių tarpusavio priklausomybę. Jos atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Tokios gairės turėtų būti konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų, kurias Taryba gali pateikti valstybėms narėms, pagrindas,

         REKOMENDUOJA valstybėms narės ir atitinkamais atvejais Sąjungai savo ekonominėje politikoje atsižvelgti į priede išdėstytas gaires, kurios yra „Europa 2020“ integruotų gairių dalis.

      Priimta Briuselyje 2015 m. liepos 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. GRAMEGNA

      PRIEDAS

         Valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos bendros gairės

         „Europa 2020“ integruotų gairių I dalis

         1 gairė. Investicijų skatinimas

      Pakelti pelningų investicijų lygį Europoje yra labai svarbu siekiant padidinti paklausą ir pagerinti konkurencingumą bei ilgalaikio augimo potencialą Europoje. Daugiausia pastangų turėtų būti dedama siekiant sutelkti lėšas gyvybingiems investiciniams projektams finansuoti, kad lėšos pasiektų realiąją ekonomiką, ir gerinti investicinę aplinką. Makroekonominis ir finansinis stabilumas, taip pat reglamentavimo nuspėjamumas ir finansų sektoriaus atvirumas bei skaidrumas yra lemiami išlaikant Sąjungą patrauklia vieta privačiojo sektoriaus investicijoms, įskaitant užsienio investicijas.
      Turėtų būti visiškai išnaudojamas Sąjungos fondų, įskaitant Europos strateginių investicijų fondą ir struktūrinius fondus, ir nacionalinių fondų potencialas finansuoti augimą skatinančias investicijas svarbiausiose srityse. Į rezultatus orientuotas fondų valdymas ir platesnis novatoriškų finansinių priemonių naudojimas tuo atžvilgiu atitinkamai yra lemiami veiksniai.
      Kad būtų užtikrinta, jog finansavimas pasieks realiąją ekonomiką, būtina didinti skaidrumą ir teikti daugiau informacijos, visu pirma įgyvendinant Europos investavimo konsultacijų centrą prie Europos investicijų banko ir sukuriant skaidrią projektų duomenų bazę. Labai svarbus yra glaudus bendradarbiavimas su visais atitinkamais suinteresuotaisiais subjektais, kad būtų galima užtikrinti sklandų veiklos vykdymą, atitinkamą rizikavimą ir maksimalią pridėtinę vertę.

         2 gairė. Augimo skatinimas valstybėms narėms įgyvendinant struktūrines reformas

      Valstybių narių vykdomas plataus masto struktūrinių reformų įgyvendinimas prekių bei darbo jėgos rinkose, socialinės gerovės bei pensijų sistemose yra lemiamas norint sutvirtinti ir palaikyti ekonomikos atsigavimą ir užtikrinti tvarius viešuosius finansus, padidinti konkurencingumą, užkirsti kelią žalingam makroekonominiam disbalansui ir jį ištaisyti pagal makroekonominio disbalanso procedūrą ir padidinti Sąjungos ekonomikos augimo potencialą. Tai padėtų ir siekiant didesnės ekonominės ir socialinės sanglaudos. Reformos konkurencijai stiprinti, pirmiausia uždarame sektoriuje, geresnis darbo rinkų veikimas ir patobulinta verslo aplinka padeda šalinti augimo ir investicijų kliūtis ir didinti ekonomikos gebėjimą prisitaikyti. Valstybės narės savo ekonominę politiką vertina kaip bendro intereso reikalą ir ją koordinuoja, kad būtų padidinta teigiama sąveika ir išvengta neigiamo šalutinio poveikio.
      Reikia įgyvendinti darbo rinkų ir socialinių sistemų reformas, kad būtų skatinamas augimas ir užimtumas, kartu užtikrinant galimybę visiems naudotis kokybiškomis, įperkamomis ir tvariomis socialinėmis paslaugomis ir išmokomis. Veiksmai darbo rinkų reformų srityje, pavyzdžiui, darbo užmokesčio nustatymo mechanizmai ir dalyvavimo darbo rinkoje didinimas, turėtų būti vykdomi vadovaujantis išsamesnėmis užimtumo gairėmis.
      Reikia dėti papildomų pastangų, kad Sąjunga taptų patrauklia vieta talentams ir aukštos kvalifikacijos darbuotojams. Turi būti toliau reformuojamos ir dar labiau integruojamos produktų rinkos, siekiant užtikrinti Sąjungos vartotojams ir įmonėm žemesnes prekių ir paslaugų kainas ir platesnį jų pasirinkimą. Geriau integruotos rinkos suteikia bendrovėms prieigą prie gerokai didesnės rinkos nei jų vidaus rinka ir taip suteikia joms daugiau plėtros galimybių. Konkurencingesnės ir geriau integruotos produktų rinkos taip pat paskatins inovacijas ir gali padėti pagreitinti prisitaikymą ir padidinti atsparumą ekonominiams sukrėtimams atskirose valstybėse narėse ir visoje Sąjungoje.
      Turėtų būti toliau dedamos pastangos pagerinti reglamentavimo aplinką, kurioje veikia įmonės, siekiant visų pirma remti mažąsias ir vidutines įmones, ir jos turėtų apimti viešojo administravimo modernizavimą, administracinės naštos mažinimą, didesnį skaidrumą, kovą su korupcija, mokesčių slėpimu ir nedeklaruotu darbu, teismų sistemų nepriklausomumo, kokybės ir efektyvumo didinimą, taip pat sutarčių vykdymo užtikrinimą ir gerai veikiančias nemokumo procedūras.
      Informacinės ir ryšių technologijos ir skaitmeninė ekonomika – svarbūs našumo, inovacijų ir augimo visuose ekonomikos sektoriuose skatinamieji veiksniai. Privačių investicijų į mokslinius tyrimus ir inovacijas skatinimą turėtų lydėti išsamios reformos, kuriomis būtų modernizuotos mokslinių tyrimų ir inovacijų sistemos, sustiprintas viešųjų institucijų ir privačiojo sektoriaus bendradarbiavimas ir pagerintos bendrosios sąlygos bendrovėms tapti labiau imliomis žinioms. Kylant viešųjų investicijų į mokslinius tyrimus ir inovacijas kokybei ir veiksmingumui toliau gerės viešųjų finansų kokybė, taip pat galėtų pagerėti ilgalaikis viešųjų finansų tvarumas.

         3 gairė. Pagrindinių kliūčių tvariam augimui ir darbo vietų kūrimui šalinimas Sąjungos lygiu

      Kad Europa išliktų patraukli vieta vidaus ir užsienio įmonėms, labai svarbu toliau integruoti bendrąją rinką, įskaitant likusių kliūčių pašalinimą, didinti konkurenciją ir gerinti verslo aplinką. Kad būtų išplėstos Europos produktyvumo ribos, būtina didinti inovacijas ir ugdyti žmogiškąjį kapitalą ir užtikrinti integruotą, gerai veikiančią bendrąją skaitmeninę rinką. Skatinant vartotojus ir įmones daugiau naudotis informacinėmis ir ryšių technologijomis galima padėti kurti skaitmeninę Europą be sienų ir didinti našumą.
      Gerai veikiantis finansų sektorius turi esminę reikšmę sklandžiam ekonomikos funkcionavimui. Turėtų būti visiškai įgyvendintos sustiprintos reguliavimo ir priežiūros nuostatos ir vartotojų apsaugos taisyklės finansų rinkų ir finansų įstaigų srityje. Reikia imtis priemonių sukurti tvarią pakeitimo vertybiniais popieriais rinką Europoje, kuri padės pagerinti Sąjungos bankų veiksmingo finansavimo galimybes. Reikia sukurti tikrą kapitalo rinkų sąjungą remiantis bendrosios finansinių paslaugų ir kapitalo rinkos laimėjimais.
      Sukūrus tvirtą energetikos sąjungą, turėtų būti užtikrinta įperkama, saugi ir tvari energija įmonėms ir namų ūkiams. Turėtų būti siekiama ekonomiškai efektyviai įgyvendinti 2030 m. klimato ir energetikos politikos strategiją ir pereiti prie konkurencingos, efektyviai išteklius naudojančios mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos, be kita ko, įgyvendinant tiek paklausos, tiek pasiūlos reformas ir kartu skatinant žaliąsias darbo vietas, žaliąsias technologijas ir inovacinius sprendimus. Tuo atžvilgiu energetikos ir transporto sektoriams, be kita ko, jungtims ir infrastruktūrai, ir toliau reikia skirti ypač daug dėmesio.
      Sąjungos teisės aktuose daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama tiems klausimams, kuriuos geriausia spręsti Europos lygiu, ir jie turėtų būti rengiami atsižvelgiant į jų poveikį ekonomikai, aplinkai ir socialinį poveikį. Sukūrus vienodas sąlygas visose valstybėse narėse, esant didesniam reglamentavimo nuspėjamumui ir visiškai laikantis konkurencijos taisyklių, bus pritraukta daugiau investicijų. Geresnė ir labiau prognozuojama verslo aplinka itin svarbi tinklų pramonės šakoms, kurioms būdinga ilga investicijų perspektyva ir stambios pradinės investicijos. Turėtų būti toliau plėtojamas vidaus rinkos išorės aspektas.

         4 gairė. Viešųjų finansų tvarumo ir teigiamo poveikio augimui gerinimas

      Augimui ir darbo vietų kūrimui labai svarbūs yra patikimi viešieji finansai. Fiskalinis tvarumas yra gyvybiškai svarbus užtikrinant investuotojų pasitikėjimą ir fiskalinio manevravimo galimybę, kad būtų galima reaguoti į netikėtus pokyčius ir maksimaliai padidinti teigiamą viešųjų finansų indėlį į ekonomiką. Be to, taip sukuriamos tinkamos sąlygos augimui ir investicijoms remti. Valstybės narės turėtų užtikrinti ilgalaikę deficito ir skolos lygio kontrolę. Fiskalinė politika turi būti vykdoma Sąjungos taisyklėmis grindžiamoje sistemoje, visų pirma laikantis Stabilumo ir augimo pakto, o ją papildyti turi patikimi nacionaliniai biudžetiniai sprendimai. Fiskalinė politika turėtų atspindėti ekonomines sąlygas ir tvarumo riziką valstybių narių lygiu, kartu užtikrindama tinkamą ekonominės politikos koordinavimą. Euro zonos valstybių narių prašoma toliau atidžiai stebėti ir aptarti bendrą euro zonos fiskalinę padėtį, įskaitant fiskalines kryptis.
      Rengiant ir įgyvendinant biudžeto konsolidavimą, strategijose pirmenybė turėtų būti skiriama augimą skatinantiems išlaidų punktams tokiose srityse kaip švietimas, įgūdžiai ir įsidarbinimo galimybės, moksliniai tyrimai, technologinė plėtra bei inovacijos ir investicijos į našumą teigiamai veikiančius tinklus. Išlaidų reformomis turėtų būti siekiama pagerinti viešojo administravimo efektyvumą; tokios reformos visų pirma galėtų būti parengtos peržiūrėjus išlaidas, siekiant užtikrinti ilgalaikį tvarumą.
      Išlaidų reformas, kuriomis skatinamas veiksmingas išteklių paskirstymas, kad būtų remiamas augimas ir užimtumas, kartu išsaugant nuosavą kapitalą, prireikus turėtų papildyti pajamų sistemų modernizavimas. Turėtų būti toliau nagrinėjama bendra konsoliduotoji pelno mokesčio bazė. Perėjimas prie augimui palankesnių mokesčių, kartu užtikrinant, kad būtų laikomasi Stabilumo ir augimo pakto, gali padėti neutralizuoti rinkos neefektyvumą ir pakloti pagrindus tvariam ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui. Tuo pačiu metu bet kokio mokesčių keitimo atveju svarbu atsižvelgti į pasiskirstymo poveikį. Mokesčių sistemos veiksmingumą būtų galima pagerinti išplečiant mokesčių bazes, pavyzdžiui, panaikinant arba sumažinant išimčių ir lengvatinių režimų naudojimą ir jų teikiamas galimybes, patikrinant mokesčių išlaidų apimtį ir veiksmingumą ir stiprinant mokesčių administravimą, supaprastinant mokesčių sistemą ir kovojant su mokestiniu sukčiavimu ir agresyviu mokesčių planavimu.