title: Tarybos rekomendacija 2020 m. liepos 20 d. dėl euro zonos ekonominės politikos 2020/C 243/01

text:
               2020 7 23

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 243/1

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2020 m. liepos 20 d.
      dėl euro zonos ekonominės politikos
      (2020/C 243/01)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 136 straipsnį kartu su 121 straipsnio 2 dalimi,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  euro zona toliau plečiasi, tačiau esama tarpusavyje susijusios rizikos dėl perspektyvų ir neapibrėžtumo ateityje. Be to, dėl mažo našumo ir senėjančios visuomenės kyla rizika, kad mažas augimas ir infliacija tęsis ilgiau. Nors gamybos apimties atotrūkis nuo 2017 m. tapo teigiamas ir 2018 m. sudarė 0,7 % potencialaus bendrojo vidaus produkto (BVP), potencialus augimas turėtų išlikti mažesnis nei buvo prieš krizę (3). Grynoji infliacija 2018 ir 2019 m. išliko 1–1½ % intervalo ribose ir prognozuojama, kad 2020 ir 2021 m. ji išliks apie 1½ %. Darbo rinkos rodikliai toliau gerėja, nors ir lėčiau, ir prognozuojama, kad užimtumo augimas toliau lėtės, o darbo vietų kokybės problemų išlieka. Nominaliojo darbo užmokesčio augimas stabilizavosi: 2018 m. jis siekė apie 2¼ %, po kelerių metų – mažiau nei 2,0 %, 2019 m. jis siekė apie 2½ % ir prognozuojama, kad 2020–2021 m. laikotarpiu vėl sieks 2¼ %. Nepaisant gerų darbo rinkos sąlygų, realiojo darbo užmokesčio augimas didėjo, tačiau lėtai ir išlieka mažas – 2018 m. jis nesiekė 1 %, 2019 m. išliko toks pat ir prognozuojama, kad 2020 ir 2021 m. jis bus atitinkamai 0,7 % ir 0,8 %. Kaip teigiama 2019 m. gruodžio 17 d. priimtoje 2020 m. Komisijos įspėjimo mechanizmo ataskaitoje, prognozuojama, kad euro zonos einamosios sąskaitos perteklius mažės, tačiau išliks artimas aukščiausiam lygiui. Valstybės narės, kuriose susidaręs deficitas, sumažino arba panaikino savo einamosios sąskaitos deficitą, net jei ir toliau fiksuoja dideles neigiamas grynąsias tarptautinių investicijų pozicijas (GTIP). Tačiau, nors kai kurios valstybės narės sumažino savo einamosios sąskaitos perteklių, jose ir toliau yra nuolatinis didelis einamosios sąskaitos perteklius, todėl didėja jų GTIP.
                  Einamosios sąskaitos balanso dinamikai euro zonoje įtakos turi mažėjanti išorės paklausa, ypač į eksportą orientuotose valstybėse narėse, kurių einamosios sąskaitos perteklius yra didelis ir kurios labai priklauso nuo užsienio eksporto paklausos. Be to, svarbi palanki paklausos dinamika, o didelį perteklių turinčios valstybės narės taip pat prisidėtų prie pusiausvyros atkūrimo stiprindamos sąlygas, kuriomis skatinamas darbo užmokesčio augimas, kartu atsižvelgiant į socialinių partnerių vaidmenį, taip pat viešąsias ir privačiąsias investicijas;

                  (2)

                  norint padidinti augimo potencialą, kartu užtikrinant aplinkos bei socialinį tvarumą ir skatinant realią euro zonos valstybių narių konvergenciją, reikia struktūrinių reformų, kad būtų skatinamas tvarus augimas ir investicijos į materialųjį ir nematerialųjį kapitalą siekiant didinti našumą. Tai ypač padėtų toms valstybėms narėms, kurių augimo potencialas yra akivaizdžiai mažesnis už euro zonos vidurkį. Tai taip pat būtų būtina siekiant užtikrinti, kad euro zonos ekonomika neįžengtų į užsitęsusį mažo potencialaus augimo ir našumo, mažos kainų infliacijos ir mažo darbo užmokesčio augimo bei didėjančios nelygybės laikotarpį. Reformos ir investicijos tebėra labai svarbios užtikrinant, kad euro zona vėl pradėtų augti, būtų įveiktas didesnis spaudimas vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiu, kurį taip pat lemia blogėjanti demografinė padėtis, ir būtų sudarytos palankesnės sąlygos pereiti prie tvarios ekonomikos, padedant euro zonai ir jos valstybėms narėms pasiekti Jungtinių Tautų darnaus vystymosi tikslus;

                  (3)

                  aiškėja klimato kaitos poveikis ekonomikai – viena iš didžiausių sisteminių rizikų, šiuo metu kylančių pasaulio ekonomikai, finansų sistemoms ir visuomenei. Klimato kaita ir apskritai aplinkos būklės blogėjimas kelia vis didesnę riziką pasaulio ekonomikai ir tai padarys plataus masto poveikį, be kita ko, pažeidžiamiausiems mūsų visuomenės nariams. Jei nebus imtasi tinkamų priemonių, tai galėtų turėti neigiamų pasekmių mūsų šalių ekonomikos atsparumui, įtraukumui ir ilgalaikio augimo potencialui. Todėl, siekiant tvarkingai pereiti prie tvarios ekonomikos, būtų labai svarbu užtikrinti investicijas ir sudaryti reglamentavimo bei finansines sąlygas. Tinkamai sprendžiant aplinkos ir klimato problemas taip pat atsiranda galimybė atgaivinti Europos ekonomiką siekiant darnaus vystymosi. Tuo tikslu Komisija pasiūlė Europos žaliąjį kursą, kaip Europos augimo strategiją, į kurią bus įtrauktas pasiūlymas dėl pirmojo Europos klimato teisės akto, įteisinančio 2050 m. poveikio klimatui neutralumo tikslą. Tuo pačiu metu, pereinant prie žaliosios ekonomikos reikės atsižvelgti į poveikį įvairioms visuomenės grupėms. Siekiant užtikrinti, kad visi piliečiai pasinaudotų technologinių pokyčių teikiama nauda, visų pirma sektoriuose ir regionuose, atsiliekančiuose pereinant prie skaitmeninės ir žaliosios ekonomikos, reikės ne tik investicijų, kuriomis būtų palengvintas perėjimas prie tvarios ekonomikos, taip pat reikės užtikrinti anglies dioksido apmokestinimą, tinkamą reglamentavimą visuose sektoriuose ir investuoti į įgūdžius bei paramą keičiant darbą;

                  (4)

                  sutelkiant viešąsias ir privačiąsias lėšas investicijoms į perėjimą prie žaliosios ir skaitmeninės ekonomikos galima padėti užtikrinti augimą trumpuoju laikotarpiu ir išspręsti ilgalaikius uždavinius, su kuriais susiduria mūsų šalių ekonomika. Nors skaitmeninė revoliucija gali suteikti galimybių, susijusių su našumu, augimu ir darbo vietų kūrimu, ji taip pat gali sukelti sunkumų, visų pirma žemesnės kvalifikacijos darbuotojams, neturintiems įgūdžių dirbti su naujomis technologijomis. Skirtinga perėjimo prie skaitmeninės ekonomikos sparta euro zonos valstybėse narėse galėtų tapti didele rizika konvergencijai ir makroekonominiam stabilumui. Ją galėtų padidinti stiprus aglomeracijos poveikis, dažnai naudingas dideliems miestams, ir neretai skaitmeninių technologijų sričiai būdinga dinamika, kai viskas atitenka nugalėtojui, o tai gali padidinti nelygybę ir turėti neigiamą poveikį konvergencijai. Investicijos turėtų būti skirtos ne tik moksliniams tyrimams ir inovacijoms skatinti, bet ir platesnei inovacijų sklaidai visoje ekonomikoje;

                  (5)

                  labiau suderinta investicijų strategija kartu su aktyvesnėmis pastangomis vykdyti reformas euro zonos lygmeniu labai padėtų remiant tvarų augimą ir spręsti ilgalaikius uždavinius, pavyzdžiui, susijusius su pertvarka klimato kaitos srityje ir technologine transformacija. Pagal konvergencijai ir konkurencingumui skirtą biudžeto priemonę euro zonos valstybėms narėms būtų teikiama finansinė parama pasiūlymams, kuriuos iš esmės turėtų sudaryti reformų ir investicijų rinkiniai, įgyvendinti. Programa „InvestEU“, kuria bus prisidedama ir prie Tvarios Europos investicijų plano įgyvendinimo, taip pat siekiama pritraukti papildomų investicijų, kad būtų toliau skatinamos inovacijos ir darbo vietų kūrimas Sąjungoje, be kita ko, finansuojant tvarią infrastruktūrą. Sanglaudos politikos fondai, kuriems tenka labai svarbus vaidmuo remiant mūsų regionus ir kaimo vietoves, taip pat atlieka svarbų vaidmenį su klimato kaita ir technologijomis susijusios pertvarkos srityje, skatindami darnų vystymąsi. Europos investicijų bankas 25 % viso savo finansavimo jau skiria klimato srities investicijoms ir paskelbė ketinantis padvigubinti tą dalį. Kad būtų pasiekti Sąjungos tvarumo tikslai, labai svarbu nacionaliniu ir subnacionaliniu lygmenimis vykdyti investicinius projektus, apimančius prisitaikymą prie klimato kaitos ir jos švelninimą, energetikos pertvarką, priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimą ar žiedinę ekonomiką. Investicijos į tinklų pramonės sektorius ir infrastruktūrą gali padėti pagerinti euro zonos konkurencingumą ir paskatinti perėjimą prie tvaresnio transporto. Be to, investicijos į nematerialųjį turtą, pavyzdžiui, mokslinius tyrimus ir plėtrą bei įgūdžius, taip pat yra labai svarbios parengiant euro zoną būsimiems uždaviniams;

                  (6)

                  pastaraisiais metais ekonomikos plėtros poveikis valstybėse narėse, regionuose ir valstybėse narėse buvo jaučiamas nevienodai. Nors disponuojamųjų pajamų lygis pastaruoju metu padidėjo, keliose euro zonos valstybėse narėse jis tebėra mažesnis nei prieš krizę. Žmonių, kuriems gresia skurdas ir socialinė atskirtis, skaičius daugelyje valstybių narių mažėja ir dabar yra 5 mln. mažesnis už 2012 m. pasiektą aukščiausią lygį, tačiau euro zonoje jis vis dar viršija 2008 m. lygį. Po didesnių skirtumų laikotarpio kai kurios valstybės narės per pastaruosius kelerius metus priartėjo prie geriausių rezultatų (pagal BVP vienam gyventojui) pasiekusių šalių. Tačiau pajamų, kurias gauna didžiausias pajamas uždirbančios šalys, dalis per pastarąjį dešimtmetį pamažu didėjo, o tarp valstybių narių tebėra didelių skirtumų. Siekiant skatinti aukštynkryptę konvergenciją valstybėse narėse ir tarp jų, būtų svarbu skatinti politiką, kurios tikslas – didinti ir efektyvumą, ir lygybę, laikantis JT darnaus vystymosi tikslų. Ta politika turėtų duoti geresnių makroekonominių rezultatų, o nauda visai visuomenei paskirstoma vienodžiau ir tai taip pat padeda didinti euro zonos sanglaudą;

                  (7)

                  užtikrinant stiprų, įtraukų ir tvarų ekonomikos augimą ir veiksmingai reaguojant į nuolatinę mažą infliaciją, prastėjančias perspektyvas ir riziką ilgalaikiam augimui, itin svarbu užtikrinti makroekonominės politikos, įskaitant pinigų, fiskalinę ir struktūrinę politiką, priemonių derinio euro zonoje nuoseklumą ir pusiausvyrą. Europos Centrinis Bankas toliau taiko skatinamąją pinigų politiką, kad infliacija pamažu artėtų prie vidutinio laikotarpio infliacijos tikslo ir kartu būtų skatinamas augimas ir darbo vietų kūrimas. Fiskalinė politika, kaip ir struktūrinės reformos įvairiuose sektoriuose, įskaitant reformas, būtinas ekonominės ir pinigų sąjungos (EPS) struktūros kūrimui užbaigti, turi papildyti pinigų politikos kryptį;

                  (8)

                  nacionalinės fiskalinės politikos koordinavimas, visapusiškai laikantis Stabilumo ir augimo pakto, kartu atsižvelgiant į esamas fiskalinio manevravimo galimybes ir šalutinį poveikį valstybėse narėse, padeda tinkamai veikti EPS. 2020 ir 2021 m. euro zonos fiskalinė kryptis turėtų būti iš esmės neutrali arba šiek tiek skatinamoji. Tačiau nacionalinė fiskalinė politika tebėra nepakankamai diferencijuota. Apdairios fiskalinės politikos vykdymas valstybėse narėse, kuriose valstybės skolos lygis yra aukštas, padėtų palaipsniui mažinti tą skolą, sumažinti pažeidžiamumą sukrėtimų atveju ir sudarytų sąlygas visapusiškam automatinių stabilizavimo priemonių veikimui per ekonomikos nuosmukį. Kita vertus, toliau skatinant investicijas ir kitas produktyvias išlaidas valstybėse narėse, kurių biudžeto padėtis palanki, būtų remiamas augimas trumpuoju ir vidutinės trukmės laikotarpiu, kartu padedant vėl subalansuoti euro zonos ekonomiką. Jei materializuotųsi neigiamų pokyčių rizika, fiskalinis atsakas turėtų būti diferencijuotas, siekiant palankesnės krypties bendru lygmeniu, kartu užtikrinant visapusišką Stabilumo ir augimo pakto laikymąsi. Kiek įmanoma, turėtų būti atsižvelgiama į konkrečios šalies aplinkybes ir vengiama procikliškumo. Valstybės narės turėtų būti pasirengusios koordinuoti politiką euro grupėje;

                  (9)

                  fiskalinės struktūrinės reformos tebėra labai svarbios gerinant fiskalinį tvarumą, stiprinant augimo potencialą ir sudarant sąlygas veiksmingai anticiklinei fiskalinei politikai nuosmukio atveju. Gerai veikiančios nacionalinės fiskalinės sistemos kartu su reguliariomis ir išsamiomis išlaidų peržiūromis ir veiksmingais bei skaidriais viešaisiais pirkimais gali padidinti viešųjų išlaidų veiksmingumą ir efektyvumą bei pagerinti fiskalinės politikos patikimumą ir kokybę. Patobulinus nacionalinių biudžetų (tiek pajamų, tiek išlaidų dalies) struktūrą, be kita ko, nukreipiant išteklius į viešąsias investicijas gerai parengtų investavimo strategijų kontekste ir rengiant žaliojo biudžeto sudarymo priemones, sustiprėtų valstybių biudžetų poveikis augimui, padidėtų našumas ir būtų pradėti spręsti neatidėliotini ilgalaikiai perėjimo prie žaliosios ir skaitmeninės ekonomikos uždaviniai. Siekiant padidinti mokesčių sistemų efektyvumą ir teisingumą, labai svarbu jas supaprastinti ir modernizuoti, taip pat kovoti su mokestiniu sukčiavimu, mokesčių slėpimu ir vengimu, visų pirma taikant kovos su agresyviu mokesčių planavimu priemones, atsižvelgiant į Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (EBPO) įtraukioje sistemoje vykstančias diskusijas dėl likusių mokesčių bazės erozijos ir pelno perkėlimo (BEPS) klausimų. Lengvas mobiliųjų išteklių judėjimas euro zonoje yra vienas iš vidaus rinkos pagrindų, bet dėl to didėja ir mokesčių konkurencijos mastas. Todėl būtina koordinuoti valstybių narių veiksmus dėl pelno perkėlimo ir žalingos mokesčių praktikos klausimų sprendimo ir apskritai vengti lenktynių dėl žemesnių standartų įmonių apmokestinimo srityje.
                  Siekti to tikslo padėtų dedamos pastangos sudaryti susitarimą dėl bendros konsoliduotosios pelno mokesčio bazės, taip pat susitarimą dėl EBPO įtraukios sistemos dėl likusių BEPS klausimų siekiant peržiūrėti pelno paskirstymą tarp šalių ir užtikrinti minimalų veiksmingą apmokestinimą. Mokesčių našta euro zonoje yra palyginti didelė ir daugiausia tenka darbo jėgai, o nekilnojamojo turto ar aplinkosaugos mokesčiai sudaro labai mažą mokestinių pajamų dalį. Tačiau nekilnojamojo turto ar aplinkosaugos mokesčiai gali būti mažiau žalingi augimui ir darbo jėgos pasiūlai bei paklausai. Intensyvesnis aplinkosaugos mokesčių naudojimas gali prisidėti prie tvaraus augimo, nes būtų skatinamas ekologiškesnis vartotojų ir gamintojų elgesys. Apmokestinant reikėtų labiau atsižvelgti į klimato aspektą ir nuosekliau spręsti išmetamųjų teršalų ir anglies dioksido nutekėjimo klausimus. Pasaulio mastu koordinuojamų veiksmų propagavimas dar labiau padidintų tų priemonių veiksmingumą. Todėl, siekiant padėti pereiti prie žaliosios ekonomikos, bus siūloma skatinti kurti biudžeto politiką, kuri būtų palanki aplinkosaugos įsipareigojimams vykdyti, ir persvarstyti Tarybos direktyvą 2003/96/EB (4), taip pat sukurti PPO reikalavimus atitinkantį pasienio anglies dioksido mokesčio mechanizmą, jei tai reikalinga siekiant išvengti anglies dioksido nutekėjimo;

                  (10)

                  euro zonos valstybių narių atsparumui užtikrinti svarbu vykdyti struktūrines ir institucines reformas, kuriomis didinama konkurencija produktų rinkose, skatinamas efektyvus išteklių naudojimas, gerinama verslo aplinka ir viešojo administravimo institucijų kokybė, įskaitant teisingumo sistemų veiksmingumą. Atsparios ekonominės struktūros ir atitinkama politika užkerta kelią sukrėtimams, turintiems didelį ilgalaikį poveikį pajamoms ir darbo jėgos pasiūlai, ir gali padėti vykdyti fiskalinę ir pinigų politiką ir riboti skirtumus, ypač esant ekonomikos nuosmukiui, sudarydamos palankesnes sąlygas tvariam ir integraciniam augimui. Geriau koordinuojant ir įgyvendinant struktūrines reformas, visų pirma nurodytąsias konkrečioms šalims skirtose rekomendacijose, gali atsirasti teigiamas šalutinis poveikis visose valstybėse narėse. Šiuo atžvilgiu nacionalinės produktyvumo tarybos gali atlikti svarbų vaidmenį didinant atsakomybę už reformas ir gerinant jų įgyvendinimą. Reformos taip pat reikalingos siekiant spręsti skubius ilgalaikius uždavinius, pavyzdžiui, su klimato kaita susijusią pertvarką ir technologinius pokyčius. Didinant bendrosios rinkos integraciją, kuri pasitvirtino esanti vienas pagrindinių valstybių narių ekonomikos augimo ir konvergencijos veiksnių, taip pat galima prisidėti prie našumo augimo skatinimo;

                  (11)

                  Europos socialinių teisių ramsčio dokumente išdėstyta 20 principų, kuriais siekiama puoselėti lygias galimybes, galimybę įsidarbinti, sąžiningas darbo sąlygas, socialinę apsaugą ir įtrauktį. Ramstis parengtas kaip aukštynkryptės konvergencijos skatinimo orientyras siekiant geresnių darbo ir gyvenimo sąlygų. Stipresnė ir įtraukesnė ekonomika ir visuomenė savo ruožtu gali skatinti Sąjungos ir euro zonos atsparumą. Norint teisingai ir sąžiningai pereiti prie žaliosios ir skaitmeninės ekonomikos, taip pat svarbu vykdyti reformas ir investuoti į įgūdžius, darbo keitimą ir veiksmingesnę socialinę apsaugą. Siekiant skatinti aukštynkryptę konvergenciją, bus labai svarbu visapusiškai įgyvendinti Europos socialinių teisių ramstį visais lygmenimis, tinkamai atsižvelgiant į atitinkamas kompetencijas;

                  (12)

                  reformos, kuriomis didinamas dalyvavimas darbo rinkoje, sprendžiamos jaunimo ir ilgalaikio nedarbo problemos, skatinamas kokybiškų darbo vietų kūrimas, remiamas sėkmingas asmens statuso keitimas darbo rinkoje, mažinama segmentacija ir skatinamas socialinis dialogas, gali padėti skatinti integracinį augimą, didinti ekonominį atsparumą ir automatinį stabilizavimą, mažinti nelygybę ir spręsti skurdo bei socialinės atskirties problemas. Skatinant vėl laiku integruoti darbo ieškančius asmenis į darbo rinką, labai svarbu teikti individualizuotą paramą keičiant darbą, užtikrinti mokymą ir perkvalifikavimą. Aktyvi darbo rinkos politika turėtų būti gerai susieta su socialine politika ir skatinti aktyviai įsitraukti į darbo rinką ir visuomenę. Norint per visą gyvenimo ciklą gauti aukštos kokybės švietimo ir mokymo paslaugas, reikia tinkamų investicijų žmogiškajam kapitalui ir įgūdžiams gerinti, be kita ko, atsižvelgiant į perėjimą prie skaitmeninės ir žaliosios ekonomikos. Tai padeda didinti galimybes įsidarbinti, našumą, inovacinį pajėgumą ir darbo užmokestį vidutinės trukmės ir ilgalaikiu laikotarpiu – taip didinamas euro zonos ekonominis atsparumas. Užimtumo apsaugos teisės aktuose turi būti numatytos sąžiningos ir deramos darbo sąlygos visiems darbuotojams, ypač atsižvelgiant į atsirandančias netipiškas užimtumo formas, kurios sukuria naujų galimybių, bet taip pat kelia iššūkių, susijusių su darbo vietos garantijomis ir socialine apsauga.
                  Veiksmingos ir tvarios socialinės apsaugos sistemos taip pat labai svarbios užtikrinant pakankamas pajamas ir galimybę gauti kokybiškas paslaugas. Pensijų reformos ir profesinio bei asmeninio gyvenimo pusiausvyros politika gali labai paskatinti dalyvavimą darbo rinkoje, užtikrinant ilgalaikį Europos gerovės sistemų tvarumą. Perkeliant mokesčių naštą nuo darbo jėgos būtų naudinga visų pirma daugiausia dėmesio skirti mažas pajamas gaunantiems asmenims ir antriesiems šeimoje uždirbantiems asmenims. Didinant atsakomybę už reformas ir remiant jų įgyvendinimą, labai svarbu, kad vykdant užimtumo, socialines ir ekonomines reformas dalyvautų socialiniai partneriai. Pilietinės visuomenės organizacijų dalyvavimas irgi yra naudingas. Svarbu, kad kolektyvinėmis sutartimis būtų padedama siekti 1–5 rekomendacijų tikslų visapusiškai atsižvelgiant į socialinių partnerių savarankiškumą;

                  (13)

                  euro zonos finansų sektoriaus atsparumas po krizės sustiprėjo, nors vis dar reikia spręsti pažeidžiamumo problemą. Didelis įmonių ir namų ūkių skolų lygis, prie kurio prisideda daugelio nacionalinių mokesčių sistemų sukurta įsiskolinimui palanki aplinka, gali būti rizikos šaltinis. Bankų pelningumui spaudimą toliau daro poreikis pritaikyti bankų verslo modelius, žemų palūkanų normų aplinka ir didėjanti konkurencija su kitų formų finansavimu. Nuolat daroma pažanga mažinant riziką, visų pirma mažinant neveiksnias paskolas. Nepaisant to, tais atvejais, kai neveiksnių paskolų proporcija išlieka didelė, reikia toliau nuolat dėti pastangas, o visos valstybės narės turėtų įgyvendinti tinkamą politiką, kad neveiksnios paskolos nesikauptų. 2018 m. kovo mėn. Komisija pateikė rizikos mažinimo priemonių rinkinį, kuriuo siekiama padėti spręsti įsisenėjusias neveiksnių paskolų problemas ir išvengti jų kaupimosi ateityje. Rengiant teisėkūros priemones dėl neveiksnių paskolų, 2019 m. balandžio mėn. priimtas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2019/630 (5), į kurį įtraukta „teisės aktais nustatyta prudencinė finansinio stabilumo stiprinimo priemonė“, kad būtų išvengta būsimoms neveiksnioms paskoloms skirtų atidėjinių nepakankamumo rizikos; reikėtų toliau daryti pažangą sprendžiant neveiksnių paskolų klausimą, visų pirma darant su Direktyvos dėl neveiksnių paskolų antrinių rinkų projektu susijusią pažangą.
                  Jau padaryta pažanga gerinant esamą kovos su pinigų plovimu sistemą. Tačiau, kaip pabrėžta 2019 m. liepos mėn. paskelbtose Komisijos ataskaitose, siekiant pašalinti nustatytus struktūrinius trūkumus, Sąjungoje reikia laikytis visapusiškesnio požiūrio į kovą su pinigų plovimu ir teroristinės veiklos finansavimu. Tuo tikslu visų pirma reikia apsvarstyti, kaip užtikrinti didesnį suderinimą ir pagerinti taisyklių priežiūrą bei jų laikymosi užtikrinimą imantis Sąjungos veiksmų;

                  (14)

                  nuo 2013 m. bankų sąjungos stiprinimas, siekiant užtikrinti finansinį stabilumą, sumažinti finansų rinkų susiskaidymą ir apsaugoti skolinimo ekonomikai subjektus krizės atveju, tapo vienu iš prioritetinių įsipareigojimų. Šiame procese daroma pažanga, be kita ko, susitarus dėl Europos stabilumo mechanizmo (ESM) teisinės sistemos, taikomos Bendro pertvarkymo fondo (BPF) bendrai finansinio stabilumo stiprinimo priemonei, tačiau būtinas tolesnis stiprinimas. Todėl euro zonos aukščiausiojo lygio susitikime euro grupei pavesta sutarimo pagrindu tęsti darbą, susijusį su ESM reformų paketu, jeigu bus įvykdytos nacionalinės procedūros, ir toliau vykdyti darbą, susijusį su visais tolesnio bankų sąjungos stiprinimo elementais. Sudaryta aukšto lygio darbo grupė, kad parengtų veiksmų gaires, kad būtų galima pradėti politines derybas dėl Europos indėlių garantijų sistemos (EIGS). Svarbu tęsti darbą, kad būtų pasinaudota bankų sąjungos teikiama nauda užtikrinant rizikos pasidalijimą privačiajame sektoriuje, finansinį stabilumą ir ekonomikos augimą, kartu mažinant arbitražo tarp valstybių narių galimybes. Galiausiai tokiu būdu būtų užtikrintas Europos finansinis ir ekonominis suverenitetas. Tam reikia nedelsiant tęsti darbą, susijusį su visais elementais, be kita ko, tais, dėl kurių diskutuota aukšto lygio darbo grupėje dėl EIGS, ir siekti tokio paties užmojo. Turėtų būti užbaigtas darbas, susijęs su ESM reformų paketu, įskaitant BPF finansinio stabilumo stiprinimo priemonės nustatymą. Turėtų būti užtikrintas BPF finansinio stabilumo stiprinimo priemonės veikimas ir tai turėtų būti iš anksto numatyta, jei būtų padaryta pakankama pažanga mažinant riziką. Reikėtų tęsti darbą ieškant sprendimų, kaip pašalinti dabartinės likvidumo užtikrinimo vykdant pertvarkymą struktūros trūkumus.
                  Galiausiai Komisija įgyvendino visus veiksmus, paskelbtus 2015 m. Kapitalo rinkų sąjungos veiksmų plane. Tačiau išlieka kapitalo rinkų sąjungos sukūrimui trukdančių teisinių, mokestinių ir reglamentavimo kliūčių, todėl reikia atnaujinti pastangas, kad šios kliūtys būtų įveiktos, visų pirma taisyklių dėl galimybės gauti finansavimą, tam tikrų su nemokumu ir mokesčiais susijusių skirtumų atžvilgiu, ir užtikrinti kokybiškus, veiksmingus ir vienodus priežiūros standartus;

                  (15)

                  siekiant sustiprinti EPS struktūrą reikia prioriteto tvarka įgyvendinti veiksmus, įvardytus 2019 m. gruodžio 13 d. euro zonos aukščiausiojo lygio susitikimo pareiškime, tuo pačiu metu tęsiant diskusijas dėl kitų aspektų. 2019 m. birželio 12 d. Komisijos komunikate „Europos ekonominės ir pinigų sąjungos stiprinimas: per ketverius metus nuo penkių pirmininkų pranešimo padaryta pažanga“ apžvelgiama dabartinė padėtis ir išdėstoma Komisijos nuomonė dėl sričių, kuriose reikėtų sutelkti reformų pastangas trumpuoju ir vidutinės trukmės laikotarpiu. Padaryta tam tikra pažanga kuriant ekonominę sąjungą, pasiekus politinį susitarimą dėl euro zonos konvergencijai ir konkurencingumui skirtos biudžeto priemonės ypatybių. Pasiektas esminis susitarimas dėl tolesnio ESM plėtojimo (dar turi būti užbaigtos nacionalinės procedūros) ir ESM sutarties peržiūrėjimo. Taryboje nepasiekta bendro sutarimo dėl euro zonos fiskalinio stabilizavimo funkcijos ar euro zonos valdymo reformos;

                  (16)

                  sustiprinus EPS būtų pasiekta geresnių makroekonominių rezultatų. Neužbaigta EPS trukdo finansinei integracijai. Tai riboja integracinės, našios, tvarios ir stabilios ekonomikos skatinimui taip reikalingų investicijų finansavimo galimybes. Tai, kad dar nesukurta EPS, taip pat trukdo užtikrinti sklandų pinigų politikos poveikį visoje euro zonoje ir riboja Europos pajėgumą spręsti dėl savo ekonomikos ateities. Jei būtų susitarta dėl pagrindinės fiskalinio stabilizavimo funkcijos, ji papildytų euro zonos valstybių narių gebėjimą vykdyti anticiklinę fiskalinę politiką. Taryba atkreipia dėmesį į Komisijos ketinimą pasiūlyti sukurti Europos nedarbo draudimo išmokų perdraudimo sistemą, kad ekonominių sukrėtimų atvejais būtų geriau apsaugoti piliečiai. Siekiant padidinti Europos įtaką pasaulyje, sustiprinant tarptautinį euro vaidmenį ir prisidedant prie atviros, daugiašalės ir taisyklėmis grindžiamos pasaulio ekonomikos, ypač svarbu stiprinti EPS ir vykdyti patikimą politiką Europos bei nacionaliniu lygmenimis. Svarbu, kad būtų tęsiamos atviros ir skaidrios diskusijos su euro zonai nepriklausančiomis valstybėmis narėmis, visapusiškai atsižvelgiant į Sąjungos vidaus rinką;

                  (17)

                  dėl šios rekomendacijos užimtumo ir socialinių aspektų konsultuotasi su Užimtumo komitetu ir Socialinės apsaugos komitetu,

            REKOMENDUOJA euro zonos valstybėms narėms 2020–2021 m. laikotarpiu atskirai ir kartu imtis šių veiksmų euro grupėje:

                  1.

                  euro zonos valstybėse narėse, kuriose susidaręs einamosios sąskaitos deficitas arba didelė išorės skola, vykdyti reformas konkurencingumui didinti ir išorės skolai mažinti. euro zonos valstybėse narėse, kuriose susidaręs didelis einamosios sąskaitos perteklius, stiprinti sąlygas, kuriomis remiamas darbo užmokesčio augimas, kartu atsižvelgiant į socialinių partnerių vaidmenį, ir įgyvendinti priemones, kuriomis skatinamos viešosios ir privačiosios investicijos. Visose valstybėse narėse skatinti našumą gerinant verslo aplinką ir įstaigų darbo kokybę, didinti atsparumą gerinant prekių ir paslaugų rinkų veikimą, visų pirma stiprinant bendrąją rinką. Remti sąžiningą ir įtraukų perėjimą prie konkurencingos žaliosios ir skaitmeninės ekonomikos pasitelkiant tiek viešąsias, tiek privačiąsias materialiąsias ir nematerialiąsias investicijas.

                  2.

                  Vykdant politiką tokiu būdu, kuriuo visapusiškai laikomasi Stabilumo ir augimo pakto, remti viešąsias bei privačiąsias investicijas ir gerinti viešųjų finansų kokybę ir struktūrą. Valstybėse narėse, kuriose valstybės skolos lygis yra aukštas, vykdyti apdairią politiką, kad valstybės skola būtų patikimai tvariai mažinama. Valstybėse narėse, kurių fiskalinė būklė yra palanki, pasinaudoti šia būkle siekiant toliau skatinti kokybiškas investicijas, kartu išsaugant ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą. Jei materializuotųsi neigiamų pokyčių rizika, fiskalinis atsakas turėtų būti diferencijuotas, siekiant palankesnės krypties bendru lygmeniu, kartu užtikrinant visapusišką Stabilumo ir augimo pakto laikymąsi. Kiek įmanoma, turėtų būti atsižvelgiama į konkrečių šalių aplinkybes ir vengiama procikliškumo. Valstybės narės turėtų būti pasirengusios koordinuoti politiką euro grupėje. Gerinti nacionalinių fiskalinių sistemų veiksmingumą bei viešųjų finansų kokybę ir priimti augimui palankias mokesčių ir kitas atitinkamas biudžeto priemones, kuriomis būtų skatinama tvari ir integracinė ekonomika. Remti ir įgyvendinti Sąjungos kovos su agresyviu mokesčių planavimu veiksmus ir vengti lenktyniavimo dėl žemesnių standartų pelno apmokestinimo srityje.

                  3.

                  Stiprinti švietimo ir mokymo sistemas ir investicijas į įgūdžius. Didinti aktyvios darbo rinkos politikos, kuria remiama integracija į darbo rinką ir sėkmingas asmens statuso keitimas darbo rinkoje, be kita ko, siekiant sukurti daugiau skaitmeninio sektoriaus ir žaliųjų darbo vietų, veiksmingumą. Skatinti dalyvavimą darbo rinkoje, be kita ko, moterų ir pažeidžiamų grupių atstovų, ir perkelti mokesčius nuo darbo jėgos, visų pirma mažas pajamas gaunančių asmenų ir antrųjų šeimoje uždirbančių asmenų. Skatinti kokybiškų darbo vietų kūrimą, sąžiningas darbo sąlygas, skatinti asmeninio bei profesinio gyvenimo pusiausvyrą ir spręsti darbo rinkos segmentacijos problemą. Gerinti galimybes naudotis tinkamomis ir tvariomis socialinės apsaugos sistemomis. Didinti socialinio dialogo veiksmingumą ir skatinti kolektyvines derybas.

                  4.

                  Imtis tolesnių, su 2019 m. gruodžio 13 d. euro zonos aukščiausiojo lygio susitikimo pareiškimu susijusių veiksmų, siekiant toliau stiprinti bankų sąjungą, kad ji būtų baigta kurti, nedelsiant toliau tęsiant tokio paties užmojo darbą, susijusį su visais elementais, be kita ko, tais, dėl kurių diskutuota aukšto lygio darbo grupėje dėl EIGS. Užbaigti darbą, susijusį su ESM reformų paketu, įskaitant BPF finansinio stabilumo stiprinimo priemonės nustatymą. Užtikrinti BPF finansinio stabilumo stiprinimo priemonės veikimą ir tai iš anksto numatyti, jei būtų padaryta pakankama pažanga mažinant riziką. Tęsti darbą ieškant sprendimų, kaip pašalinti dabartinės likvidumo užtikrinimo vykdant pertvarkymą struktūros trūkumus. Stiprinti Europos reglamentavimo ir priežiūros sistemą, be kita ko, užtikrinant nuoseklią ir veiksmingą kovos su pinigų plovimu taisyklių priežiūrą ir jų laikymosi užtikrinimą. Skatinti tvarkingą didelės susikaupusios privačiojo sektoriaus skolos mažinimą, be kita ko, mažinant įsiskolinimui palankų mokestinį iškraipymą. Toliau sudaryti sąlygas sparčiai mažinti euro zonos bankų neveiksnių paskolų lygį ir užkirsti kelią jų kaupimuisi. Atnaujinti kapitalo rinkų sąjungos stiprinimo pastangas.

                  5.

                  Daryti plataus masto pažangą stiprinant EPS, visų pirma sparčiai įgyvendinant veiksmus, nustatytus 2019 m. gruodžio 13 d. euro zonos aukščiausiojo lygio susitikimo pareiškime, be kita ko, susijusius su konvergencijai ir konkurencingumui skirta biudžeto priemone, ir aptarti kitus aspektus. Be to, padarius pažangą šioje srityje bus sustiprintas tarptautinis euro vaidmuo ir pasaulio mastu akcentuojami Europos ekonominiai interesai; šiame procese turėtų būti visapusiškai atsižvelgiama į Sąjungos vidaus rinką ir jis turėtų būti vykdomas atvirai ir skaidriai euro zonai nepriklausančių valstybių narių atžvilgiu.

         Priimta Briuselyje 2020 m. liepos 20 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkė

            J. KLOECKNER

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

         (3)  Visi šiame dokumente pateikti prognozių duomenys grindžiami Europos Komisijos 2019 m. rudens prognoze.

         (4)  2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyva 2003/96/EB, pakeičianti Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą (OL L 283, 2003 10 31, p. 51).

         (5)  2019 m. balandžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2019/630, kuriuo dėl neveiksnių pozicijų nuostolių minimalaus padengimo lygio iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 575/2013 (OL L 111, 2019 4 25, p. 4).


title: Tarybos rekomendacija 2020 m. spalio 9 d. dėl Europos Centrinio Banko vykdomosios valdybos nario skyrimo 2020/C 338/02

text:
               12.10.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 338/2

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2020 m. spalio 9 d.
      dėl Europos Centrinio Banko vykdomosios valdybos nario skyrimo
      (2020/C 338/02)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 283 straipsnio 2 dalį ir 139 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į Protokolą Nr. 4 dėl Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statuto, ypač į jo 11.2 straipsnį,
      EUROPOS VADOVŲ TARYBAI REKOMENDUOJA:
      Europos Centrinio Banko vykdomosios valdybos nariu aštuonerių metų kadencijai nuo 2020 m. gruodžio 15 d. skirti Frank ELDERSON.

         Priimta Briuselyje 2020 m. spalio 9 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            M. ROTH


title: Tarybos rekomendacija (ES) 2020/1475 2020 m. spalio 13 d. dėl suderinto požiūrio į laisvo judėjimo apribojimą reaguojant į COVID-19 pandemiją (Tekstas svarbus EEE)

text:
               14.10.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 337/3

      TARYBOS REKOMENDACIJA (ES) 2020/1475
      2020 m. spalio 13 d.
      dėl suderinto požiūrio į laisvo judėjimo apribojimą reaguojant į COVID-19 pandemiją
      (Tekstas svarbus EEE)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 21 straipsnio 2 dalį, 168 straipsnio 6 dalį ir 292 straipsnio pirmą ir antrą sakinius,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
      kadangi:

                  (1)

                  Sąjungos pilietybė visiems Sąjungos piliečiams suteikia teisę laisvai judėti;

                  (2)

                  Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 21 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad kiekvienas Sąjungos pilietis turi teisę laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje laikydamasis Sutartyse ir joms įgyvendinti priimtose nuostatose nustatytų apribojimų bei sąlygų. Ši teisė įgyvendinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/38/EB (1). Judėjimo ir apsigyvenimo laisvė taip pat nustatyta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (Chartija) 45 straipsnyje. Kadangi akivaizdu, kad Sąjungos veiksmai yra būtini SESV 21 straipsnyje nustatytam tikslui pasiekti, o Sutartyse kitu būdu tam nenumatyti būtini įgaliojimai, Taryba gali priimti nuostatas, kuriomis būtų sudaromos palankesnės sąlygos naudotis teisėmis laisvai judėti ir apsigyventi;

                  (3)

                  pagal SESV 168 straipsnio 1 dalį nustatant ir įgyvendinant visas Sąjungos politikos ir veiklos kryptis turi būti užtikrinama aukšto lygio žmonių sveikatos apsauga;

                  (4)

                  2020 m. sausio 30 d. Pasaulio sveikatos organizacijos (PSO) generalinis direktorius paskelbė tarptautinio masto ekstremaliąją visuomenės sveikatos situaciją dėl naujo koronaviruso, sukeliančio ligą COVID-19, pasaulinio protrūkio. 2020 m. kovo 11 d. PSO pateikė išvadą, kad COVID-19 gali būti laikoma pandemija;

                  (5)

                  siekdamos riboti viruso plitimą, valstybės narės ėmėsi įvairių priemonių ir kai kurios iš tų priemonių padarė poveikį Sąjungos piliečių teisei laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje – pavyzdžiui, buvo nustatyti atvykimo į šalį apribojimai arba reikalavimai keliautojams iš kitų šalių laikytis karantino;

                  (6)

                  2020 m. vasario 13 d. Taryba priėmė išvadas dėl COVID-19 (2), kuriose primygtinai paragino valstybes nares, bendradarbiaujant su Komisija, proporcingai bei tinkamai ir drauge glaudžiai ir tvirtai koordinuoti valstybių narių tarpusavio veiksmus, kad būtų užtikrintas visų priemonių veiksmingumas, įskaitant prireikus su kelionėmis susijusias priemones, kartu apsaugant laisvą judėjimą Sąjungoje, siekiant užtikrinti optimalią visuomenės sveikatos apsaugą;

                  (7)

                  2020 m. kovo 10 d. Europos Sąjungos valstybių ar vyriausybių vadovai pabrėžė, kad reikia laikytis bendro europinio požiūrio į COVID-19;

                  (8)

                  nuo 2020 m. kovo mėn. Komisija priėmė daug gairių ir komunikatų, siekdama prisidėti prie valstybių narių koordinavimo pastangų ir apsaugoti laisvą judėjimą Sąjungoje COVID-19 pandemijos metu (3);

                  (9)

                  kadangi dėl COVID-19 pandemijos kilo precedento neturinti ekstremalioji sveikatos situacija, visuomenės sveikatos apsauga tapo svarbiausiu prioritetu tiek Sąjungai, tiek jos valstybėms narėms. Remdamosi visuomenės sveikatos apsauga, valstybės narės gali imtis priemonių, kuriomis ribojamas laisvas asmenų judėjimas Sąjungoje. Pagal SESV 168 straipsnio 7 dalį, nacionalinės sveikatos politikos apibrėžimas, įskaitant sveikatos paslaugų ir sveikatos priežiūros organizavimą bei teikimą, yra valstybių narių atsakomybė ir todėl įvairiose valstybėse narėse gali skirtis. Nors sprendimas dėl tinkamiausių visuomenės sveikatos apsaugos priemonių, įskaitant, pavyzdžiui, karantino ar testavimo reikalavimus, yra valstybių narių kompetencija, tikslinga užtikrinti tokių priemonių koordinavimą, siekiant apsaugoti galimybę naudotis laisvo judėjimo teise ir kovoti su didele tarpvalstybinio pobūdžio grėsme sveikatai, tokia kaip COVID-19;

                  (10)

                  nustatydamos ir taikydamos laisvo judėjimo apribojimus valstybės narės turėtų laikytis ES teisės principų, visų pirma proporcingumo ir nediskriminavimo principų. Šia rekomendacija siekiama palengvinti suderintą šių principų taikymą išskirtinėmis aplinkybėmis, susiklosčiusiomis dėl COVID-19 pandemijos. Todėl šia rekomendacija nustatytų mechanizmų taikymo sritis ir trukmė turėtų būti griežtai apribotos, kad jie būtų taikomi tik reaguojant į šią pandemiją;

                  (11)

                  vienašalės priemonės šioje srityje gali sukelti didelių trikdžių, nes įmonės ir piliečiai susiduria su daugybe skirtingų ir sparčiai kintančių priemonių. Tai ypač žalinga šiomis aplinkybėmis, kai virusas jau yra labai paveikęs Europos ekonomiką;

                  (12)

                  šia rekomendacija siekiama užtikrinti, kad valstybės narės, svarstančios galimybę patvirtinti priemones, kuriomis visuomenės sveikatos sumetimais ribojamas laisvas judėjimas, labiau koordinuotų veiksmus. Kad būtų taikomi tik tikrai būtini apribojimai, valstybės narės turėtų, be diskriminavimo ir kiek įmanoma, taikyti tuos apribojimus iš konkrečių ypač paveiktų zonų ar regionų atvykstantiems asmenims, o ne visai tam tikros valstybės narės teritorijai;

                  (13)

                  tam, kad valstybės narės galėtų laikytis suderinto požiūrio, reikia bendrų pastangų šiais pagrindiniais klausimais: priimant sprendimą, ar nustatyti laisvo judėjimo apribojimus, taikyti bendrus kriterijus ir ribas; COVID-19 perdavimo riziką sutartu spalviniu kodu žymėti žemėlapyje ir laikytis suderinto požiūrio į priemones, kurias, jei jos būtų patvirtintos, būtų galima tinkamai taikyti iš vienos zonos į kitą keliaujantiems asmenims, atsižvelgiant į perdavimo rizikos lygį tose zonose;

                  (14)

                  šioje rekomendacijoje nustatyti kriterijai ir ribos grindžiami valstybių narių pateiktais duomenimis. Europos ligų prevencijos ir kontrolės centras, naudodamasis valstybių narių pateiktais duomenimis, turėtų kas savaitę skelbti ir atnaujinti išsamų duomenų rinkinį ir žemėlapius, kuriais apibrėžiama padėtis, susijusi su ES regionams taikomais bendrais kriterijais;

                  (15)

                  atsižvelgdama į kintančią epidemiologinę padėtį, Komisija, padedama Europos ligų prevencijos ir kontrolės centro, turėtų reguliariai vertinti šioje rekomendacijoje nustatytus kriterijus, duomenų poreikius ir ribas, įskaitant tai, ar reikėtų apsvarstyti kitus kriterijus arba pritaikyti ribas, ir prireikus kartu su pasiūlymu iš dalies pakeisti šią rekomendaciją perduoti savo išvadas Tarybai apsvarstyti;

                  (16)

                  ši rekomendacija neturėtų būti suprantama taip, kad ja sudaromos palankesnės sąlygos patvirtinti laisvo judėjimo apribojimus, nustatytus reaguojant į pandemiją, arba raginama patvirtinti tokius apribojimus – ja veikiau siekiama išdėstyti suderintą požiūrį, kuriuo valstybės narės galėtų vadovautis, jeigu nuspręstų nustatyti tokius apribojimus. Už sprendimą, ar reikia nustatyti laisvo judėjimo apribojimus, ir toliau atsako pačios valstybės narės; jos turi laikytis Sąjungos teisės reikalavimų. Be to, valstybės narės ir toliau išlaiko lankstumą ir gali nenustatyti apribojimų, net jei jie atitinka šioje rekomendacijoje apibrėžtus kriterijus ir ribas;

                  (17)

                  galimybė nustatyti laisvo judėjimo apribojimus turėtų būti svarstoma tik tada, kai valstybės narės turi pakankamai įrodymų, pagrindžiančių tokių apribojimų naudą visuomenės sveikatai, ir turi pagrįstų priežasčių manyti, kad tokie apribojimai būtų veiksmingi;

                  (18)

                  siekiant kuo mažiau sutrikdyti vidaus rinką ir šeimų gyvenimą per pandemiją, reikalavimas karantinuotis neturėtų būti taikomas keliautojams, atliekantiems esmines funkcijas arba turintiems esminių poreikių, pavyzdžiui, ypatingos svarbos profesijų darbuotojams ar savarankiškai dirbantiems asmenims, tarpvalstybiniams darbuotojams, transporto darbuotojams ar transporto paslaugų teikėjams, jūrininkams ir asmenims, keliaujantiems dėl svarbių verslo ar šeiminių priežasčių, įskaitant reguliariai keliaujančius tarpvalstybinių šeimų narius;

                  (19)

                  siekiant sumažinti bet kokių nustatytų laisvo judėjimo apribojimų poveikį, kitoms valstybėms narėms ir plačiajai visuomenei būtina laiku teikti aiškią ir išsamią informaciją, užtikrinant nuspėjamumą bei teisinį tikrumą ir užtikrinant, kad piliečiai laikytųsi reikalavimų,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

         Bendrieji principai

      Tvirtindamos ir taikydamos priemones, skirtas visuomenės sveikatos apsaugai reaguojant į COVID-19 pandemiją, valstybės narės turėtų koordinuoti savo veiksmus remdamosi, kiek įmanoma, šiais principais:

                  1.

                  Bet kokie laisvo asmenų judėjimo Sąjungoje apribojimai, nustatyti siekiant apriboti COVID-19 plitimą, turėtų būti grindžiami konkrečiais ir tiksliai apibrėžtais viešojo intereso sumetimais, t. y. visuomenės sveikatos apsauga. Būtina, kad tokie apribojimai būtų taikomi laikantis bendrųjų Sąjungos teisės principų, visų pirma proporcingumo ir nediskriminavimo principų. Todėl priemonės, kurių imamasi, turėtų neviršyti to, kas griežtai būtina visuomenės sveikatai apsaugoti.

                  2.

                  Visi tokie apribojimai turėtų būti panaikinti, kai tik tai leidžia epidemiologinė padėtis.

                  3.

                  Valstybės narės negali diskriminuoti vienos kitų, pavyzdžiui, kelionėms į kaimyninę valstybę narę ir iš jos taikydamos švelnesnes taisykles, palyginti su kelionėmis į kitas valstybes nares, kurių epidemiologinė padėtis tokia pati, ir iš jų.

                  4.

                  Apribojimai negali būti grindžiami atitinkamo asmens pilietybe – jie turėtų būti grindžiami to asmens buvimo vieta (-omis) per 14 dienų iki atvykimo.

                  5.

                  Valstybės narės turėtų visada priimti savo piliečius ir Sąjungos piliečius bei jų šeimos narius, gyvenančius jų teritorijoje, ir turėtų sudaryti palankesnes greito tranzito per savo teritorijas sąlygas.

                  6.

                  Valstybės narės turėtų ypač atsižvelgti į pasienio regionų, atokiausių regionų, eksklavų ir geografiškai izoliuotų vietovių ypatumus ir į tai, kad būtina bendradarbiauti vietos ir regioniniu lygmenimis.

                  7.

                  Valstybės narės turėtų reguliariai keistis informacija visais į šios rekomendacijos taikymo sritį patenkančiais klausimais.

         Bendri kriterijai

                  8.

                  Valstybės narės, svarstančios galimybę nustatyti laisvo judėjimo apribojimus, kuriais reaguojama į COVID-19 pandemiją, turėtų atsižvelgti į šiuos pagrindinius kriterijus:

                              a)

                              suminį 14 dienų praneštų COVID-19 atvejų rodiklį, t. y. bendrą praneštų naujų COVID-19 atvejų skaičių 100 000 gyventojų per paskutines 14 dienų regioniniu lygmeniu;

                              b)

                              teigiamų testavimo rezultatų rodiklį, t. y. teigiamų testų rezultatų, lyginant su visų per paskutinę savaitę atliktų COVID-19 infekcijos testų rezultatais, procentinę dalį;

                              c)

                              atliktų testų rodiklį, t. y. per paskutinę savaitę atliktų COVID-19 infekcijos testų skaičių 100 000 gyventojų.

         Duomenys pagal bendrus kriterijus

                  9.

                  Siekiant užtikrinti išsamių ir palyginamų duomenų prieinamumą, valstybės narės turėtų kas savaitę Europos ligų prevencijos ir kontrolės centrui teikti turimus duomenis pagal 8 punkte nurodytus kriterijus.
                  Valstybės narės šiuos duomenis turėtų teikti ir regioniniu lygmeniu, siekiant užtikrinti, kad priemones būtų galima tikslingai taikyti tiems regionams, kuriuose jos tikrai būtinos.
                  Valstybės narės turėtų keistis informacija apie visas jų vykdomas testavimo strategijas.

         Rizikos zonų žemėlapio sudarymas

                  10.

                  Remdamasis valstybių narių pateiktais duomenimis, Europos ligų prevencijos ir kontrolės centras turėtų skelbti pagal regionus suskirstytą ES valstybių narių žemėlapį, kad padėtų valstybėms narėms priimti sprendimus. Į šį žemėlapį taip pat turėtų būti įtraukti Islandijos, Lichtenšteino, Norvegijos ir, kai tik tam bus sudarytos sąlygos (4), Šveicarijos Konfederacijos duomenys. Šiame žemėlapyje zonos turėtų būti pažymėtos tokiomis spalvomis:

                              a)

                              žalia, jei suminis 14 dienų praneštų COVID-19 atvejų rodiklis yra žemesnis nei 25, o teigiamų COVID-19 infekcijos testavimo rezultatų rodiklis yra žemesnis nei 4 %;

                              b)

                              oranžine, jei suminis 14 dienų praneštų COVID-19 atvejų rodiklis yra žemesnis nei 50, bet teigiamų COVID-19 infekcijos testavimo rezultatų rodiklis yra 4 % ar aukštesnis, arba jei suminis 14 dienų praneštų COVID-19 atvejų rodiklis yra nuo 25 iki 150, bet teigiamų COVID-19 infekcijos testavimo rezultatų rodiklis yra žemesnis nei 4 %;

                              c)

                              raudona, jei suminis 14 dienų praneštų COVID-19 atvejų rodiklis yra 50 ar aukštesnis, o teigiamų COVID-19 infekcijos testavimo rezultatų rodiklis yra 4 % ar aukštesnis, arba jei suminis 14 dienų praneštų COVID-19 atvejų rodiklis yra aukštesnis nei 150 atvejų 100 000 gyventojų;

                              d)

                              pilka, jei turima nepakankamai informacijos, kad būtų galima įvertinti a–c punktuose nurodytus kriterijus, arba jei atliktų testų rodiklis yra 300 arba mažiau COVID-19 infekcijos testų 100 000 gyventojų.

                        Europos ligų prevencijos ir kontrolės centras taip pat turėtų skelbti atskirus kiekvieno pagrindinio rodiklio žemėlapius, papildančius išsamų žemėlapį: 14 dienų praneštų atvejų rodiklis regioniniu lygmeniu, taip pat atliktų testų ir teigiamų testavimo rezultatų rodikliai nacionaliniu lygmeniu paskutinę savaitę. Kai bus turimi regioninio lygmens duomenys, visi žemėlapiai turėtų būti grindžiami tais duomenimis.

                  11.

                  Kiekvieną savaitę Europos ligų prevencijos ir kontrolės centras turėtų skelbti atnaujintas žemėlapių ir duomenų, kuriais jie grindžiami, versijas.

         Bendros ribos, į kurias reikia atsižvelgti, jeigu svarstoma galimybė nustatyti laisvo judėjimo apribojimus dėl visuomenės sveikatos priežasčių

                  12.

                  Valstybės narės turėtų neriboti laisvo asmenų, keliaujančių į kitos valstybės narės zonas, kurioms pagal 10 punktą priskiriamas žalias kodas, arba iš jų, judėjimo.

                  13.

                  Jeigu valstybės narės svarsto, ar taikyti apribojimus zonai, kuriai pagal 10 punktą priskirtas kitoks nei žalias kodas,

                              a)

                              jos turėtų atsižvelgti į oranžinės ir raudonos zonų epidemiologinės padėties skirtumus ir veiksmų imtis proporcingai;

                              b)

                              jos galėtų atsižvelgti į papildomus kriterijus ir tendencijas. Šiuo tikslu ECDC kas savaitę teiks duomenis apie gyventojų skaičių, hospitalizavimo rodiklį, priėmimo į intensyviosios terapijos skyrių (ICU) rodiklį ir mirtingumo rodiklį, jei tokių duomenų bus turima;

                              c)

                              jos turėtų atsižvelgti į epidemiologinę padėtį savo pačių teritorijoje, įskaitant testavimo politiką, atliktų testų skaičių bei teigiamų testavimo rezultatų rodiklius ir kitus epidemiologinius rodiklius;

                              d)

                              jos turėtų atsižvelgti į testavimo strategijas ir ypač daug dėmesio skirti zonų, kuriose atliktų testų rodikliai yra dideli, padėčiai.

         Valstybių narių veiksmų koordinavimas

                  14.

                  Valstybės narės, kurios, remdamosi savo sprendimų priėmimo procesais, ketina taikyti apribojimus asmenims, keliaujantiems į zoną, kuriai pagal 10 punktą priskirtas kitoks nei žalias kodas, arba iš tos zonos, prieš jiems įsigaliojant turėtų pirmiausia informuoti paveiktą valstybę narę. Ypač daug dėmesio turėtų būti skiriama tarpvalstybiniam bendradarbiavimui, atokiausiems regionams, eksklavams ir geografiškai izoliuotoms vietovėms. Kitos valstybės narės ir Komisija taip pat turėtų būti informuotos apie tokį ketinimą prieš įsigaliojimą. Jei įmanoma, ši informacija turėtų būti pateikta prieš 48 valandas.
                  Informuodamos kitas valstybes nares ir Komisiją, valstybės narės turėtų naudotis esamais ryšių tinklais, įskaitant Integruoto politinio atsako į krizes mechanizmo (IPCR) tinklą. IPCR kontaktiniai punktai turėtų užtikrinti, kad informacija būtų nedelsiant perduota jų šalies kompetentingoms institucijoms.

                  15.

                  Valstybės narės turėtų nedelsdamos informuoti kitas valstybes nares ir Komisiją apie bet kokių anksčiau nustatytų judėjimo suvaržymų panaikinimą arba sušvelninimą ir jie turėtų įsigalioti kuo greičiau.
                  Laisvo judėjimo apribojimai turėtų būti panaikinti, kai tam tikrai zonai vėl priskiriamas žalias kodas pagal 10 punktą, su sąlyga, kad apribojimai taikyti ne trumpiau kaip 14 dienų.

                  16.

                  Ne vėliau kaip per 7 dienas po šios rekomendacijos priėmimo valstybės narės turėtų laipsniškai panaikinti apribojimus, prieš priimant šią rekomendaciją taikytus zonoms, kurioms priskirtas žalias kodas pagal 10 punktą.

         Bendra galimų priemonių keliautojams, atvykstantiems iš didesnės rizikos zonų, taikymo tvarka

                  17.

                  Valstybės narės iš esmės neturėtų neleisti atvykti asmenims, keliaujantiems iš kitų valstybių narių.
                  Valstybės narės, kurios, remdamosi savo sprendimų priėmimo procesais, mano, kad būtina nustatyti laisvo judėjimo apribojimus, galėtų reikalauti, kad asmenys, keliaujantys iš zonos, kuriai pagal 10 punktą priskirtas kitoks nei žalias kodas,

                              a)

                              karantinuotųsi / izoliuotųsi ir (arba)

                              b)

                              atvykę pasidarytų COVID-19 infekcijos testą.

                        Valstybės narės gali pasiūlyti keliautojams galimybę vietoj b papunktyje nurodyto testo pasidaryti COVID-19 infekcijos testą prieš atvykimą.
                  Valstybės narės turėtų suintensyvinti pastangas koordinuoti veiksmus, susijusius su karantino / saviizoliacijos trukme ir galimybėmis juos pakeisti kitomis alternatyvomis. Kai įmanoma ir vadovaujantis strategijomis, dėl kurių nusprendė valstybės narės, turėtų būti skatinamas testavimo plėtojimas.

                  18.

                  Valstybės narės turėtų tarpusavyje pripažinti kitose valstybėse narėse sertifikuotų sveikatos įstaigų atliktų COVID-19 infekcijos testų rezultatus. Valstybės narės turėtų stiprinti bendradarbiavimą įvairiais su testavimu susijusiais aspektais, įskaitant testų sertifikatų tikrinimą, atsižvelgdamos į epidemiologijos ekspertų atliekamus mokslinius tyrimus ir jų teikiamas rekomendacijas, taip pat į geriausią praktiką.

                  19.

                  Reikalavimas karantinuotis neturėtų būti taikomas keliautojams, atliekantiems esmines funkcijas arba turintiems esminių poreikių, kol jie vykdo tokią esminę funkciją, visų pirma:

                              a)

                              ypatingos svarbos profesijų darbuotojams arba savarankiškai dirbantiems asmenims, įskaitant sveikatos priežiūros darbuotojus, pasienio darbuotojams ir komandiruotiems darbuotojams, taip pat sezoniniams darbuotojams, kaip nurodyta Darbuotojų naudojimosi laisvo judėjimo teise COVID-19 protrūkio metu gairėse (5);

                              b)

                              transporto darbuotojams arba transporto paslaugų teikėjams, įskaitant krovininių transporto priemonių, kuriomis vežami atitinkamai teritorijai skirti kroviniai, vairuotojus ir tik tranzitu vykstančius transporto priemonių vairuotojus;

                              c)

                              pacientams, keliaujantiems dėl svarbių medicininių priežasčių;

                              d)

                              kasdien į užsienį keliaujantiems mokiniams, studentams ir stažuotojams;

                              e)

                              asmenims, keliaujantiems dėl svarbių šeiminių ar verslo priežasčių;

                              f)

                              diplomatams, tarptautinių organizacijų darbuotojams ir tarptautinių organizacijų pakviestiems asmenims, kurių fizinis buvimas yra būtinas tam, kad šios organizacijos galėtų tinkamai veikti, kariniam personalui ir policijos pareigūnams, taip pat humanitarinę pagalbą teikiantiems darbuotojams ir civilinės saugos personalui, atliekantiems savo funkcijas;

                              g)

                              tranzitu vykstantiems keleiviams;

                              h)

                              jūrininkams;

                              i)

                              savo tarnybines pareigas vykdantiems žurnalistams.

                  20.

                  Valstybės narės, laikydamosi duomenų apsaugos reikalavimų, galėtų reikalauti, kad į jų teritoriją atvykstantys asmenys pateiktų keleivio buvimo vietos anketas. Turėtų būti parengta bendra Europos keleivio buvimo vietos anketa, kurią galėtų naudoti valstybės narės. Kai įmanoma, siekiant supaprastinti duomenų tvarkymą, keleivio buvimo vietos informacija turėtų būti renkama elektroniniu būdu, visiems piliečiams užtikrinant vienodą prieigą.

                  21.

                  Jokios priemonės, taikomos asmenims, atvykstantiems iš zonos, kuriai pagal 10 punktą priskirtas raudonas, oranžinis arba pilkas kodas, negali būti diskriminacinės, t. y. jos turėtų būti taikomos ir grįžtantiems atitinkamos valstybės narės piliečiams.

                  22.

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad visi oficialūs piliečiams ir įmonėms taikomi reikalavimai konkrečiai padėtų visuomenės sveikatos sektoriui kovoti su pandemija ir nesukurtų nereikalingos ir nebūtinos administracinės naštos.

                  23.

                  Jeigu į kelionės tikslo vietą atvykusiam asmeniui pasireiškia simptomai, turėtų būti atliekamas pagal vietos praktiką numatytas testavimas, diagnozavimas, izoliavimas ir kontaktų atsekimas ir neturėtų būti neleista atvykti. Informacija apie atvykimo metu nustatytus atvejus kontaktų atsekimo tikslais turėtų būti nedelsiant pasidalyta su šalių, kuriose atitinkamas asmuo buvo pastarąsias 14 dienų, visuomenės sveikatos institucijomis, naudojantis Skubaus įspėjimo ir reagavimo sistema.

                  24.

                  Dėl apribojimų neturėtų būti draudžiama teikti tam tikras vežimo paslaugas.

         Bendravimas su visuomene ir jos informavimas

                  25.

                  Valstybės narės turėtų atitinkamiems suinteresuotiesiems subjektams ir plačiajai visuomenei laiku pateikti aiškią ir išsamią informaciją apie bet kokius laisvo judėjimo apribojimus, visus su tuo susijusius reikalavimus (pavyzdžiui, dėl neigiamų COVID-19 infekcijos testų rezultatų arba keleivio buvimo vietos anketų pateikimo), taip pat apie priemones, taikomas iš rizikos zonų keliaujantiems asmenims, kuo anksčiau, prieš įsigaliojant naujoms priemonėms. Paprastai ši informacija turėtų būti skelbiama likus 24 valandoms iki tokių priemonių įsigaliojimo, atsižvelgiant į tai, kad ekstremaliųjų epidemiologinių situacijų atveju reikalingas tam tikras lankstumas.
                  Ši informacija taip pat turėtų būti pateikta internetinėje platformoje „Re-open EU“; šioje platformoje turėtų būti nuoroda į Europos ligų prevencijos ir kontrolės centro reguliariai pagal 10 ir 11 punktus skelbiamą žemėlapį.
                  Reikėtų aiškiai apibūdinti priemonių turinį, jų geografinę taikymo sritį ir asmenų, kuriems jos taikomos, kategorijas.

         Peržiūra

                  26.

                  Komisija, padedama Europos ligų prevencijos ir kontrolės centro, turėtų reguliariai peržiūrėti šią rekomendaciją. Komisija turėtų reguliariai teikti ataskaitas šiuo klausimu Tarybai.

         Priimta Liuksemburge 2020 m. spalio 13 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            M. ROTH

         (1)  2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, iš dalies keičianti Reglamentą (EEB) Nr. 1612/68 ir panaikinanti direktyvas 64/221/EEB, 68/360/EEB, 72/194/EEB, 73/148/EEB, 75/34/EEB, 75/35/EEB, 90/364/EEB, 90/365/EEB ir 93/96/EEB (OL L 158, 2004 4 30, p. 77).

         (2)  OL C 57, 2020 2 20, p. 4.

         (3)  Komisijos gairės dėl sienų valdymo priemonių, skirtų sveikatai apsaugoti ir prekių bei pagrindinių paslaugų prieinamumui užtikrinti (OL C 86I, 2020 3 16, p. 1), Komisijos gairės dėl darbuotojų naudojimosi laisvo judėjimo teise COVID-19 protrūkio metu (OL C 102 I, 2020 3 30, p. 12), Europos Komisijos pirmininko ir Europos Vadovų Tarybos pirmininko pateiktos bendros Europos COVID-19 plitimo valdymo priemonių atšaukimo veiksmų gairės, Komisijos gairės dėl sveikatos priežiūros specialistų laisvo judėjimo ir rengimo būtiniausio derinimo, atsižvelgiant į neatidėliotinas COVID-19 priemones (OL C 156, 2020 5 8, p. 1), Komisijos komunikatas dėl laipsniško ir koordinuoto judėjimo laisvės atkūrimo ir vidaus sienų kontrolės atšaukimo metodo (OL C 169, 2020 5 15, p. 30), Komisijos komunikatas dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo taikymo trečio įvertinimo (COM(2020) 399 final), Komisijos gairės dėl sezoninių darbuotojų darbo ES atsižvelgiant į COVID-19 protrūkį (OL C 235 I, 2020 7 17, p. 1), Komisijos komunikatas dėl žaliųjų koridorių atvėrimo pagal Sienų valdymo priemonių, skirtų sveikatai apsaugoti ir prekių bei pagrindinių paslaugų prieinamumui užtikrinti, gaires (OL C 96I, 2020 3 24, p. 1), Komisijos gairės dėl krovinių vežimo oro transportu supaprastinimo COVID-19 protrūkio metu (OL C 100 I, 2020 3 27, p. 1) ir Komisijos gairės dėl jūrininkų, keleivių ir kitų laivuose esančių asmenų sveikatos apsaugos, repatriacijos ir kelionės paslaugų (OL C 119, 2020 4 14, p. 1).

         (4)  Atsižvelgiant į ES ir Šveicarijos Konfederacijos sudarytą susitarimą dėl bendradarbiavimo visuomenės sveikatos srityje, be kita ko, dėl Šveicarijos Konfederacijos dalyvavimo Europos ligų prevencijos ir kontrolės centro veikloje pagal 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 851/2004, steigiantį Europos ligų prevencijos ir kontrolės centrą (OL L 142, 2004 4 30, p. 1).

         (5)  OL C 102 I, 2020 3 30, p. 12.


title: Tarybos rekomendacija (ES) 2020/1551 2020 m. spalio 22 d. kuria iš dalies keičiama Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo

text:
                  26.10.2020

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 354/19

         TARYBOS REKOMENDACIJA (ES) 2020/1551
         2020 m. spalio 22 d.
         kuria iš dalies keičiama Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo
         EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
         atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 77 straipsnio 2 dalies b ir e punktus ir 292 straipsnio pirmą ir antrą sakinius,
         kadangi:

                     (1)

                     2020 m. birželio 30 d. Taryba priėmė Rekomendaciją dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo (1) (toliau – Tarybos rekomendacija). 2020 m. liepos 16 d. Taryba priėmė 2020 m. liepos 16 d. Rekomendaciją (ES) 2020/1052, kuria iš dalies keičiama Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo (2). 2020 m. liepos 30 d. Taryba priėmė 2020 m. liepos 30 d. Rekomendaciją (ES) 2020/1144, kuria iš dalies keičiama Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo (3).
                     2020 m. rugpjūčio 7 d. Taryba priėmė 2020 m. rugpjūčio 7 d. Rekomendaciją (ES) 2020/1186, kuria iš dalies keičiama Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo (4);

                     (2)

                     Tarybos rekomendacijoje nustatyta, kad valstybės narės turėtų nuo 2020 m. liepos 1 d. koordinuotai laipsniškai panaikinti laikiną nebūtinų kelionių į ES apribojimą tos Tarybos rekomendacijos I priede išvardytų trečiųjų šalių gyventojų atžvilgiu. Taryba, glaudžiai konsultuodamasi su Komisija ir atitinkamomis ES agentūromis bei tarnybomis, kas dvi savaites turėtų peržiūrėti ir prireikus atnaujinti I priede nurodytų trečiųjų šalių sąrašą remdamasi bendru įvertinimu, grindžiamu Tarybos rekomendacijoje nurodyta metodika, kriterijais ir informacija;

                     (3)

                     nuo to laiko Taryboje, glaudžiai konsultuojantis su Komisija ir atitinkamomis ES agentūromis bei tarnybomis, vyko diskusijos dėl Tarybos rekomendacijos I priede pateikto trečiųjų šalių sąrašo peržiūros, taikant Tarybos rekomendacijoje nustatytus kriterijus bei metodiką. Atsižvelgiant į šių diskusijų rezultatus, I priede pateiktas trečiųjų šalių sąrašas turėtų būti iš dalies pakeistas. Visų pirma iš sąrašo turėtų būti išbraukta Gruzija, Kanada ir Tunisas, ir į sąrašą turėtų būti įtrauktas Singapūras. Taip pat turėtų būti paaiškinta, kad tuo atveju, jei bus patvirtintas abipusiškumas, turėtų būti galimos kelionės į YAR Honkongą bei iš jo ir į YAR Makao bei iš jo;

                     (4)

                     sienų kontrole yra suinteresuota ne tik valstybė narė, prie kurios išorės sienų ji vykdoma, bet ir visos valstybės narės, kurios vidaus sienų kontrolę yra panaikinusios. Todėl valstybės narės turėtų užtikrinti, kad priemonės, kurių imtasi prie išorės sienų, būtų koordinuojamos siekiant užtikrinti tinkamą Šengeno erdvės veikimą. Tuo tikslu valstybės narės nuo 2020 m. spalio 22 d. turėtų koordinuotai toliau naikinti laikiną nebūtinų kelionių į ES apribojimą Tarybos rekomendacijos, kuri iš dalies keičiama šia rekomendacija, I priede išvardytų trečiųjų šalių gyventojų atžvilgiu;

                     (5)

                     pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir SESV pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šią rekomendaciją ir ji nėra jai privaloma ar taikoma. Kadangi ši rekomendacija grindžiama Šengeno acquis, remdamasi to protokolo 4 straipsniu, per šešis mėnesius po to, kai Taryba nusprendžia dėl šios rekomendacijos, Danija turi nuspręsti, ar ją įgyvendins;

                     (6)

                     šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Airija nedalyvauja pagal Tarybos sprendimą 2002/192/EB (5); todėl Airija nedalyvauja priimant šią rekomendaciją ir ji nėra jai privaloma ar taikoma;

                     (7)

                     Islandijos ir Norvegijos atžvilgiu šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos Tarybos ir Islandijos Respublikos bei Norvegijos Karalystės susitarime dėl pastarųjų asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis, kurios patenka į Tarybos sprendimo 1999/437/EB (6) 1 straipsnio A punkte nurodytą sritį;

                     (8)

                     Šveicarijos atžvilgiu šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarime dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis, kurios patenka į Sprendimo 1999/437/EB (7) 1 straipsnio A punkte nurodytą sritį, minėtą sprendimą taikant kartu su Tarybos sprendimo 2008/146/EB (8) 3 straipsniu;

                     (9)

                     Lichtenšteino atžvilgiu šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės protokole dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis, kurios patenka į Sprendimo 1999/437/EB (9) 1 straipsnio A punkte nurodytą sritį, minėtą sprendimą taikant kartu su Tarybos sprendimo 2011/350/ES (10) 3 straipsniu,

               PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
         Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo su pakeitimais, padarytais Rekomendacija (ES) 2020/1052, Rekomendacija (ES) 2020/1144 ir Rekomendacija (ES) 2020/1186, iš dalies keičiama taip:

                     1)

                     Tarybos rekomendacijos 1 punkto pirma pastraipa pakeičiama taip:

                                 „1.

                                 Nuo 2020 m. spalio 22 d. valstybės narės turėtų koordinuotai laipsniškai panaikinti laikiną nebūtinų kelionių į ES apribojimą I priede išvardytų trečiųjų šalių gyventojų atžvilgiu.“;

                     2)

                     Rekomendacijos I priedas pakeičiamas taip:

                           „I PRIEDAS
                           Trečiosios šalys ir Ypatingieji Administraciniai Regionai, kurių gyventojams laikinas išorės sienų kirtimo apribojimas nebūtinų kelionių į ES tikslais turėtų būti netaikomas:

                                       I.

                                       VALSTYBĖS

                                                   1.

                                                   AUSTRALIJA

                                                   2.

                                                   JAPONIJA

                                                   3.

                                                   NAUJOJI ZELANDIJA

                                                   4.

                                                   RUANDA

                                                   5.

                                                   SINGAPŪRAS

                                                   6.

                                                   PIETŲ KORĖJA

                                                   7.

                                                   TAILANDAS

                                                   8.

                                                   URUGVAJUS

                                                   9.

                                                   KINIJA (*1)

                                       II.

                                       KINIJOS LIAUDIES RESPUBLIKOS YPATINGIEJI ADMINISTRACINIAI REGIONAI

                                                   1.

                                                   YAR Honkongas (*1)

                                                   2.

                                                   YAR Makao (*1)

                        (*1)  su sąlyga, kad bus patvirtinta, jog tai bus daroma abipusiškai."

                        (*1)  su sąlyga, kad bus patvirtinta, jog tai bus daroma abipusiškai."

                        (*1)  su sąlyga, kad bus patvirtinta, jog tai bus daroma abipusiškai."

            Priimta Briuselyje 2020 m. spalio 22 d.

                  Tarybos vardu

                  Pirmininkas

               M. ROTH

            (1)  OL L 208I, 2020 7 1, p. 1.

            (2)  OL L 230, 2020 7 17, p. 26.

            (3)  OL L 248, 2020 7 31, p. 26.

            (4)  OL L 261, 2020 8 11, p. 83.

            (5)  2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimas 2002/192/EB dėl Airijos prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas (OL L 64, 2002 3 7, p. 20).

            (6)  OL L 176, 1999 7 10, p. 36.

            (7)  OL L 53, 2008 2 27, p. 52.

            (8)  2008 m. sausio 28 d. Tarybos sprendimas 2008/146/EB dėl Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis sudarymo Europos bendrijos vardu (OL L 53, 2008 2 27, p. 1).

            (9)  OL L 160, 2011 6 18, p. 21.

            (10)  2011 m. kovo 7 d. Tarybos sprendimas 2011/350/ES dėl Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės protokolo dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis sudarymo Europos Sąjungos vardu, kiek tai susiję su patikrinimų prie vidaus sienų panaikinimu ir asmenų judėjimu (OL L 160, 2011 6 18, p. 19).


title: Komisijos rekomendacija (ES) 2020/1563 2020 m. spalio 14 d. dėl energijos nepritekliaus

text:
               27.10.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 357/35

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2020/1563
      2020 m. spalio 14 d.
      dėl energijos nepritekliaus
      EUROPOS KOMISIJA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 168 ir 194 straipsnius,
      atsižvelgdama į 2019 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą (ES) 2019/944 dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2012/27/ES (1) (naujos redakcijos Elektros energijos direktyva), ypač į jos 29 straipsnį,
      kadangi:

                  (1)

                  energijos nepriteklius – padėtis, kai namų ūkiai negali naudotis pagrindinėmis energetikos paslaugomis; 2018 m. beveik 34 mln. europiečių neišgalėjo namuose palaikyti tinkamos šilumos (2), taigi energijos nepriteklius yra viena pagrindinių ES problemų.

                  (2)

                  teisėkūros institucijos pripažįsta, kad pakankama šiluma, vėsinimas, apšvietimas ir elektros energija elektriniams prietaisams – pagrindinės paslaugos, reikalingos deramam gyvenimo ir sveikatos lygiui užtikrinti. Galimybė naudotis energetikos paslaugomis yra itin svarbi siekiant socialinės įtraukties. Todėl išsprendus energijos nepritekliaus problemą galima gauti įvairialypės naudos, be kita ko, mažinti sveikatos srities išlaidas, oro taršą (keičiant reikmių neatitinkančius šildymo šaltinius kitais šildymo šaltiniais), didinti komfortą ir gerovę bei gerinti namų ūkių biudžetus. Visa ši nauda tiesiogiai skatintų Europos Sąjungos ekonomikos augimą ir klestėjimą;

                  (3)

                  pagal 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos bendrai paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį energetikos paslaugos priskiriamos prie pagrindinių paslaugų, kuriomis naudotis turi teisę kiekvienas. Asmenims, neturintiems galimybių naudotis tokiomis paslaugomis, turi būti taikomos paramos priemonės (3);

                  (4)

                  teisinga pertvarka siekiant, kad iki 2050 m. Sąjunga neutralizuotų poveikį klimatui, yra svarbiausia 2019 m. gruodžio mėn. Komisijos pasiūlyto Europos žaliojo kurso (4) mintis. Šio žaliojo kurso pagrindas – „Renovacijos banga“ (5), pagrindinė iniciatyva, parengta siekiant skatinti privačių ir viešųjų pastatų struktūrinę renovaciją ir taip mažinti išmetamų teršalų kiekį, skatinti ekonomikos atsigavimą ir spręsti energijos nepritekliaus problemą. Tokia struktūrinė renovacija padės skatinti ES pastangas švelninti klimato kaitą. Dėl šios priežasties manoma, kad labai svarbu, jog iniciatyva „Renovacijos banga“ ir ši rekomendacija būtų priimtos kartu – taip abipusiškai sustiprinant raginimus spręsti energijos nepritekliaus ir prasčiausio energinio naudingumo pastatų problemas;

                  (5)

                  energijos nepriteklius – pagrindinė sąvoka teisės aktų rinkinyje „Švari energija visiems europiečiams“, parengtame siekiant palengvinti teisingą energetikos pertvarką. Pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2018/1999 (6) (Valdymo reglamentas) ir naujos redakcijos Elektros energijos direktyvą reikalaujama, kad Komisija pateiktų orientacines atitinkamų energijos nepritekliaus rodiklių gaires (7) ir gaires dėl didelio energijos nepriteklių patiriančių namų ūkių skaičiaus apibrėžties (8). Standartinės energijos nepritekliaus apibrėžties nėra, todėl valstybės narės turi nustatyti savo kriterijus atsižvelgdamos į nacionalines aplinkybes. Tačiau neseniai priimtame teisės aktų rinkinyje pateikiami naudingi bendri principai ir galimų energijos nepritekliaus priežasčių ir pasekmių įžvalgos. Jame taip pat pabrėžiama politikos šiai problemai spręsti svarba, ypač tų krypčių, kurios susijusios su nacionaliniais energetikos ir klimato srities veiksmų planais (NEKSVP) ir ilgalaikėmis renovacijos strategijomis (9);

                  (6)

                  Savo NEKSVP valstybės narės turi nurodyti energijos nepriteklių patiriančių namų ūkių skaičių. Jei valstybė narė nustato, kad joje yra daug energijos nepriteklių patiriančių namų ūkių, ji į savo planą įtraukia nacionalinį energijos nepritekliaus mažinimo tikslą, taip pat politikos kryptis ir priemones jam mažinti. Remdamasi penktąja energetikos sąjungos būklės ataskaita, Komisija paskelbė tarnybų darbinius dokumentus, kuriuose kiekvienai valstybei narei pateikiamas jos galutinio NEKSVP įvertinimas. Šiuose tarnybų darbiniuose dokumentuose taip pat įvertinta, kaip galutiniuose planuose atsižvelgta į susijusias 2019 m. Komisijos rekomendacijas, įskaitant rekomendacijas dėl energijos nepritekliaus, ir pateikiamos NEKSVP įgyvendinimo gairės;

                  (7)

                  pagal naujos redakcijos Elektros energijos direktyvą reikalaujama, kad valstybės narės imtųsi atitinkamų priemonių nustatytai energijos nepritekliaus problemai spręsti, be kita ko, priemonių skurdui mažinti platesniu mastu. Valstybės narės taip pat turi apsaugoti pažeidžiamus vartotojus, visų pirma gyvenančius atokiuose regionuose. Pašios nuostatos yra ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2009/73/EB (10);

                  (8)

                  pagrindinė naujos teisės aktų sistemos naujovė – reikalavimas nustatyti energijos nepriteklių patiriančių namų ūkių skaičių. Naujos redakcijos Elektros energijos direktyvos 29 straipsnyje nurodoma valstybių narių pareiga nustatyti energijos nepriteklių patiriančių namų ūkių skaičių, taip pat reikalaujama nustatyti ir paskelbti šio skaičiaus nustatymą pagrindžiančius kriterijus. Jeigu tokių namų ūkių skaičiai yra dideli, valstybės narės į nacionalinius energetikos ir klimato srities veiksmų planus turi įtraukti orientacinį energijos nepritekliaus mažinimo tikslą, nurodyti jo pasiekimo laikotarpį ir apibūdinti atitinkamas politikos kryptis. Po to pagal Valdymo reglamentą reikalaujama pranešti Komisijai apie pažangą, daromą siekiant tikslo sumažinti energijos nepriteklių patiriančių namų ūkių skaičių;

                  (9)

                  Energijos vartojimo efektyvumo Europos Parlaento ir Tarybos direktyvoje 2012/27/ES (11), iš dalies pakeistoje Direktyva (ES) 2018/2002 (12), reikalaujama, kad valstybės narės į poreikį mažinti energijos nepriteklių atsižvelgtų vykdydamos savo energijos vartojimo efektyvumo įsipareigojimus. 7 straipsnio 11 dalyje reikalaujama, kad atitinkamu mastu dalis energijos vartojimo efektyvumo priemonių pirmenybės tvarka būtų įgyvendinamos pažeidžiamuose namų ūkiuose, įskaitant energijos nepriteklių patiriančius namų ūkius (13). Panašios pareigos įtrauktos ir į Valdymo reglamentą;

                  (10)

                  pagal peržiūrėtą Pastatų energinio naudingumo direktyvos (ES) 2018/844 redakciją valstybės narės turi parengti atitinkamas nacionalines priemones, kurios padėtų mažinti energijos nepriteklių – tai jų ilgalaikių renovacijos strategijų remti nacionalinio gyvenamųjų ir negyvenamųjų pastatų ūkio renovaciją dalis (14);

                  (11)

                  ES teisės aktų sistemoje taip pat yra apsaugos priemonių, kuriomis užtikrinama, kad priemonės, kurių imamasi energijos nepritekliaus problemai spręsti, netrukdytų rinkos atvėrimui ir veikimui. Sklandžiai veikiančios mažmeninės rinkos yra labai svarbios, kad pertvarka būtų teisinga. Šios apsaugos priemonės nustatytos naujos redakcijos Elektros energijos direktyvos 28 straipsnyje, o jų veikimas – tos direktyvos 5 straipsnio 5 dalyje;

                  (12)

                  šis principas sustiprinamas naujos redakcijos Elektros energijos direktyvos 27 straipsnyje, kuriame reikalaujama, kad valstybės narės užtikrintų, jog visiems namų ūkio pirkėjams ir, kai valstybės narės mano, kad to reikia, – mažosioms įmonėms būtų teikiamos universaliosios paslaugos, t. y. kad jos turėtų teisę savo teritorijoje gauti nustatytos kokybės elektros energiją už protingą, lengvai ir aiškiai palyginamą bei skaidrią kainą. Siekdamos užtikrinti universaliųjų paslaugų teikimą, valstybės narės gali paskirti tiekėją, kurio paslaugomis naudojamasi kraštutiniu atveju;

                  (13)

                  naujos redakcijos Elektros energijos direktyvos 59 konstatuojamoje dalyje apibendrinama, kad energijos nepriteklius atsiranda dėl mažų pajamų, didelių išlaidų energijai ir menko energijos vartojimo būstuose efektyvumo veiksnių kombinacijos. Šį klausimą sudėtinga spręsti dėl nepastovių energijos rinkos kainų ir prasto energijos vartojimo efektyvumo, ypač kalbant apie pastatų energinį naudingumą, taip pat dėl įvairių socialinių ir ekonominių veiksnių, susijusių su bendru skurdu, ir problemų, kylančių dėl būsto valdymo sistemų;

                  (14)

                  2018 m. 6,8 % žmonių, gyvenančių privačiuose namų ūkiuose visoje ES (30,3 mln. žmonių (15)), neišgalėjo susimokėti už komunalines paslaugas, įskaitant sąskaitas už energiją, todėl kilo pavojus, kad jiems šių paslaugų teikimas bus nutrauktas. Dar 7,3 % ES gyventojų (37,4 mln. žmonių) namuose patalpų temperatūra nebuvo komfortiška;

                  (15)

                  Covid-19 krizė parodė, kad norint sukurti socialinę Europą, kuri tenkintų visų savo gyventojų poreikius, būtina skubiai spręsti energijos nepritekliaus problemą. Ypač daug dėmesio bus skiriama energijos nepritekliaus lygiui visose valstybėse narėse, nes vis daugiau europiečių, ypač didėjant nedarbui, gali nebeįpirkti būtiniausios energijos. Šiomis aplinkybėmis, nepaisant šiuo metu precedento neturinčio Europos ekonomikos sutrikdymo, labai svarbu pasiekti Europos žaliojo kurso orientyrus;

                  (16)

                  buvo pateiktas ekonomikos gaivinimo priemonės „Next Generation EU“ (16) dokumentų rinkinys, kuris turi būti „tvaresnės, atsparesnės ir teisingesnės Europos kūrimo ateinančiai kartai gairės ir pagrindas“. Europos ekonomikos gaivinimo planai turi būti grindžiami aplinkos tvarumo, solidarumo, sanglaudos ir konvergencijos principais ir pasiryžimu nepalikti nuošalyje nė vienos valstybės narės, regiono ar žmogaus. Priemone „Next Generation EU“ patvirtinama, kad „Renovacijos banga“ yra vienas iš pagrindinių žaliojo ekonomikos gaivinimo lengvinimo veiksnių;

                  (17)

                  nacionalinės ilgalaikės renovacijos strategijos ir kitos priemonės, skirtos 2030 m. ir 2050 m. energijos vartojimo efektyvumo tikslams pasiekti, turėtų būti nukreiptos į energijos nepriteklių patiriančių namų ūkių apsaugą ir pažeidžiamų energijos vartotojų įgalinimą padedant žmonėms sumažinti išlaidas energijai, sudarant sveikesnes gyvenimo sąlygas ir mažinant energijos nepriteklių;

                  (18)

                  namų ūkių, kuriems labiausiai reikia apsaugos, ir būstų, kuriuos labiausiai reikia renovuoti, nustatymas padeda tikslingai nukreipti ir geriau valdyti viešosios intervencijos priemones, taip pasiekiant praktinių rezultatų vartotojams, didinant energijos vartojimo efektyvumą ir kuo mažiau iškraipant energijos vidaus rinkos veikimą;

                  (19)

                  pateikdama šią rekomendaciją ir prie jos pridėtame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente pateikdama valstybėms narėms gaires dėl energijos nepritekliaus, Komisija vykdo pirmiau nurodytą įsipareigojimą ir padeda valstybėms narėms perkelti į nacionalinę teisę naujas nuostatas dėl energijos nepritekliaus. Komisija taip pat teikia informaciją apie atsirandančią gerąją patirtį (17).

                  (20)

                  pagrindinis su bet kokia apibrėžtimi susijęs sunkumas – kaip gauti patikimų skaitinių duomenų. ES lygmeniu sukurtas statistinių rodiklių, pagal kuriuo nustatomi galimi energijos nepritekliaus veiksniai ir pasekmės, rinkinys. Tai suvestiniai rodikliai. Energijos nepriteklius yra daugialypis reiškinys, todėl vienintelis rodiklis negali visapusiškai atspindėti visų jo aspektų;

                  (21)

                  suvestiniai rodikliai nustatyti Europos lygmeniu ir yra išvardijami šios rekomendacijos priede. Remiantis rodikliais, parengtais Europos Sąjungos statistikos tarnybos (Eurostato) ir Europos energijos nepritekliaus observatorijos bei sudarytais naudojantis suderintais ES duomenų rinkiniais, galima stebėti padėtį visoje ES ir nustatyti nacionalinius ypatumus, taip pat skatinti efektyvesnį tarpusavio mokymąsi ir keitimąsi gerąja patirtimi. Prireikus šiuos rodiklius gali papildyti nacionaliniai rodikliai ir taip padėti geriau nustatyti energijos nepriteklių;

                  (22)

                  taigi kompetentingos institucijos raginamos glaudžiau bendradarbiauti – visų pirma tinkamai koordinuoti regioninio ir vietos lygmens pastangas, kad ES arba nacionalinio lygmens rodikliais pagrįsta analizė būtų papildyta pagal principą „iš apačios į viršų“. Regioninės ir vietos valdžios institucijos turi geras galimybes nustatyti pagrindines finansines ir socialines problemas, kylančias energijos nepriteklių patiriantiems namų ūkiams, ir atlieka svarbų vaidmenį formuojant ir įgyvendinant visiems Europos piliečiams teisingą, įtraukią ir tvarią žaliąją pertvarką;

                  (23)

                  Komisija toliau padės valstybėms narėms keistis gerąja patirtimi tiek bendradarbiaujant Socialinės apsaugos komitete, tiek kitais būdais. Siekiant spręsti problemas, nustatytas įvairiais kanalais, įskaitant Europos energijos nepritekliaus observatorijos ir Merų pakto iniciatyvos teikiamas platformas, gali būti telkiamos ES finansavimo programų, be kita ko, sanglaudos politikos techninės pagalbos priemonės, ir kitų paramos formų lėšos;

                  (24)

                  Europos Komisijos ketvirtojoje energijos kainų ir išlaidų ataskaitoje taip pat nagrinėjamos ypatingos žmonių, patiriančių energijos nepriteklių, ir pažeidžiamų vartotojų aplinkybės (18). Be to, Komisija ypač daug dėmesio skirs tam, kaip valstybės narės įgyvendina naujos redakcijos Elektros energijos direktyvos 5 straipsnį, kuriuo leidžiama viešoji intervencija nustatant kainas už elektros energijos tiekimą energijos nepriteklių patiriantiems vartotojams arba pažeidžiamiems namų ūkiams,

            REKOMENDUOJA VALSTYBĖMS NARĖMS:

                  1.

                  parengti sisteminį energijos rinkų liberalizavimo metodą, kurio tikslas – dalytis nauda su visais visuomenės sluoksniais, visų pirma su tais, kuriems to reikia labiausiai;

                  2.

                  ypač daug dėmesio skirti pridedamam tarnybų darbiniam dokumentui, kuriame pateikiamos gairės dėl energijos nepritekliaus rodiklių, taip pat dėl to, koks energijos nepriteklių patiriančių namų ūkių skaičius laikytinas dideliu. Svarbiausia, valstybės narės turėtų naudotis Komisijos gairėmis įgyvendindamos ir atnaujindamos savo dabartinius nacionalinius energetikos ir klimato srities veiksmų planus pagal Reglamento (ES) 2018/1999 dėl energetikos sąjungos ir klimato politikos veiksmų valdymo 14 straipsnį;

                  3.

                  vertinant energijos nepriteklių, naudoti priede nurodytus rodiklius;

                  4.

                  remiantis naujos redakcijos Elektros energijos direktyvos 60 konstatuojamąja dalimi, parengti integruotos politikos sprendimus, kurie būtų jų energetikos ir socialinės politikos dalis. Šie sprendimai turėtų apimti socialinės politikos priemones ir energijos efektyvumo didinimą, kurie remia vienas kitą, visų pirma būstų srityje;

                  5.

                  įvertinti energetikos pertvarkos skirstomąjį poveikį, visų pirma energijos vartojimo efektyvumo priemones atsižvelgiant į nacionalines aplinkybes, ir nustatyti ir įgyvendinti politikos kryptis, kuriomis būtų sprendžiamos susijusios problemos. Pagal nacionalines ilgalaikes renovacijos strategijas tinkamas dėmesys turėtų būti skiriamas investicijų į būstų energijos vartojimo efektyvumą kliūtims ir būstų, kuriuos labiausiai reikia renovuoti, profiliams;

                  6.

                  rengti visas energijos nepritekliaus problemos sprendimo politikos kryptis remiantis prasmingais ir atskaitingais viešojo dalyvavimo procesais ir plačiu suinteresuotųjų subjektų dalyvavimu;

                  7.

                  rengti energijos nepritekliaus problemos sprendimo priemones, pagrįstas glaudžiu visų administracijos lygmenų bendradarbiavimu, visų pirma įgalinančiu glaudų regioninių ir vietos valdžios institucijų bendradarbiavimą su pilietinės visuomenės organizacijomis ir privačiojo sektoriaus subjektais;

                  8.

                  visapusiškai išnaudoti Sąjungos finansavimo, programų, įskaitant sanglaudos politiką, potencialą energijos nepritekliaus problemai spręsti analizuojant energetikos pertvarkos projektų skirstomąjį poveikį ir prioritetą teikiant priemonėms, kuriomis pažeidžiamoms grupėms užtikrinama galimybė naudotis parama;

                  9.

                  skirstant viešąsias lėšas, visų pirma dotacijas, tikslingai jas skirti mažas pajamas gaunantiems namų ūkiams, priklausantiems paramos gavėjų, kurie turi labai nedaug nuosavų išteklių ir menkas galimybes gauti komercines paskolas, kategorijoms. Išnagrinėti energetinių paslaugų bendrovių funkciją bei sutartis dėl energijos vartojimo efektyvumo ir pateikti energijos nepriteklių patiriančių namų ūkių būstų renovacijos finansavimo sprendimus, kad būtų išspręsta šiems pažeidžiamiems namų ūkiams kylanti didelių pradinių išlaidų problema.

         Priimta Briuselyje 2020 m. spalio 14 d.

               Komisijos vardu

            Kadri SIMSON

               Komisijos narė

         (1)  OL L158, 2019 6 14, p. 125.

         (2)  2018 m. duomenys. Eurostat, SILC [ilc_mdes01]).

         (3)  ESTR 20-asis principas „Galimybė naudotis pagrindinėmis paslaugomis“, https://ec.europa.eu/commission/priorities/deeper-and-fairer-economic-and-monetary-union/european-pillar-social-rights/european-pillar-social-rights-20-principles_lt.

         (4)  COM(2019) 640 final. Komisijos komunikatas „Europos žaliasis kursas“.

         (5)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Renovacijos banga Europoje: pastatų ekologizavimas, darbo vietų kūrimas ir gyvenimo gerinimas“, COM(2020) 662 final.

         (6)  2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2018/1999 dėl energetikos sąjungos ir klimato politikos veiksmų valdymo, kuriuo iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (EB) Nr. 663/2009 ir (EB) Nr. 715/2009, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 94/22/EB, 98/70/EB, 2009/31/EB, 2009/73/EB, 2010/31/ES, 2012/27/ES ir 2013/30/ES, Tarybos direktyvos 2009/119/EB ir (ES) 2015/652 ir panaikinamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 525/2013 (OL L 328, 2018 12 21, p. 1).

         (7)  Reglamento (ES) 2018/1999 3 straipsnio 3 dalies d punktas.

         (8)  Direktyvos (ES) 2019/944 29 straipsnis.

         (9)  Remiantis Pastatų energinio naudingumo Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2010/31/ES (OL L 153, 2010 6 18, p. 13), iš dalies pakeistos Direktyva (ES) 2018/844 (OL L 156, 2018 6 19, p. 75), 2a straipsniu.

         (10)  2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/73/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinanti Direktyvą 2003/55/EB (OL L 211, 2009 8 14, p. 94).

         (11)  2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 2012/27/ES dėl energijos vartojimo efektyvumo, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2009/125/EB ir 2010/30/ES bei kuria panaikinamos direktyvos 2004/8/EB ir 2006/32/EB (OL L 315, 2012 11 14, p. 1).

         (12)  2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/2002, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2012/27/ES dėl energijos vartojimo efektyvumo (OL L 328, 2018 12 21, p. 210).

         (13)  Šis reikalavimas grindžiamas pagal Direktyvą 2012/27/ES taikomiems įpareigojimams. Taip pat žr. Komisijos rekomendacijos dėl iš dalies pakeista Energijos vartojimo efektyvumo direktyva nustatytos pareigos taupyti energiją perkėlimo į nacionalinę teisę priedą, C(2019) 6621 final.

         (14)  Šis reikalavimas grindžiamas taikomais Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos 2012/27/ES 4 straipsnyje nurodytais įpareigojimais, kurie buvo perkelti į Pastatų energinio naudingumo direktyvą ir jais griežčiau reikalaujama spręsti energijos nepritekliaus problemą. Direktyvos (ES) 2018/844 11 konstatuojamojoje dalyje nurodoma, kad reikia, laikantis valstybių narių apibrėžtų kriterijų, atsižvelgti į poreikį mažinti energijos nepriteklių. Toliau joje patikslinama, kad valstybės narės, savo renovacijos strategijose apibrėždamos nacionalinius veiksmus, kuriais prisidedama prie energijos nepritekliaus mažinimo, turi teisę nustatyti, ką jos laiko tinkamais veiksmais.

         (15)  Apskaičiuota pagal duomenis, kad 2018 m. sausio 1 d. ES 27 gyventojų skaičius buvo 446 mln.: http://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Population_and_population_change_statistics.

         (16)  Europos Komisija, Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Europos Vadovų Tarybai, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Proga Europai atsigauti ir paruošti dirvą naujai kartai“, 2020 m. gegužės 27 d.

         (17)  Direktyvos (ES) 2019/944 59 konstatuojamojoje dalyje nustatyta, kad Komisija turėtų aktyviai remti šios direktyvos nuostatų dėl energijos nepritekliaus įgyvendinimą sudarydama palankesnes sąlygas valstybėms narėms dalytis gerąja patirtimi.

         (18)  Komisijos ataskaita Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Energijos kainos ir išlaidos Europoje“ (COM(2020)951) ir prie jos pridedamas tarnybų darbinis dokumentas (SWD(2020)951).

         PRIEDAS
         ENERGIJOS NEPRITEKLIAUS RODIKLIAI
         Toliau pateiktus rodiklius turi Europos Sąjungos statistikos tarnyba bei Europos energijos nepritekliaus observatorija ir valstybės narės gali jais naudotis vertindamos savo nacionalinius energijos nepritekliaus lygius.
         Komisija pateikia gairių, kaip interpretuoti tokius ES lygmeniu sudarytus rodiklius, norėdama padėti valstybėms narėms geriau kiekybiškai įvertinti didelio energijos nepriteklių patiriančių namų ūkių skaičiaus sąvoką pritaikius nacionalines energijos nepritekliaus apibrėžtis (1).
         Kai kuriuos 1 ir 2 punkte išvardytus rodiklius valstybės narės gali dar labiau išskaidyti ir taip pagilinti galimų nacionalinio lygmens energijos nepritekliaus veiksnių analizę.
         Rodikliai gali būti skirstomi į keturias grupes:

                     a)

                        išlaidų energijai ir pajamų palyginimo rodikliai: pagal juos energijos nepriteklius įvertinamas namų ūkių energijai išleidžiamą sumą lyginant su pajamų matavimo vienetu (pvz., namų ūkių, energijos paslaugoms išleidžiančių daugiau negu tam tikra jų disponuojamų pajamų dalis, procentinė dalis arba skaičius);

                     b)

                        įsivertinimu pagrįsti rodikliai: namų ūkių tiesiogiai klausiama, ar, jų nuomone, jie gali sau leisti mokėti už energiją (pvz., kad namuose palaikytų norimą šilumą žiemą ir vėsą vasarą);

                     c)

                        tiesioginiu matavimu pagrįsti rodikliai: pagal juos matuojami fiziniai kintamieji (pvz., patalpų temperatūra) siekiant nustatyti energijos paslaugų adekvatumą;

                     d)

                        netiesioginiai rodikliai: pagal juos energijos nepriteklius matuojamas atsižvelgiant į susijusius veiksnius, pavyzdžiui, įsiskolinimus už komunalines paslaugas, atjungtų namų ūkių skaičių ir būsto kokybę.

               1.   Energijos paslaugų įperkamumo rodikliai

                     —

                     Gyventojų, kuriems gresia skurdas (pajamos nesiekia 60 proc. šalies ekvivalentinių disponuojamųjų pajamų medianos) ir kurie negali namuose palaikyti tinkamos šilumos, dalis remiantis atsakymais į klausimą „Ar jūsų namų ūkis išgali palaikyti tinkamą šilumą namuose?“ (Eurostat, SILC [ilc_mdes01])

                     —

                     Bendro gyventojų skaičiaus dalis, kurią sudaro gyventojai, negalintys namuose palaikyti tinkamos šilumos, remiantis atsakymais į klausimą „Ar jūsų namų ūkis išgali palaikyti tinkamą šilumą namuose?“ (Eurostat, SILC [ilc_mdes01])

                     —

                     Įsiskolinimai už komunalines paslaugas: gyventojų, kuriems gresia skurdas (pajamos nesiekia 60 proc. šalies ekvivalentinių disponuojamųjų pajamų medianos) ir kurie yra įsiskolinę už komunalines paslaugas, dalis (Eurostat, SILC, [ilc_mdes07]).

                     —

                     Įsiskolinimai už komunalines paslaugas: gyventojų, kurie yra įsiskolinę už komunalines paslaugas, dalis (Eurostat, SILC, [ilc_mdes07]).

                     —

                     Išlaidų elektrai, dujoms ir kitam kurui dalis, palyginti su visomis namų ūkio išlaidomis.

                     —

                     Namų ūkių, kurių išlaidų energijai, palyginti su pajamomis, dalis dvigubai viršija šalies medianą, dalis (šaltinis – 2015 m. Eurostato namų ūkių biudžeto tyrimai).

                     —

                     Namų ūkių, kurių absoliučiosios išlaidos energijai mažesnės už pusę šalies medianos, dalis. (2015 m. Eurostato namų ūkių biudžeto tyrimai).

               2.   Papildomi rodikliai

                     —

                     Elektros energijos kainos namų ūkių vartotojams – vidutinio suvartojimo intervalas (Eurostat, [nrg_pc_204]).

                     —

                     Dujų kainos namų ūkių vartotojams – vidutinio suvartojimo intervalas (Eurostat, [nrg_pc_202]).

                     —

                     Dujų kainos namų ūkių vartotojams, mažiausio suvartojimo intervalas (Eurostat, [nrg_pc_202]).

                     —

                     Gyventojų, kuriems gresia skurdas (pajamos nesiekia 60 proc. šalies ekvivalentinių disponuojamųjų pajamų medianos) ir kurių būstai yra nesandarūs, į juos įsimetusi drėgmė arba puvinys, dalis (Eurostat, SILC, [ilc_mdho01]).

                     —

                     Gyventojų, kurių būstai nesandarūs, į juos įsimetusi drėgmė arba puvinys, dalis – bendras gyventojų skaičius (Eurostat SILC, [TESSI292]).

                     —

                     Galutinis energijos suvartojimas vienam kvadratiniam metrui gyvenamųjų namų sektoriuje, pakoreguotas atsižvelgiant į klimato sąlygas (projekto „Odyssee-MURE“ duomenų bazė).

            (1)  SWD(2020) 960„ES gairės dėl energijos nepritekliaus“.