title: 2008 m. gegužės 14 d. Tarybos rekomendacija dėl valstybių narių ir Bendrijos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2008–2010)

text:
               27.5.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 137/13

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2008 m. gegužės 14 d.
   dėl valstybių narių ir Bendrijos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2008–2010)
   (2008/390/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 99 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į 2008 m. kovo 13 d. ir 14 d. Europos Vadovų Tarybos diskusijas,
   kadangi Europos Parlamentas priėmė Rezoliuciją dėl Komisijos rekomendacijos,
   REKOMENDUOJA:
   A   SKIRSNIS
   EKONOMIKOS AUGIMO IR DARBO VIETŲ KŪRIMO MAKROEKONOMINĖ POLITIKA
   A.1.   Makroekonominė politika, sudaranti sąlygas didesniam ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui
   Ekonomikos stabilumo užtikrinimas užimtumui ir ekonomikos augimo potencialui didinti
   Patikima makroekonominė politika ir struktūrinės produktų, darbo ir kapitalo rinkų reformos yra būtinos, siekiant sudaryti sąlygas gerai subalansuotam ekonomikos augimui ir visiškam augimo potencialo realizavimui. Pinigų politika gali pasitarnauti siekiu užtikrinti kainų stabilumą ir, nepriklausomai nuo šio tikslo, sudarydama sąlygas kitoms bendro pobūdžio ekonominės politikos priemonėms, įgyvendinamoms ekonomikos augimo ir užimtumo srityse. Naujoms valstybėms narėms bus svarbu, kad pinigų ir valiutų kursų politika padėtų pasiekti konvergenciją. Valiutų kursų režimai yra svarbi bendros ekonominės ir pinigų politikos sistemos dalis ir turėtų būti nukreipta į realios ir tvarios nominalios konvergencijos siekimą. Dalyvavimas VKM II, tinkamu metu po įstojimo, turėtų padėti siekiant šių tikslų.
   Patikimos biudžeto padėties užtikrinimas leis visiškai ir simetriškai veikti automatinėms biudžeto stabilizavimo priemonėms ciklo metu, siekiant stabilizuoti gamybos potencialą. Toms valstybėms narėms, kurios jau pasiekė patikimą biudžeto padėtį, tenka nelengvas uždavinys ją išlaikyti. Likusioms valstybėms narėms reikia imtis visų būtinų korekcinių priemonių vidutinio laikotarpio biudžetiniams tikslams pasiekti, ypač jei pagerės ekonominės sąlygos, taip išvengiant prociklinės politikos ir užsitikrinant sau tokią padėtį, kurioje yra pakankamos sąlygos veikti visoms automatinėms biudžeto stabilizavimo priemonėms ciklo metu, kol neprasidėjo kitas ekonomikos nuosmukis. Konkrečiai – pagal 2005 m. kovo 22 d. Europos Vadovų Tarybos patvirtintą SAP (Stabilumo ir augimo paktas) reformos ataskaitą, euro zona ir VKM II (valiutų kurso mechanizmas) valstybės narės, kurios dar nėra pasiekusios vidutinės trukmės biudžetinių tikslų, turėtų atlikti metinį koregavimą, ne mažesnį kaip 0,5 % BVP, atsižvelgiant į pagal ciklą pakoreguotus duomenis ir atėmus vienkartines bei kitas laikinas priemones.
   Atskirų valstybių narių vidutinės trukmės biudžetiniai tikslai diferencijuojami pagal nevienodą ekonominę ir biudžeto padėtį ir raidą. Pagal 2005 m. SAP reformą, vidutinės trukmės biudžetiniai tikslai bus patikslinti, kad būtų atsižvelgta į dėl visuomenės senėjimo atsirandančią fiskalinę naštą. Be to, vėlgi pagal SAP reformos ataskaitą, nacionalinių fiskalinių taisyklių ir institucijų, įskaitant stebėsenos mechanizmus, kūrimas arba stiprinimas gali naudingai papildyti paktą ir padėti siekti jo tikslų.
   Kai kurioms valstybėms narėms dar vienas makroekonominės politikos uždavinys yra veikti aplinkoje, kurioje reikia sparčiai vytis, kuriai kartu būdingas skirtingo masto išorės deficitas, sparti kredito paslaugų plėtotė ir finansų sektoriaus stiprėjimas. Siekiant ištaisyti išorės ir vidaus disbalansą itin svarbūs yra fiskaliniai apribojimai, efektyvi finansinė priežiūra ir konkurencingumo skatinimas. Atsargi biudžeto politika – tai svarbi priemonė išlaikyti išorės deficitą tokiose ribose, kad būtų įmanoma garantuoti patikimą išorinį finansavimą. Be naudos patikimai biudžetinei padėčiai, fiskaliniai apribojimai taip pat gali sumažinti riziką, kad išaugusi paklausa vidaus rinkoje sukels nuolat didėjančią infliaciją ir leis atsirasti makrofinansinei rizikai, kurios gali sukelti realių valiutos kursų svyravimus ir ilgalaikį konkurencingumo praradimą. Atsilaikyti prieš galimus neigiamus pokyčius pasaulinėje ekonomikoje valstybių ekonomikai geriausiai gali padėti struktūrinės reformos ir tinkamas politikos koordinavimas.

      1 gairė. Užtikrinti ekonominį stabilumą tvariam augimui pasiekti

               1.

               Pagal Stabilumo ir augimo paktą valstybės narės turėtų nenukrypti nuo savo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslų. Kol šis tikslas nepasiektas, jos turėtų imtis visų būtinų korekcinių priemonių, kad jį pasiektų. Valstybės narės turėtų vengti prociklinės fiskalinės politikos. Be to, būtina, kad perviršinį deficitą turinčios valstybės narės nedelsdamos imtųsi veiksmingų priemonių perviršiniam biudžeto deficitui ištaisyti.

               2.

               Valstybės narės, kurių einamosios sąskaitos deficitui gresia nestabilumas, turėtų siekti jį ištaisyti, įgyvendindamos struktūrines reformas, stiprindamos išorinį konkurencingumą, ir, prireikus, ištaisymui pasitelkdamos fiskalinę politiką. Žr. taip pat integruotąją gairę „Stiprinti dinamišką ir patikimai veikiančią EPS“ (Nr. 6)

         Užtikrinti ekonominį ir fiskalinį tvarumą kaip pagrindą užimtumui didinti
   Jei nebus keičiama politika ir nesikeis elgsena apskritai, dėl Europos gyventojų senėjimo kyla rizika ilgalaikiam Europos Sąjungos ekonomikos stabilumui dėl mažesnio produkcijos augimo per capita, kadangi sumažės darbingo amžiaus gyventojų dalis, ir dėl didėjančių išlaidų pensijoms, socialiniam draudimui, sveikatos priežiūros ir ilgalaikės priežiūros sistemoms. Jei nebus laiku imamasi priemonių, dėl šių galimų pokyčių gali labai išaugti skolos našta. Kaip nurodyta Komisijos tvarumo ataskaitoje, keliose valstybėse narėse esama didelės tvarumo rizikos, o tam tikras skaičius kitų susiduria su vidutine tvarumo rizika.
   Valstybės narės turėtų spręsti su senėjimo poveikiu ekonomikai susijusias problemas, laikydamosi gerai apibrėžtos tripakopės strategijos, skirtos įveikti senėjimo poveikį biudžetui. Tai apima tinkamą politinių priemonių derinį, siekiant užtikrinti tinkamą skolos mažinimo tempą, taip pat pasiekti vidutinės trukmės biudžeto tikslus ir teikti paskatas, kad didėtų užimtumo lygis bei darbo jėgos pasiūla, taip siekiant kompensuoti darbingo amžiaus žmonių skaičiaus sumažėjimo ateityje poveikį, taip pat vykdyti pensijų ir sveikatos priežiūros sistemų reformas. Taip pat labai svarbu modernizuoti socialinės apsaugos sistemas – tai padėtų užtikrinti jų finansinį pajėgumą, skatinti darbingo amžiaus gyventojus aktyviai dalyvauti darbo rinkoje, tuo pat metu paremti šių sistemų tikslus, užtikrinant, kad jos būtų prieinamos ir adekvačios. Pagerinus socialinės apsaugos sistemų ir darbo rinkų sąveiką, galima pašalinti iškraipymus, o kadangi pailgėjo gyvenimo trukmė – skatinti darbingo amžiaus ilginimą. Sveikatinimo politika, įskaitant prevencinę sveikatos priežiūrą, galėtų padėti užtikrinti, kad žmonės kuo ilgesnę savo gyvenimo dalį praleistų būdami geros sveikatos – taip šios priemonės paremtų sveikatos priežiūros sistemų tvarumą.

      2 gairė. Užtikrinti ekonominį ir fiskalinį tvarumą kaip pagrindą užimtumui didinti
   Valstybės narės, atsižvelgdamos į prognozuojamas išlaidas, susijusias su gyventojų senėjimu, turėtų:

               1)

               pakankamai sparčiai mažinti valstybės skolą, tokiu būdu sustiprindamos viešuosius finansus;

               2)

               reformuoti ir sustiprinti pensijų, socialinio draudimo ir sveikatos priežiūros sistemas, užtikrindamos, kad šios sistemos būtų finansiškai pajėgios, socialiniu požiūriu adekvačios ir prieinamos;

               3)

               imtis priemonių, skirtų didinti dalyvavimą darbo rinkoje ir darbo jėgos, ypač moterų, jaunimo ir vyresnio amžiaus darbuotojų, pasiūlą, taip pat skatinti požiūrį į darbą kaip visą gyvenimą trunkantį ciklą, siekiant padidinti ekonominei veiklai skirtų valandų skaičių.

         Taip pat žr. integruotąją gairę „Skatinti požiūrį į darbą kaip į visą gyvenimą trunkantį ciklą“ (Nr. 18 ir 4, 19, 21).
   Skatinti veiksmingą išteklių paskirstymą, nukreiptą į ekonomikos augimą ir užimtumą
   Patikimos mokesčių ir išlaidų sistemos, skatinančios efektyvų išteklių paskirstymą, yra būtinos tam, kad valstybinis sektorius visokeriopai prisidėtų prie ekonomikos augimo ir užimtumo. Tai galima pasiekti perskirsčius išlaidoms numatytas lėšas tokioms ekonomikos augimą skatinančioms veiklos rūšims kaip moksliniai tyrimai ir technologinė plėtra, fizinė infrastruktūra, ekologiškos technologijos, žmogiškasis kapitalas ir žinios, nepakenkiant ekonominio stabilumo ir tvarumo tikslų siekiui. Viešieji ištekliai turi būti naudojami efektyviausiu ir rezultatyviausiu būdu. Valstybės narės gali padėti kontroliuoti kitas išlaidų kategorijas per adekvačias biudžetines institucijas ir fiskalines sistemas, pavyzdžiui, taikydamos išlaidų tvarkymo taisykles ir rezultatais grindžiamo biudžeto sudarymą, kuris padeda nukreipti dėmesį nuo išlaidų į faktinius pasiekimus, ir įdiegdamos vertinimo mechanizmus, kad užtikrintų, jog atskirų reformų priemonės ir bendri reformų paketai yra tinkamai parengti. Pagrindiniai ES ekonomikos prioritetai yra užtikrinti, kad mokesčių struktūros ir jų sąveika su paramos sistemomis didintų paskatas dirbti ir investuoti, skatinti didesnį ekonomikos augimą užtikrinant didesnį užimtumą ir investicijas ir didintų išlaidų efektyvumą ir rezultatyvumą, siekiant užtikrinti viešųjų finansų kokybę.

      3 gairė. Skatinti veiksmingą išteklių paskirstymą, nukreiptą į ekonomikos augimą ir užimtumą
   Valstybės narės, nepažeisdamos ekonomikos stabilumo ir tvarumo gairių, viešąsias išlaidas turėtų nukreipti į augimą skatinančias veiklos rūšis pagal Lisabonos strategiją, pritaikyti mokesčių struktūras ekonomikos augimo potencialui stiprinti, užtikrinti, kad būtų įdiegti mechanizmai, skirti įvertinti viešųjų išlaidų ir politikos tikslų įgyvendinimo santykį, ir garantuoti bendrą reformų paketų darną.
   Taip pat žr. integruotąją gairę „Skatinti tausų išteklių naudojimą ir stiprinti aplinkos apsaugos ir ekonomikos augimo sinergiją“ (Nr. 11).
   Užtikrinti, kad darbo užmokesčio raida prisidėtų prie ekonomikos augimo bei papildytų struktūrines reformas
   Darbo užmokesčio raida gali prisidėti užtikrinant stabilias makroekonomines sąlygas ir užimtumui palankių politinių priemonių derinį. Tam reikia, kad realus darbo užmokesčio didinimas atitiktų pagrindinį vidutinės trukmės našumo augimo tempą ir pelningumo lygį, kuris sudaro sąlygas našumą, pajėgumą ir užimtumą didinančioms investicijoms. Todėl reikia, kad laikinieji veiksniai, pavyzdžiui, našumo svyravimas dėl ciklinių veiksnių arba vienkartinio bendro infliacijos lygio padidėjimo, nesukeltų darbo užmokesčio didėjimo, kurio neįmanoma išlaikyti, tendencijos ir kad darbo užmokesčio pokyčiai atspindėtų vietos darbo rinkos sąlygas. Šalyse, kuriose mažėja rinkos dalys, būtina mažinti darbo užmokestį ir kartu vykdyti našumą didinančias reformas, kad būtų užtikrinta vienam gaminiui tenkančių darbo sąnaudų korekcija, siekiant atkurti konkurencingumą. Į šiuos klausimus turi atsižvelgti monetarinės ir fiskalinės institucijos bei socialiniai partneriai, vykdydami nuolatinį dialogą ir keisdamiesi informacija makroekonominio dialogo kontekste.

      4 gairė. Siekdamos užtikrinti, kad darbo užmokesčio raida prisidėtų prie makroekonominio stabilumo ir ekonomikos augimo, ir padidėtų sugebėjimas prisitaikyti, valstybės narės turėtų skatinti tinkamas bendrąsias derybų dėl darbo užmokesčio sistemos sąlygas, deramai atsižvelgdamos į socialinių partnerių vaidmenį siekiant skatinti nominalaus užmokesčio ir darbo sąnaudų pokyčius, kurie atitiktų kainų stabilumą ir našumo tendenciją vidutinės trukmės laikotarpiu, atsižvelgiant į įgūdžių ir vietinių darbo rinkos sąlygų skirtumus.
   Taip pat žr. integruotąją gairę „Užtikrinti užimtumui palankius darbo sąnaudų pokyčius ir darbo užmokesčio nustatymo mechanizmus“ (Nr. 22).
   Darnios makroekonominės, struktūrinės ir užimtumo politikos skatinimas
   Patikimos makroekonominės politikos uždavinys – sukurti darbo vietų kūrimui ir ekonomikos augimui palankias sąlygas. Struktūrinės reformos, atitinkančios patikimą biudžetinę padėtį trumpuoju ir vidutinės trukmės laikotarpiais, yra būtinos, kad vidutinės trukmės laikotarpiu būtų padidintas našumas ir užimtumas – taip būtų visapusiškai realizuotas ir sustiprintas ekonomikos augimo potencialas. Jos taip pat padeda užtikrinti fiskalinį tvarumą, makroekonominį stabilumą ir atsparumą sukrėtimams. Siekiant tuo pat metu pasinaudoti visa struktūrinių reformų teikiama nauda ekonomikos augimo ir užimtumo srityse, būtina vykdyti tinkamą makroekonominę politiką. Valstybių narių bendrosios ekonominės strategijos pagrindinis bruožas yra tas, kad jos turi vykdyti nuoseklią struktūrinę politiką, stiprinančią makroekonominę sistemą, ir atvirkščiai. Rinkos reformos ir investicijos į žmogiškąjį kapitalą visų pirma turi pagerinti bendruosius ekonomikos prisitaikymo ir sureguliavimo pajėgumus, reaguojant į ciklinių ekonominių sąlygų pokyčius, taip pat ir į ilgalaikes tendencijas, tokias kaip globalizacija ir technologijos. Šiuo atžvilgiu mokesčių ir išmokų sistemų reformos yra svarbios, kad dirbti apsimokėtų ir sumažėtų nepalankios dalyvavimui darbo rinkoje sąlygos.

      5 gairė. Skatinti darnesnę makroekonominę, struktūrinę ir užimtumo politiką
   Valstybės narės turėtų vykdyti darbo ir produktų rinkų reformas, kurios tuo pačiu didina ekonomikos augimo potencialą ir palaiko makroekonominę sistemą, didindamos darbo ir produktų rinkų lankstumą, veiksnių judumą ir gebėjimą prisitaikyti prie globalizacijos, technologinės pažangos, paklausos pokyčių ir cikliškų pokyčių. Pirmiausia valstybės narės turėtų: suteikti impulsą mokesčių ir išmokų sistemų reformoms paskatų priemonėms patobulinti ir užtikrinimui, kad dirbti apsimokėtų; didinti darbo rinkų gebėjimą prisitaikyti, derinant užimtumo lankstumą ir garantijas bei didinti žmonių įdarbinimo mastą investuojant į žmogiškąjį kapitalą.
   Taip pat žr. integruotąją gairę „Skatinti lankstumą, derinant jį su užimtumo garantijomis, ir mažinti darbo rinkos segmentaciją, deramai atsižvelgiant į socialinių partnerių vaidmenį“ (Nr. 21; Nr. 19).
   A.2.   Dinamiškos ir tinkamai veikiančios euro zonos užtikrinimas
   Nuo euro zonos sukūrimo prieš beveik dešimt metų, prie euro zonos prisijungė dar keturios šalys. euro valiuta padėjo įtvirtinti ekonominį stabilumą euro zonos šalyse, tokiu būdu euro zonos valstybėse susidarė palankios finansinės sąlygos ir sušvelnėjo išorės valiutų kursų svyravimų poveikis. Dėl lėtėjančio ekonomikos augimo kai kuriose euro zonos dalyse ir nuolatinių ekonomikos augimo ir infliacijos skirtumų euro zonos valstybėse, kyla klausimas, ar vidinis koregavimas euro zonoje veikia sklandžiai; taigi, galima daryti išvadą, kad ekonominė politika ir valdymo struktūros turbūt dar nėra iki galo pritaikytos, kad būtų galima pasinaudoti visa pinigų sąjungos teikiama nauda. Kadangi euro zonos šalys nebegali savarankiškai kurti pinigų ar valiutų kurso politikos, tolesnės struktūrinės reformos yra svarbios, siekiant skatinti sklandų prisitaikymą prie ekonominių sukrėtimų ir atgauti konkurencingumą, tokiu būdu ekonomikos augimui tvirtai suteikiant tvarų pagrindą.
   Siekiant paremti ekonomikos augimą ir kartu užtikrinti ilgalaikį tvarumą ir stabilumą, euro zonoje reikia politikos derinio. Šiame etape svarbu, kad politikos derinys palaikytų vartotojų ir investuotojų pasitikėjimą, o tai reiškia, kad reikia laikytis įsipareigojimo siekti vidutinės trukmės stabilumo. Biudžeto politika turi užtikrinti fiskalinę padėtį, kuri galėtų palaikyti kainų stabilumą ir atitiktų būtinybę, viena vertus, pasirengti gyventojų senėjimo sukeltam poveikiui, o, kita vertus, nustatyti viešųjų išlaidų ir pajamų pusiausvyrą, kuri skatintų ekonomikos augimą. 2007 m. balandžio mėn. euro grupė pritarė, kad „pasinaudodamos palankiomis ciklinėmis sąlygomis, dauguma euro zonos narių pasieks vidutinės trukmės tikslus 2008 m. arba 2009 m. ir visos turėtų stengtis juos pasiekti vėliausiai 2010 m.“ Kadangi viešajam sektoriui tenka didelė dalis ekonominės veiklos euro zonoje, viešųjų finansų kokybė daro didelę įtaką ekonominės veiklos rezultatams. Todėl labai svarbu, kad ištekliai būtų naudojami efektyviai ir rezultatyviai, siekiant didinti ekonomikos augimo potencialą ir sumažinti iškraipymus, atsirandančius dėl viešosios veiklos finansavimo. Išsamios struktūrinės reformos leis euro zonai laikui bėgant padidinti ekonomikos augimo potencialą ir užtikrinti, kad didesnis ekonomikos augimas nesudarytų galimybių infliacijai didėti. Reformos, kuriomis siekiama labiau prisitaikančių, įtraukių ir integruotų darbo rinkų, didesnės konkurencijos produktų rinkose ir didesnės finansų rinkos integracijos, kartu su į ekonomikos augimą ir stabilumą orientuota makroekonomine politika, yra pagrindinės euro zonos valstybėms, nes daro svarbų poveikį jų gebėjimui tinkamai prisitaikyti prie sukrėtimų.
   Tam, kad euro zona prisidėtų prie tarptautinio ekonominio stabilumo ir būtų geriau atstovaujama jos ekonominiams interesams, ji turi visapusiškai dalyvauti bendradarbiaujant tarptautiniu lygiu pinigų ir ekonominės politikos srityse. Nors paskyrus pirmininkauti euro grupę dvejų metų kadencijai nuo 2005 m., euro zonos išorinis atstovavimas tapo stabilesnis, reikia toliau gerinti išorinį atstovavimą euro zonai, laikantis galiojančių susitarimų, kad euro zona galėtų atliktų vadovaujantį strateginį vaidmenį plėtojant pasaulinę ekonominę sistemą ir kad toks vaidmuo atitiktų jos ekonominį svorį.
   Šalutinis poveikis yra labai stiprus ir euro zonai labai reikia bendros darbotvarkės. Turint bendrą valiutą ir bendrą pinigų politiką, koordinavimas gali būti dar platesnis ir gali sustiprinti euro zonos vaidmenį siekiant ekonomikos augimo ir kuriant darbo vietas visoje ES.

      6 gairė. Siekdamos stiprinti dinamišką ir patikimai veikiančią EPS, euro zonos valstybės narės turi užtikrinti geresnį savo ekonominės ir biudžeto politikos koordinavimą, visų pirma:

               1)

               skirti ypatingą dėmesį viešųjų finansų fiskaliniam tvarumui visiškai laikantis Stabilumo ir augimo pakto;

               2)

               padėti sukurti politinių priemonių derinį, kuris stiprintų ekonomikos atsigavimą ir kuris suderinamas su kainų stabilumu ir taip didina įmonių ir vartotojų pasitikėjimą trumpuoju laikotarpiu, bet taip pat yra suderinamas su ilgalaikiu tvariu augimu;

               3)

               tęsti struktūrines reformas, didinančias ilgalaikį potencialų euro zonos augimą ir gerinančias jos našumą, konkurencingumą ir ekonominį prisitaikymą prie asimetrinių sukrėtimų, ypatingą dėmesį skiriant užimtumo politikai; ir

               4)

               užtikrinti, kad euro zonos įtaka pasaulio ekonominei sistemai atitiktų jos ekonominį svorį.

         B   SKIRSNIS
   EUROPOS EKONOMIKOS AUGIMO POTENCIALĄ STIPRINANČIOS MIKROEKONOMIKOS REFORMOS
   ES ekonomikos augimo potencialui didinti ir makroekonominiam stabilumui stiprinti būtinos struktūrinės reformos, nes jos didina Europos ekonomikos veiksmingumą ir gebėjimą prisitaikyti. Našumo didėjimą skatina konkurencija, žmogiškasis kapitalas, investicijos ir inovacijos. Norint sustiprinti Europos ekonomikos augimo potencialą, reikia siekti pažangos kuriant naujas darbo vietas ir didinant našumą. Europos Sąjungoje našumo didėjimo tempas, atitrūkęs nuo JAV daugiau nei dešimtmečiu, nuo 2005 m. vidurio paspartėjo, nors keliuose paslaugų sektoriuose našumas nebedidėja. Išlaikyti tokį pagerėjimą yra didžiausias uždavinys Europos Sąjungai, ypač atsižvelgiant į jos gyventojų senėjimą. Prognozuojama, kad vien dėl gyventojų senėjimo dabartinis ekonomikos augimo potencialas sumažės beveik per pusę. Todėl siekiant išlaikyti ir ateityje pakelti gyvenimo lygį bei užtikrinti aukšto lygio socialinę apsaugą, būtina spartinti našumo augimą, užtikrinti geriau išsilavinusią, kvalifikuotą ir motyvuotą darbo jėgą bei didinti darbo valandų skaičių. Be to, geriau bendradarbiaujant skirtingų valdžios lygių institucijoms, politika bus formuojama nuosekliau, darniau ir veiksmingiau.
   B.1   Žinios ir inovacijos – tvaraus augimo varikliai
   Žinios, sukauptos investuojant į mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą (MTTP), inovacijas, švietimą, gebėjimus bei mokymąsi visą gyvenimą, yra pagrindinė ilgalaikio augimo varomoji jėga. Investicijų į žinias didinimo ir ES ekonomikos inovacinio pajėgumo stiprinimo politika Lisabonos augimo ir užimtumo strategijoje yra nurodytos kaip pagrindinės. Dėl šios priežasties nacionalinėse ir regioninėse 2007–2013 m. laikotarpio programose vis daugiau dėmesio skiriama investicijoms šiose srityse pagal Lisabonos tikslus.
   Investicijų į MTTP didinimas ir gerinimas siekiant sukurti Europos žinių erdvę
   Aukšto lygio MTTP yra labai svarbus veiksnys inovaciniuose procesuose, todėl labai prisideda užtikrinant ES konkurencingumą ateityje. MTTP įvairiais būdais daro poveikį ekonomikos augimui: pirma, gali padėti kurti naujas rinkas arba gamybos procesus; antra, gali padėti patobulinti esamus produktų ir gamybos procesus; trečia, didina šalies pajėgumą įsisavinti naujas technologijas; ir ketvirta, skatina inovacinį potencialą. Užtikrinant tvarų ekonomikos augimą svarbus vaidmuo tenka aplinkosaugos technologijoms ir ekologinėms inovacijoms.
   Dabar ES mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros srityje išleidžia apie 1,85 % BVP (nors atskirose valstybėse narėse šis skaičius svyruoja nuo mažiau kaip 0,5 % iki beveik 4 % BVP). MTTP išlaidų dydis, palyginti su BVP, nuo 2000 m. šiek tiek sumažėjo. Be to, tik apie 55 % ES mokslinių tyrimų išlaidų dengia verslo sektorius. Nedidelės privačios investicijos į MTTP laikomos viena iš pagrindinių priežasčių, paaiškinančių ES atsilikimą nuo JAV inovacijų srityje. Būtina spartesnė pažanga kuriant Europos mokslinių tyrimų erdvę, taip pat siekiant bendro ES tikslo – iki 2010 m. padidinti investicijas į mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą iki 3 % BVP. Valstybės narės raginamos pranešti, kiek išlaidų numatyta MTTP, nacionalinėse reformų programose ir metinėse pažangos ataskaitose nurodant priemones tokiam išlaidų dydžiui pasiekti, ypatingą dėmesį skiriant europinės dimensijos įtraukimui į nacionalinę MTTP politiką. Svarbiausias uždavinys – sudaryti pagrindines sąlygas, parengti teisines priemones ir numatyti paskatas įmonėms daugiau investuoti į mokslinius tyrimus.
   Viešosios išlaidos moksliniams tyrimams turi būti veiksmingesnės, ir turi būti stiprinami viešojo sektoriaus mokslinių tyrimų ir privačiojo sektoriaus ryšiai. Reikėtų stiprinti kompetencijos centrus ir tinklus, koordinuojant veiklą kurti modernią mokslinių tyrimų infrastruktūrą, apskritai geriau naudoti viešojo sektoriaus paramos mechanizmus inovacijoms privačiajame sektoriuje skatinti, užtikrinti geresnį viešojo sektoriaus investicijų sverto poveikį bei mokslinių tyrimų įstaigų ir universitetų valdymo modernizavimą. Taip pat svarbu užtikrinti, kad bendrovės veiktų konkurencingoje aplinkoje, nes konkurencija yra svarbi paskata privačiajam sektoriui leisti savo lėšas inovacijoms. Be to, reikia imtis ryžtingų veiksmų Europoje dirbančių mokslinių tyrimų darbuotojų skaičiui didinti ir jų darbo kokybei gerinti, visų pirma pritraukiant daugiau studentų į mokslinių, techninių ir inžinerinių disciplinų studijas, plečiant karjeros galimybes ir šalinant kliūtis mokslinių tyrimų darbuotojų judumui tarptautiniu, Europos ir sektorių lygiu, įskaitant į kitą šalį persikėlusių gyventi puikios kvalifikacijos darbuotojų ir užsienio mokslinių tyrimų darbuotojų bei studentų įdarbinimą ir reintegraciją. MRRP europinę dimensiją reikėtų stiprinti numatant bendrą finansavimą, Europos Sąjungoje užtikrinant būtiną mokslinių tyrimų darbuotojų skaičių ir optimalų mokslinių tyrimų infrastruktūrų skaičių prioritetinėse srityse, kurioms reikia daug lėšų, taip pat šalinant kliūtis mokslinių tyrimų darbuotojų, universitetų dėstytojų ir studentų judumui. Siekiant padidinti naujų žinių kūrimo ir pritaikymo gebėjimą, reikia daugiau pastangų švietimo kokybės, visų pirma aukštojo mokslo kokybės, gerinimo ir palaikymo srityje.

      7 gairė. Siekiant didinti ir gerinti investicijas, pirmiausia privataus verslo, į mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą, patvirtintas bendras tikslas – 2010 m. pasiekti 3 % BVP, atitinkamai paskirstant privačiojo ir viešojo sektorių investicijas, o valstybės narės nustatys specialius tarpinius lygius. Valstybės narės turėtų toliau kurti įvairias priemones, reikalingas MTTP, ypač verslo MTTP, skatinti:

               1)

               gerindamos bendrąsias sąlygas ir užtikrindamos, kad įmonės veiktų pakankamai konkurencingoje ir patrauklioje aplinkoje;

               2)

               veiksmingiau ir našiau naudodamos viešojo sektoriaus lėšas MTTP bei plėtodamos viešojo ir privačiojo sektorių partnerystę;

               3)

               plėtodamos ir stiprindamos valstybių narių mokslo ir mokslinių tyrimų įstaigų kompetencijos centrus, prireikus – sukurdamos naujus, ir gerindamos valstybės mokslinių tyrimų institutų ir privačių įmonių bendradarbiavimą bei technologijų perdavimą;

               4)

               plėtodamos ir geriau naudodamos privačių MTTP sverto poveikiui stiprinti skirtas paskatas;

               5)

               modernizuodamos mokslinių tyrimų įstaigų ir universitetų valdymą;

               6)

               užtikrindamos pakankamą kvalifikuotų mokslinių tyrimų darbuotojų pasiūlą pritraukiant daugiau studentų į mokslinių, techninių ir inžinerinių disciplinų studijas, plečiant karjeros galimybes bei mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros personalo judumą Europos, tarptautiniu bei sektorių lygiu.

         Inovacijų skatinimas
   Europos ekonomikos dinamiškumas priklauso nuo jos kūrybinių ir inovacinių gebėjimų. Inovacijoms turi būti sudarytos pagrindinės ekonominės sąlygos. Tam būtinos patikimai veikiančios finansų ir produktų rinkos bei rezultatyvios ir prieinamos priemonės intelektinės nuosavybės teisėms laikytis. Inovacijas rinkoje dažnai diegia naujos įmonės, kurioms gali kilti ypatingų finansavimo sunkumų. Dėl to inovacijų veiklą reikėtų skatinti novatoriškų įmonių steigimui ir augimui skirtomis skatinimo priemonėmis, taip pat gerinant finansavimo prieinamumą. Technologijų sklaidą bei geresnės nacionalinių inovacijų ir švietimo sistemų integracijos politiką galima puoselėti kuriant inovacijų polius bei tinklus ir teikiant inovacijų rėmimo paslaugas MVĮ. Žinių perdavimas pasitelkiant tyrėjų judumą, tiesiogines užsienio investicijas arba importuotą technologiją yra ypač naudingas atsilikusioms šalims ir regionams. Taip pat labai svarbu didinti tolesnę žinių triados – MTTP, švietimo ir inovacijų integraciją. Konkrečiai, vienos iš būtinų sąlygų kompetencijos ir inovacijų srityje yra aukštos kokybės švietimo ir mokymo sistemos.
   Todėl ES įvairialypė inovacijų strategija yra sukurta spręsti intelektinės nuosavybės teises, standartizacijos, viešųjų pirkimų taikymo inovacijoms skatinti, bendrų technologinių iniciatyvų, inovacijų didinimo pirmaujančiose rinkose, aukštojo mokslo, mokslinių tyrimų ir verslo subjektų bendradarbiavimo, įskaitant atviro šaltinio verslo inovacijų srityje, inovacijų regionuose, paslaugų ir su technologijomis nesusijusių inovacijų skatinimo klausimus, ir sąlygų įmonėms gauti finansavimą, visų pirma prie rizikos kapitalo, gavimo klausimus.
   ES reikia išspręsti klausimus, susijusius su dėl patentų kylančių teisminių ginčų sistema ir su Bendrijos patentu.

      8 gairė. Siekdamos didinti galimybes visų rūšių inovacijoms, valstybės narės turėtų sutelkti dėmesį į:

               1)

               pagalbinių paslaugų inovacijoms, pirmiausia susijusių su platinimu ir technologijų perdavimu, tobulinimą;

               2)

               inovacijų polių, tinklų ir inkubatorių kūrimą ir plėtojimą, suburiant universitetus, mokslinių tyrimų įstaigas ir įmones, taip pat ir regioniniu bei vietos lygiu, padedant pašalinti technologijų atotrūkį tarp regionų;

               3)

               tarpvalstybinio žinių perdavimo skatinimą, įskaitant žinių iš tiesioginių užsienio investicijų perdavimą;

               4)

               novatoriškų produktų ir paslaugų viešųjų pirkimų skatinimą;

               5)

               geresnių sąlygų sudarymą finansavimui vidaus ir tarptautinėmis lėšomis gauti;

               6)

               veiksmingas ir prieinamas priemones intelektinės nuosavybės teisėms užtikrinti.

         Informacinių ir ryšių technologijų (IRT) sklaida pagal i2010 iniciatyvos tikslus ir veiksmus taip pat yra svarbi našumo didinimo ir, atitinkamai, ekonomikos augimo priemonė. ES nesugebėjo pasinaudoti visa padidėjusio IRT naudojimo teikiama nauda, ypač dėl nuolatos nepakankamų investicijų į IRT, organizacines inovacijas ir skaitmeninius įgūdžius. Platesnis ir veiksmingesnis IRT naudojimas ir vienos bendros elektroninių ryšių paslaugų rinkos sukūrimas padės didinti Europos verslo įmonių konkurencingumą ateityje. Taip pat labai svarbu sumažinti e. vidaus rinkos fragmentaciją ir užkirsti tam kelią įdiegiant sąveikias e. paslaugas visuose valstybių narių rinkų segmentuose. Atviri IRT standartai yra naudingi kaip sąveikumo ir inovacijų pagrindas. Taip pat turėtų būti užtikrintas tinklų saugumas, informacijos saugumas ir privatumas, taip pat konvergencija. Valstybės narės turėtų skatinti plačiajuosčio ryšio tinklų naudojimą, taip pat ir prastai aptarnaujamuose regionuose, siekdamos plėtoti žinių ekonomiką, sumažinti regionų skirtumus ekonominio, socialinio ir kultūrinio išsivystymo srityse, ir skatinti augimą bei naujų paslaugų inovacijas, skatindamos naudoti labai didelės spartos plačiajuosčio ryšio tinklus.

      9 gairė. Siekdamos palengvinti IRT sklaidą bei veiksmingą naudojimą ir sukurti visiškai integruotą informacinę visuomenę, valstybės narės turėtų:

               1)

               skatinti plataus masto IRT naudojimą viešųjų paslaugų srityje, MVĮ ir namų ūkiuose;

               2)

               sukurti reikiamą sistemą, skirtą darbo organizavimo pakeitimams šalies ekonomikoje;

               3)

               skatinti aktyvų Europos pramonės dalyvavimą svarbiausiuose IRT segmentuose;

               4)

               skatinti aktyvią IRT ir su turiniu susijusios pramonės plėtotę bei patikimai veikiančias rinkas;

               5)

               užtikrinti tinklų ir informacijos saugumą, konvergenciją ir sąveiką siekiant sukurti informacinę erdvę be sienų;

               6)

               skatinti plačiajuosčio ryšio tinklų naudojimą, taip pat ir prastai aptarnaujamuose regionuose, siekiant plėtoti žinių ekonomiką. Žr. taip pat jungtinę gairę „Skatinti lankstumą, derinant jį su užimtumo garantijomis, ir mažinti darbo rinkos segmentaciją, tinkamai atsižvelgiant į socialinių partnerių vaidmenį“ (Nr. 21).

         Europos pramoninės bazės konkurencinio pranašumo stiprinimas
   Tvirtas pramoninis pagrindas yra labai svarbus Europos ekonomikai. ES konkurencingumas priklauso nuo ekonomikos gebėjimo perorientuoti veiklą į našesnius sektorius. Požiūris, kurio laikantis viešoji politika yra palanki inovacijoms bei užimtumui ir visiškai integruojama regioninė ir kita politika, padeda stiprinti ES pramoninę bazę. Be to, siekdama stiprinti ir išlaikyti ekonomikos bei technologijų lyderės pozicijas, Europa privalo didinti savo gebėjimus plėtoti ir pateikti rinkai naujas technologijas, įskaitant IRT ir aplinkosaugos technologijas. Reikėtų išnagrinėti ir ištirti sinergiją, padedančią sukurti bendro mokslinių tyrimų, reguliavimo ir finansavimo problemų sprendimo strategiją Europos lygiu, nes dėl didelės apimties arba masto atskiros valstybės narės negali vienos sėkmingai spręsti rinkos nepakankamumo problemų. ES vis dar nepavyksta visapusiškai išnaudoti savo technologinio potencialo. Europos pramonės politika turėtų stengtis sukurti sąžininga konkurencija pagrįstas vienodas sąlygas verslui. Panaudoti šį technologinį potencialą padės Europos kompetencijos sutelkimas, viešojo ir privačiojo sektorių partnerysčių ir valstybių narių bendradarbiavimo plėtojimas tose srityse, kurių nauda visuomenei yra didesnė už naudą privačiajam sektoriui.

      10 gairė. Kad galėtų stiprinti pramoninės bazės konkurencinį pranašumą, Europai reikia stiprios pramonės struktūros visoje jos teritorijoje. Būtina taikyti modernias ir aktyvias pramonės politikos priemones, stiprinančias pramoninės bazės konkurencinį pranašumą ir prisidedančias prie patrauklių pagrindinių sąlygų sudarymo gamybos ir paslaugų srityje, užtikrinant, kad nacionaliniu, tarpvalstybiniu ir Europos lygiu įgyvendinami veiksmai papildytų vienas kitą. Valstybės narės turėtų:

               1)

               pirmiausia nustatyti svarbiausių pramonės sektorių pridėtinę vertę bei konkurencingumo veiksnius ir spręsti dėl globalizacijos kylančius uždavinius;

               2)

               taip pat sutelkti dėmesį į naujų technologijų ir rinkų kūrimą.

                           a)

                           pirmiausia – įsipareigoti skatinti naujas technologines iniciatyvas, grindžiamas viešojo ir privačiojo sektorių partnerystėmis ir valstybių narių bendradarbiavimu, padedančiais spręsti tikrąsias rinkos nepakankamumo problemas;

                           b)

                           taip pat kurti ir plėtoti regioninių arba vietos grupių tinklus visoje ES, aktyviau dalyvaujant MVĮ.

         Taip pat žr. integruotąją gairę „Geriau tenkinti darbo rinkos poreikius“ (Nr. 20).
   Tausaus išteklių naudojimo skatinimas
   Ilgalaikė Europos Sąjungos sėkmė taip pat priklauso nuo įvairių išteklių ir aplinkosaugos problemų sprendimo – jeigu problemos liks neišnagrinėtos arba bus išspręstos neekonomiškai, jos stabdys ekonomikos augimą ateityje. Naujausi įvykiai parodė, koks svarbus energijos vartojimo efektyvumas ir kaip svarbu mažinti Europos ekonomikos pažeidžiamumą dėl naftos kainų svyravimų. Kad būtų padidintas tiekimo patikimumas, užtikrintas ES ekonomikos konkurencingumas, būtų prieinama įperkama energija ir kovojama su klimato kaita, reikalingas integruotas požiūris į klimato ir energetikos politiką. Tiek valstybės narės, tiek Bendrija turi prisidėti siekdamos ES tikslų – iki 2020 m. išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį sumažinti bent 20 %; siekti, kad atsinaujinančiosios energijos išteklių dalis sudarytų 20 % visos energijos, o energijos vartojimo efektyvumas pagerėtų 20 %; taip pat pasirengti tikslui iki 2020 m. sumažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį 30 %, taip prisidedant prie pasaulinio ir išsamaus susitarimo laikotarpiui po 2012 m., jei kitos išsivysčiusios šalys įsipareigos užtikrinti palyginamą išmetamų kiekių sumažinimą, o ekonomiškai labiau pažengusios besivystančios šalys – tinkamai prisidėti. Turėtų būti parengta politika, kuri užtikrintų, kad tikslų bus pasiekta ekonomiškai veiksmingiausiomis priemonėmis ir mažiausiomis išlaidomis. Vienas iš svarbiausių iššūkių bus užtikrinti, kad perėjimas prie tokios ekonomikos, kai išmetami nedideli anglies dioksido kiekiai, vyktų taip, kad nebūtų pažeidžiami ES konkurencingumo principai, būtų remiamas patikimas bei tvarus viešųjų finansų valdymas ir kad būtų prisidedama siekiant platesnio pobūdžio augimo tikslų, atitinkančių Lisabonos ekonomikos augumo ir darbo vietų kūrimo strategiją. Labai svarbu, kad valstybės narės toliau kovotų su klimato kaita siekdamos, kad žemės paviršiaus temperatūros pasaulio metinis vidurkis prieš industrializaciją buvusių normų neviršytų daugiau kaip 2 °C, o Kioto, kaip ir 2020 m. tikslus įgyvendintų laikydamosi ekonomiškumo principo. Valstybės narės turėtų toliau siekti sustabdyti biologinės įvairovės praradimą nuo dabar iki 2010 m., išsaugoti ekosistemos paslaugas, pirmiausia šį reikalavimą įtraukdamos į kitas politikos sritis, nes biologinė įvairovė yra labai svarbi tam tikriems ekonomikos sektoriams.
   Labai svarbu plėtoti veiksmingą ir tvarią transporto politiką, be kita ko, numatant išorės sąnaudų priskyrimą vidaus sąnaudoms. Todėl siekiant užtikrinti, kad kainos geriau parodytų aplinkai daromą žalą ir socialines išlaidas, būtina taikyti rinkos priemones; be to, svarbu duoti tinkamus kainų signalus. Reikėtų gerinti ES išmetamų teršalų leidimų prekybos sistemą. Aplinkos neteršiančių technologijų ir ekologinių inovacijų kūrimo ir taikymo skatinimas, ekologinių viešųjų pirkimų rengimas, ypatingą dėmesį skiriant MVĮ, ir aplinkai kenksmingų subsidijų panaikinimas kartu su kitomis politinėmis priemonėmis, įskaitant mokesčius, aplinkosaugines subsidijas ir apmokestinimą, gali pagerinti inovacinės veiklos rezultatus ir padidinti įnašą į tvarų vystymąsi. Pavyzdžiui, ES įmonės yra tarp pasaulio lyderių, kuriančių naujas atsinaujinančiųjų energijos išteklių technologijas. Atsižvelgiant į nuolat didėjantį spaudimą energijos kainoms ir besikaupiančią grėsmę klimatui, svarbu toliau didinti energijos vartojimo efektyvumą, taip prisidedant prie ekonomikos augimo ir tvaraus vystymosi.

      11 gairė. Siekdamos skatinti tausų išteklių naudojimą ir stiprinti aplinkos apsaugos ir ekonomikos augimo sąveiką, valstybės narės turėtų:

               1)

               teikti pirmenybę energijos vartojimo efektyvumui ir bendrai gamybai, tvarių, taip pat atsinaujinančiųjų, energijos išteklių kūrimui bei sparčiam ekologiškų ir ekologiškai veiksmingų technologijų skleidimui a) vidaus rinkoje, ypač transporto ir energetikos srityje, inter alia, Europos ekonomikos pažeidžiamumui dėl naftos kainų svyravimų mažinti, bei b) likusioje pasaulio dalyje, kurioje yra didelės eksporto galimybės;

               2)

               skatinti aplinkosaugos išorės sąnaudų priskyrimą vidaus sąnaudoms ir ekonomikos augimo atsiejimo nuo aplinkosauginės padėties prastėjimo priemonių plėtojimą. Šių prioritetų įgyvendinimas turėtų atitikti galiojančius Bendrijos teisės aktus ir veiksmus bei priemones, numatytas Aplinkosaugos technologijų veiksmų plane, inter alia: a) taikant rinkos principais grindžiamas priemones, b) rizikos fondus bei MTTP finansavimą, c) skatinant tausius gamybos ir vartojimo būdus, įskaitant ekologinius viešuosius pirkimus, d) ypatingą dėmesį skiriant MVĮ ir e) reformuojant subsidijas, darančias žymų neigiamą poveikį aplinkai ir nesuderinamas su tvariu vystymusi, siekiant laipsniškai jas panaikinti;

               3)

               toliau siekti sustabdyti biologinės įvairovės praradimą nuo dabar iki 2010 m., pirmiausia šį reikalavimą įtraukdamos į kitas politikos sritis, nes biologinė įvairovė yra labai svarbi tam tikriems ekonomikos sektoriams;

               4)

               tęsti kovą su klimato kaita, įgyvendinant Kioto tikslus laikantis ekonomiškumo principo, ypač MVĮ atžvilgiu.

         Taip pat žr. integruotąją gairę „Skatinti veiksmingą išteklių paskirstymą, nukreiptą į ekonomikos augimą ir užimtumą“ (Nr. 3).
   B.2   Padaryti Europą patrauklesne vieta investuoti ir dirbti
   Europos Sąjungos, kaip vietos investicijoms, patrauklumas, inter alia, priklauso nuo jos rinkų dydžio ir atvirumo, jos reguliavimo aplinkos, darbo jėgos kokybės ir infrastruktūros.
   Vidaus rinkos plėtimas ir stiprinimas
   Nors vidaus prekių rinka yra palyginti gerai integruota, paslaugų rinka ir teisiškai, ir de facto yra gana stipriai susiskaldžiusi. Visiškai ir laiku įgyvendinus Paslaugų direktyvą bus žengtas svarbus žingsnis užtikrinant visapusišką paslaugų vidaus rinkos veikimą. Visų kliūčių panaikinimas, be kita ko, mažinant tarpvalstybinės veiklos administracinę naštą, padės pasinaudoti visu dar nepanaudotu paslaugų sektoriaus potencialu Europoje. Svarbu gerinti mokesčių aplinką. Vienos bendros rinkos veikimas gali būti pagerintas toliau dedant pastangas kovos su sukčiavimu mokesčių srityje, šalinant žalingą mokesčių konkurenciją ir stiprinant valstybių narių bendradarbiavimą mokesčių srityje bei prireikus Europos lygiu, kartu atsižvelgiant į nacionalines kompetencijas. Darbas šioje srityje bus tęsiamas, be kita ko, šalinant kliūtis vidaus rinkos veikimui. Galiausiai, visiška finansinių rinkų integracija pagal Baltojoje knygoje dėl finansinių paslaugų politikos (2005–2010 m.) nustatytą strategiją padidintų produktyvumą ir užimtumą, sudarant sąlygas veiksmingiau paskirstyti kapitalą ir sukuriant geresnes verslo finansavimo sąlygas.
   Valstybės narės padarė pažangą vidaus rinkos direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę srityje. Tačiau norint pasinaudoti Europos vienos bendros rinkos nauda, tolesnis gerinimas turėtų išlikti prioritetu. Be to, direktyvos dažnai įgyvendinamos ar taikomos neteisingai – tą rodo didelis Komisijos inicijuotų bylų dėl pažeidimų skaičius. Valstybės narės turėtų keistis geriausia praktika ir bendradarbiauti su Komisija, siekdamos užtikrinti, kad jų piliečiai ir įmonės galėtų visapusiškai pasinaudoti vidaus rinkos teisės aktų teikiama nauda. Pavyzdžiui, būtina toliau iš esmės tobulinti viešųjų pirkimų praktiką. Tokį patobulinimą galėtų atspindėti daugiau viešai skelbiamų viešųjų pirkimų. Be to, atviresni viešieji pirkimai leistų valstybėms narėms sutaupyti nemažai biudžeto lėšų.

      12 gairė. Siekdamos plėsti ir stiprinti vidaus rinką, valstybės narės turėtų:

               1)

               paspartinti vidaus rinkos direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę tempą;

               2)

               teikti prioritetą griežtesniam ir geresniam vidaus rinkos teisės aktų vykdymui;

               3)

               pašalinti kliūtis tarpvalstybinei veiklai;

               4)

               veiksmingai taikyti ES viešųjų pirkimų taisykles;

               5)

               skatinti visu pajėgumu veikiančią paslaugų vidaus rinką, išsaugodamos Europos socialinį modelį;

               6)

               spartinti finansinių rinkų integraciją nuosekliai ir darniai įgyvendindamos ir vykdydamos Finansinių paslaugų veiksmų planą. Žr. taip pat jungtinę gairę „Gerinti darbo rinkos poreikių patenkinimą“ (Nr. 20).

         Atvirų ir konkurencingų rinkų Europoje ir už jos ribų užtikrinimas
   Atvira pasaulio prekybos sistema yra esminis ES interesas. ES, kaip pasaulyje pirmaujančio prekybininko ir investuotojo, atvirumas leidžia naudotis pigesnėmis žaliavomis pramonėje, taikyti mažesnes kainas vartotojams, konkurencingai skatinti verslą ir naujas investicijas. Taip pat labai svarbu, kad ES pasinaudotų savo įtaka tarptautinėse derybose ryžtingai pasisakydama už kuo didesnį rinkų atvirumą, nes tai turėtų duoti apipusės naudos. Todėl ES toliau įsipareigoja šalinti kliūtis prekybai ir investicijoms ir tvirtai priešintis nesąžiningai prekybos, investicijų ir iškreiptos konkurencijos praktikai. Be to, labai svarbu bendradarbiauti su pagrindiniais prekybos partneriais siekiant sukurti bendrą suderintų reguliavimo nuostatų ir standartų erdvę, taip pat bendradarbiauti tarptautiniu lygiu siekiant padidinti tarptautinių finansinių rinkų veiksmingumą ir stabilumą.
   Konkurencijos politika atliko esminį vaidmenį užtikrinant vienodas sąlygas ES įmonėms. Taip pat vertėtų išnagrinėti platesnę įvairių rinkų reguliavimo sistemą, kad būtų skatinamos sąlygos, leidžiančios įmonėms veiksmingai konkuruoti, visų pirma atsižvelgiant į konkurencingumo išorinius aspektus plėtojant ir įgyvendinant pačios ES vidaus politiką. Europos rinkos būtų labiau atvertos konkurencijai, jei būtų sumažintas likusios valstybės pagalbos bendras dydis. Tuo pačiu likusi valstybės pagalba turi būti perskirstyta tam tikriems horizontaliesiems tikslams remti. Peržiūrėjus valstybės pagalbos taisykles tai padaryti lengviau.
   Patekimą į rinką lengvinančios struktūrinės reformos yra ypač veiksmingos konkurencijai stiprinti. Jos bus ypač svarbios rinkose, kurios anksčiau buvo apsaugotos nuo konkurencijos dėl antikonkurencinio elgesio, monopolijų egzistavimo, per didelio reguliavimo (pavyzdžiui, leidimai, licencijos, minimalaus kapitalo reikalavimai, teisinės kliūtys, parduotuvių darbo laikas, reguliuojamos kainos ir t. y. gali kliudyti veiksmingos konkurencinės aplinkos kūrimui) ar dėl prekybos protekcionizmo.
   Be to, įgyvendinus jau patvirtintas priemones dėl tinklų pramonės atvėrimo konkurencijai (elektros energijos, dujų, transporto, ryšių ir pašto paslaugų srityse), turėtų sumažėti bendros kainos ir padaugėti pasirinkimo galimybių garantuojant visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimą visiems piliečiams. Konkurencijos ir reguliavimo institucijos turėtų užtikrinti konkurenciją liberalizuotose rinkose. Turi būti garantuotas pakankamas aukštos kokybės visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimas prieinama kaina.
   Vartotojų, kuriems suteikta daugiau galių, pasirinkimas pagrįstas informacija, todėl veiksmingiems ekonominės veiklos vykdytojams už pastangas bus atlyginta greičiau. Reikia toliau stengtis geriau vykdyti vartotojų teisės aktus, kuriais vartotojams suteikiama galių ir kurie atveria vidaus rinką didesnei mažmeninio sektoriaus konkurencijai.
   Prekybos ir investicijų išorinis atvirumas, didinant eksportą ir importą, yra svarbi ekonomikos augimo ir užimtumo paskata ir gali sustiprinti struktūrinių reformų įgyvendinimą. Europos ekonomikai ypač svarbi atvira ir stipri visuotinių prekybos taisyklių sistema. Sėkmingas plataus užmojo ir suderinto susitarimo Dohos derybose ir dvišalių bei regioninių laisvosios prekybos susitarimų sudarymas turėtų toliau atverti rinkas prekybai bei investicijoms ir prisidėti prie ekonomikos augimo potencialo didinimo. ES yra pasirengusi padėti prekybos ir investicijų partneriams skatinti pasaulinius standartus, visų pirma remti gebėjimų stiprinimą besivystančiose šalyse.

      13 gairė. Siekdamos užtikrinti rinkų atvirumą ir konkurencingumą Europoje bei už jos ribų ir pasinaudoti globalizacijos teikiama nauda, valstybės narės turėtų teikti pirmenybę:

               1)

               reguliavimo, prekybos ir kitų konkurencijai nepagrįstai trukdančių kliūčių panaikinimui;

               2)

               veiksmingesniam konkurencijos politikos vykdymui;

               3)

               pasirinktinei rinkų ir konkurencijos bei reguliavimo institucijų taisyklių peržiūrai siekiant nustatyti ir panaikinti kliūtis konkurencijai ir patekimui į rinką;

               4)

               valstybės pagalbos, trukdančios konkurencijai, mažinimui;

               5)

               atsižvelgiant į Bendrijos programą, pagalbos perskirstymui tam tikriems horizontaliesiems tikslams remti, pavyzdžiui, moksliniams tyrimams, inovacijoms ir žmogiškojo kapitalo optimizavimui, ir tinkamai nustatytoms rinkos nepakankamumo problemoms spręsti;

               6)

               išorės atvirumo, taip pat daugiašaliu lygiu, skatinimui;

               7)

               patvirtintų priemonių dėl tinklų pramonės atvėrimo konkurencijai, siekiant užtikrinti veiksmingą konkurenciją Europos lygiu sujungtose rinkose, visapusiškam įgyvendinimui. Kartu konkurencingoje ir dinamiškoje ekonomikoje bus ypač svarbus veiksmingas visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimas prieinamomis kainomis.

         Europos ir nacionalinio reguliavimo gerinimas
   Siekiant sukurti aplinką, kurioje komerciniai sandoriai galėtų būti sudaromi konkurencingomis kainomis, būtinas rinkos reguliavimas. Rinkos reguliavimas taip pat padeda spręsti rinkos nepakankamumo problemas arba apsaugoti rinkos dalyvius. Tačiau bendras teisės aktų ir reguliavimo poveikis gali būti susijęs su didelėmis ekonominėmis išlaidomis. Dėl to svarbu, kad teisės aktai būtų tinkamai parengti, proporcingi ir reguliariai peržiūrimi. Europos ir nacionalinės reguliavimo aplinkos kokybė yra bendras įsipareigojimas ir bendra atsakomybė ES ir valstybių narių lygiu.
   ES pradeda įsitvirtinti geresnio reguliavimo kultūra. Laikantis Komisijos požiūrio į geresnį reguliavimą, naujų arba patikslintų teisės aktų ekonominis, socialinis ir aplinkosauginis poveikis kruopščiai vertinamas siekiant nustatyti galimus kompromisus ir įvairių politikos tikslų sinergiją. Be to, esama reguliavimo sistema peržiūrima siekiant išsiaiškinti jos supaprastinimo galimybes, įskaitant administracinę naštą, ir įvertinamas jos poveikis konkurencingumui. Galiausiai, Komisija patvirtino naujų ir galiojančių ES teisės aktų administracinių sąnaudų vertinimo metodą ir buvo nustatytas ambicingas tikslas – iki 2012 m. 25 % sumažinti ES teisės aktų ir jų perkėlimo į nacionalinę teisę naštą.
   Valstybės narės pagal savo kompetenciją turėtų nustatyti lygiai tokius pačius ambicingus administracinės naštos mažinimo tikslus. Siekdamos sumažinti administracinę naštą, valstybės narės turėtų aktyviai skatinti e. viešąsias paslaugas ir plačiai naudoti kitas IRT priemones. Valstybės narės turėtų patvirtinti išsamią ir aiškią geresnio reglamentavimo strategiją, įskaitant atitinkamas institucines struktūras, stebėsenos priemones bei išteklius ir įtraukti atitinkamus suinteresuotus subjektus. Valstybės narės turėtų sistemingai vertinti teisėkūros iniciatyvų ir teisės aktų patikslinimų sąnaudas ir naudą. Jos turėtų pagerinti reglamentavimo kokybę, nenukrypdamos nuo siekiamų tikslų, ir supaprastinti galiojančius teisės aktus. Jos turėtų plačiai konsultuotis dėl teisėkūros iniciatyvų sąnaudų ir naudos, ypač tais atvejais, kuriais galimi kompromisai dėl įvairių politikos tikslų. Valstybės narės taip pat turėtų užtikrinti, kad būtų visiškai atsižvelgta į tinkamas reguliavimo alternatyvas. Tai ypač svarbu mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ), kurių ištekliai, skirti Bendrijos ir nacionalinės teisės aktų reglamentuojamiems reikalavimams vykdyti, paprastai būna riboti. Todėl ypatingas dėmesys turėtų būti skiriamas svarstymams, ar MVĮ būtų galima atleisti nuo visų arba dalies administracinių reikalavimų.

      14 gairė. Siekdamos geresniu reglamentavimu sukurti konkurencingesnę verslo aplinką ir skatinti privačias iniciatyvas, valstybės narės turėtų:

               1)

               sumažinti įmonėms, ypač MVĮ ir naujai įsteigtoms įmonėms, tenkančią administracinę naštą;

               2)

               gerinti galiojančių ir naujų taisyklių kokybę išlaikant jų tikslus, sistemingai ir griežtai vertindamos jų poveikį ekonomikai, socialiniam (įskaitant sveikatos) sektoriui ir aplinkai, išnagrinėdamos ir geriau įvertindamos reguliavimo, įskaitant vykdymą, administracinę naštą bei poveikį konkurencingumui;

               3)

               skatinti įmones išsiugdyti savo socialinę atsakomybę.

         Europa turi aktyviau remti verslumo paskatas, ir jai reikia daugiau įmonių, norinčių imtis kūrybingų arba inovacinių sumanymų. Vykdoma politika turėtų būti sukurtos sąlygos novatoriškoms MVĮ, kurios turi potencialo sukurti daugiau pridėtinės vertės ir prisidėti prie didelio ekonomikos augimo. Turėtų būti remiamas verslumo mokymasis visais bendrojo švietimo ir profesinio mokymo būdais ir jam teikiami visi reikiami įgūdžiai. Verslumo aspektas turėtų būti įtrauktas į mokymosi visą gyvenimą procesą pradedant mokykla. Turėtų būti skatinama partnerystė su įmonėmis. Verslo įmonių kūrimą ir augimą galima skatinti sudarant geresnes galimybes gauti finansavimą, veiksmingesne finansinio tarpininkavimo veikla ir stiprinant ekonomines paskatas. Tai galėtų būti mokesčių sistemų pritaikymas siekiant už sėkmę atlyginti, su darbo užmokesčiu nesusijusių išlaidų sumažinimas ir naujai įsteigtoms įmonėms tenkančios administracinės naštos sumažinimas, pirmiausia teikiant atitinkamas verslo rėmimo paslaugas (ypač jauniesiems verslininkams) bei steigiant vieną kontaktinį punktą. Ypatingą dėmesį reikėtų skirti nuosavybės teisės, įskaitant šeimos verslo įmonių, perdavimo supaprastinimui, įmonių sanavimo bei restruktūrizavimo procedūrų tobulinimui, pirmiausia taikant veiksmingesnius bankroto įstatymus. Be to, valstybės narės turėtų skatinti IRT sklaidą MVĮ, kad būtų didinamas našumas ir skatinamas IRT perdavimas skatinant tvarkyti administracines procedūras internetu. Reikia tinkamai atsižvelgti į moterims verslininkėms kylančias specifines kliūtis ir nustatyti, kokią paramą teikti ir kaip tą daryti, norint padidinti moterų verslininkių skaičių. Komisijos pateikti pasiūlymai, kurie sudarys ES „smulkiojo verslo akto“ dalį, turėtų būti parengti taip, kad būtų užtikrinta, jog jie padės MVĮ augti ir atverti darbo vietų kūrimo potencialą.

      15 gairė. Siekdamos skatinti verslumo kultūrą ir sukurti MVĮ palankią aplinką, valstybės narės turėtų:

               1)

               sudaryti geresnes galimybes gauti finansavimą – taip prisidėti prie MVĮ kūrimo ir augimo, ypač gauti mikropaskolas ir kitų formų rizikos kapitalą;

               2)

               stiprinti ekonomines paskatas, įskaitant mokesčių sistemų supaprastinimą ir su darbo užmokesčiu nesusijusių išlaidų sumažinimą;

               3)

               stiprinti MVĮ inovacinį potencialą;

               4)

               teikti atitinkamas pagalbines paslaugas, pavyzdžiui, įrengti vieno langelio kontaktinius punktus ir skatinti nacionalinių paramos įmonėms tinklų plėtotę, siekiant prisidėti prie MVĮ kūrimo ir augimo pagal Mažųjų įmonių chartiją. Be to, valstybės narės turėtų stiprinti MVĮ verslumo ugdymą ir profesinį mokymą. Jos taip pat turėtų supaprastinti nuosavybės teisės perdavimą, prireikus modernizuoti bankroto įstatymus ir tobulinti įmonių sanavimo bei restruktūrizavimo procedūras.

         Taip pat žr. integruotąsias gaires „Skatinti veiksmingą išteklių paskirstymą, nukreiptą į ekonomikos augimą ir užimtumą“ (Nr. 3) ir „Didinti galimybes diegti visų rūšių inovacijas“ (Nr. 8, Nr. 23 ir Nr. 24).
   Europinės infrastruktūros plėtimas ir gerinimas
   Moderni infrastruktūra (transportas, energetika ir skaitmeninis ryšys) yra svarbus veiksnys, lemiantis vietovių patrauklumą. Ji pagerina asmenų, prekių ir paslaugų judumą visoje Europos Sąjungoje. Transporto ir ryšio išlaidų mažinimas, rinkų plėtimas ir tarpusavyje susijusių ir sąveikaujančių transeuropinių tinklų plėtojimas padeda stiprinti tarptautinę prekybą ir skatina dinamišką vidaus rinkos vystymąsi. Be to, vykstantis Europos tinklų pramonės liberalizavimas skatina konkurenciją ir didina šių sektorių produktyvumą.
   Atsižvelgiant į būsimas investicijas į Europos infrastruktūrą, pirmumo tvarka reikėtų įgyvendinti Transeuropinių tinklų (TEN) transporto gairėse Parlamento ir Tarybos nustatytus 30 prioritetinių transporto projektų, taip pat baigti transporto, atsinaujinančiųjų energijos išteklių ir plačiajuosčio ryšio bei mokslinių tyrimų greito starto tarpvalstybinius projektus (nustatytus pagal Europos augimo iniciatyvą) ir įgyvendinti Sanglaudos fondo remiamus kitus transporto projektus. Taip pat būtina spręsti šalių infrastruktūros kliūčių klausimus. Atitinkamos infrastruktūros kainodaros sistemos gali padėti veiksmingai naudoti infrastruktūrą ir plėtoti darnią transporto priemonių rūšių pusiausvyrą.

      16 gairė. Plėsti, tobulinti ir susieti Europos infrastruktūrą bei įgyvendinti prioritetinius tarpvalstybinius projektus, visų pirma siekiant geriau sujungti nacionalines rinkas išplėstoje ES. Valstybės narės turėtų:

               1)

               pirmumo tvarka sudaryti reikiamas sąlygas veiksmingiau išteklius naudojančioms transporto, energetikos ir IRT infrastruktūroms, įskaitant transeuropinių tinklų infrastruktūras, papildydamos Bendrijos mechanizmus, visų pirma įtraukdamos tarpvalstybinius segmentus ir periferinius regionus, nes tai yra svarbiausia sėkmingo tinklų pramonės atvėrimo konkurencijai sąlyga;

               2)

               išnagrinėti galimybes kurti viešojo ir privačiojo sektorių partnerystes;

               3)

               išnagrinėti atitinkamas infrastruktūros kainodaros sistemas siekiant užtikrinti veiksmingą infrastruktūros naudojimą ir darnios transporto priemonių rūšių pusiausvyros plėtojimą, pabrėžiant technologijų kaitą ir inovacijas, taip pat tinkamai atsižvelgiant į aplinkosaugos sąnaudas ir poveikį ekonomikos augimui.

         Taip pat žr. integruotąją gairę „Palengvinti IRT sklaidą ir veiksmingą naudojimą ir sukurti visiškai integruotą informacinę visuomenę“ (Nr. 9).

      Priimta Briuselyje, 2008 m. gegužės 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         A. BAJUK


				|

		52012DC0760

			KOMISIJOS REKOMENDACIJA TARYBAI dėl Europos atominės energijos bendrijos (Euratomo) ir Korėjos pusiasalio energetikos plėtros organizacijos (KEPO) susitarimo atnaujinimo /* COM/2012/0760 final */

			   	KOMISIJOS REKOMENDACIJA TARYBAI
dėl Europos atominės energijos
bendrijos (Euratomo) ir Korėjos pusiasalio energetikos plėtros
organizacijos (KEPO) susitarimo atnaujinimo
1.           Įvadas
Europos atominės energijos bendrija yra
visateisė Korėjos pusiasalio energetikos plėtros organizacijos
(KEPO) narė nuo 1997 m. Pagrindinis KEPO tikslas – užtikrinant
tarptautines neplatinimo pastangas Korėjos pusiasalyje pateikti KLDR
(Korėjos Demokratinei Liaudies Respublikai (Šiaurės Korėjai)) du
lengvojo vandens branduolinius reaktorius. Kadangi KLDR neįvykdė
neplatinimo įsipareigojimų, KEPO veikla buvo nutraukta, o 12
metų veiklą vykdęs sekretoriatas uždarytas 2007 m.
gegužės 31 d. Nepaisant to, KEPO Vykdomoji valdyba nusprendė
organizacijos iškart nepanaikinti ir išlaikyti ją kaip neveikiantį
subjektą (kaip struktūrą, sekretoriatą įdarbinant tik
laikinai), kad būtų galima apginti šios organizacijos ir jos
keturių narių (Euratomo, Japonijos, Pietų Korėjos ir JAV),
kuriems atstovaujama Vykdomojoje valdyboje, finansinius ir teisinius interesus.

Iš pradžių buvo planuojama, kad šiuos
teisinius ir finansinius klausimus bus galima išspręsti iki 2012 m.
gegužės 31 d. Todėl Bendrijos narystė pagal naujausią
Euratomo–KEPO susitarimą turėjo galioti iki tos datos. Tačiau
KEPO reikia daugiau laiko esamiems klausimams baigti spręsti, todėl
tolesnės Bendrijos apsaugos tikslais reikia sudaryti naują Euratomo
ir KEPO susitarimą. Tuo tikslu Komisija 2012 m. kovo 22 d.
pateikė Tarybai Rekomendaciją dėl Tarybos sprendimo, kuriuo
Komisija būtų įgaliota derėtis dėl Euratomo–KEPO
susitarimo atnaujinimo. 2012 m. gegužės 2 d. Taryba
paskelbė derybinius nurodymus.
2.           Derybos
Remiantis Komisijos tarnybų siūlomu
tekstu ir laikantis Tarybos derybinių nurodymų, su KEPO pasiektas
susitarimas ad referendum dėl pridedamo teksto dėl Europos
atominės energijos bendrijos (Euratomo) ir Korėjos pusiasalio
energetikos plėtros organizacijos (KEPO) susitarimo atnaujinimo. Komisijos
tarnybų nuomone, šiame tekste atsižvelgta į visus derybinius
nurodymus.
3.           Išvada
Komisija laikosi nuomonės, kad Europos
atominės energijos bendrijos (Euratomo) ir Korėjos pusiasalio
energetikos plėtros organizacijos (KEPO) susitarimo atnaujinimas, kuriam
siūloma pritarti, atitinka 2012 m. gegužės 2 d. Tarybos
derybinius nurodymus.
Todėl Komisija rekomenduoja Tarybai remiantis
Europos atominės energijos bendrijos sutarties 101 straipsniu patvirtinti
priede nurodyto Europos atominės energijos bendrijos (Euratomo) ir
Korėjos pusiasalio energetikos plėtros organizacijos (KEPO)
susitarimo atnaujinimą.
PRIEDAS
EUROPOS ATOMINĖS ENERGIJOS BENDRIJOS
(EURATOMO) IR KORĖJOS PUSIASALIO ENERGETIKOS PLĖTROS ORGANIZACIJOS (KEPO)
SUSITARIMAS
EUROPOS ATOMINĖS ENERGIJOS BENDRIJA,
(toliau – Bendrija) ir
KORĖJOS PUSIASALIO ENERGETIKOS PLĖTROS
ORGANIZACIJA,
toliau – KEPO,
kadangi:
(1)       KEPO įsteigė
Korėjos Respublikos, Japonijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų
vyriausybės, remdamosi 1995 m. kovo 9 d. Susitarimu dėl
Korėjos pusiasalio energetikos plėtros organizacijos įsteigimo,
iš dalies pakeistu 1997 m. rugsėjo 19 d.;
(2)       penktojo Bendrijos ir KEPO
susitarimo galiojimas baigėsi 2012 m. gegužės 31 d.;
(3)       priėmusi sprendimą
nutraukti KEPO lengvojo vandens branduolinio reaktoriaus projektą ir
2007 m. priėmusi sprendimą vykdyti sekretoriato
įsipareigojimus labai sumažinus darbuotojų skaičių ir su
minimalia biuro įranga, KEPO Vykdomoji valdyba 2011 m. nusprendė
tęsti KEPO veiklą ir po 2012 m. gegužės 31 d.;
(4)       Bendrija ir KEPO
išreiškė norą toliau bendradarbiauti siekiant visiškai nutraukti
lengvojo vandens branduolinio reaktoriaus projektą ir tvarkingai nutraukti
KEPO veiklą;
SUSITARĖ:
1 straipsnis
Ankstesnio susitarimo nuostatų taikymas
Jei viename iš toliau išdėstytų straipsnių nenurodyta
kitaip, pagal šį susitarimą toliau bus taikomos ankstesnio Bendrijos
ir KEPO susitarimo, kurio galiojimas baigėsi 2012 m. gegužės
31 d., nuostatos.
2 straipsnis
Bendrijos
įnašas
Pagal šį susitarimą Bendrija į KEPO biudžetą nemoka
jokio įnašo.
3 straipsnis
Trukmė
Šis susitarimas nustos galioti
2013 m. gegužės 31 d. Jis bus kasmet automatiškai atnaujinamas vienerių metų
laikotarpiui, nebent likus ne mažiau kaip vienam mėnesiui iki galiojimo
pabaigos viena šalis praneštų kitai norinti nutraukti susitarimą. Susitarimas taip pat gali būti nutrauktas
iškart, jei kuri nors kita narė, kuriai dabar atstovaujama Vykdomojoje
valdyboje, pasitraukia iš KEPO. Šis
susitarimas po 2015 m. gegužės 31 d. nebus atnaujinamas.
4 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis susitarimas įsigalioja jį pasirašius Bendrijai ir KEPO ir
yra taikomas nuo 2012 m. birželio 1 d.
Priimta Briuselyje šią     2012 m. ..................    d. dviem originaliais egzemplioriais
Europos atominės energijos bendrijos
vardu
Pasirašyta Niujorke šią................ 2012 m.
.................. d. dviem originaliais
egzemplioriais
Korėjos pusiasalio energetikos
plėtros organizacijos vardu


title: 2006 m. lapkričio 16 d. Komisijos rekomendacija dėl dioksinų, dioksinų tipo PCB ir ne dioksinų tipo PBC foninio kiekio maisto produktuose stebėsenos (pranešta dokumentu Nr. C(2006) 5425)   (Tekstas svarbus EEE)

text:
               22.11.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 322/24

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2006 m. lapkričio 16 d.
   dėl dioksinų, dioksinų tipo PCB ir ne dioksinų tipo PBC foninio kiekio maisto produktuose stebėsenos
   (pranešta dokumentu Nr. C(2006) 5425)
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2006/794/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 211 straipsnio antrą įtrauką,
   kadangi,

               (1)

               2001 m. kovo 8 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 466/2001, nustatančiame didžiausius leistinus tam tikrų teršalų maisto produktuose kiekius (1), nustatoma didžiausia leidžiama dioksinų ir dioksinų bei dioksinų tipo polichlorintų bifenilų (PCB) sumos koncentracija maisto produktuose.

               (2)

               Būtina gauti patikimus visos Europos bendrijos duomenis apie dioksinų, furanų ir dioksinų tipo PCB buvimą plačiausiame maisto produktų intervale, norint susidaryti aiškų vaizdą, kaip laikui bėgant kinta šių medžiagų foninė koncentracija maisto produktuose.

               (3)

               2006 m. vasario 6 d. Komisijos rekomendacijoje 2006/88/EB dėl dioksinų, furanų ir PCB sumažinimo pašaruose ir maisto produktuose (2) valstybėms narėms rekomenduojama vykdyti atsitiktinę dioksinų, dioksinų tipo PCB ir, jei įmanoma, ne dioksinų tipo PCB buvimo maisto produktuose stebėseną pagal Komisijos rekomendaciją 2004/705/EB (3).

               (4)

               Rekomendacijoje 2004/705/EB valstybėms narėms rekomenduojamas įvairių maisto produktų kategorijų mažiausias kasmetinės analizės ėminių ėmimo dažnis ir dioksinų, furanų ir dioksinų tipo PCB foninio kiekio maisto produktuose stebėsenos rezultatų ataskaitos forma. Naujosioms valstybėms narėms, stojančioms į Europos bendriją 2004 m. gegužės 1 d., buvo nustatytos pereinamosios nuostatos.

               (5)

               Reikėtų iš dalies pakeisti dabartinę stebėsenos programą atsižvelgiant į įgytą patirtį. Todėl Rekomendaciją 2004/705/EB reikėtų pakeisti nauja rekomendacija.

               (6)

               Yra svarbu, kad Komisijai būtų reguliariai pranešama apie duomenis, surinktus pagal šią rekomendaciją. Komisija užtikrina, kad ši informacija bus įtraukta į duomenų bazę. Taip pat turėtų būti pateikiami paskutiniųjų metų duomenys, gauti taikant analizės metodus, atitinkančius reikalavimus, nurodytus 2002 m. liepos 30 d. Komisijos direktyvoje 2002/69/EB, nustatančioje ėminių ėmimo ir analizės metodus vykdant oficialią dioksinų kontrolę ir nustatant dioksinų tipo PCB koncentraciją maisto produktuose (4), kurie rodytų foninio kiekio vertes,

         REKOMENDUOJA:
   1)   Kad nuo 2007 m. iki 2008 m. gruodžio 31 d. valstybės narės vykdytų dioksinų, furanų ir dioksinų tipo polichlorintų bifenilų (PCB) foninio buvimo maisto produktuose stebėseną, taikydamos rekomenduojamą mažiausią kasmetinės analizės ėminių ėmimo dažnį, nustatytą I priedo lentelėje.
   2)   Kad valstybės narės, jei įmanoma, tuose pačiuose ėminiuose atliktų ne dioksinų tipo PCB tyrimą.
   3)   Kad valstybės narės II priede nurodyta forma ir jame nurodytus stebėsenos duomenis bei informaciją, kurią būtų galima kaupti duomenų bazėje, reguliariai teiktų Komisijai. Taip pat turi būti teikiami paskutiniųjų metų duomenys, gauti naudojant analizės metodą, atitinkantį Direktyvoje 2002/69/EB išdėstytus reikalavimus, ir kurie rodytų foninio kiekio vertes.
   Rekomendacija 2004/705/EB panaikinama. Nuorodos į panaikintą rekomendaciją aiškinamos kaip nuorodos į šią rekomendaciją.

      Priimta Briuselyje, 2006 m. lapkričio 16 d.

            Komisijos vardu

         Markos KYPRIANOU

            Komisijos narys

      (1)  OL L 77, 2001 3 16, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 199/2006 (OL L 32, 2006 2 4, p. 34).

      (2)  OL L 42, 2006 2 14, p. 26.

      (3)  OL L 321, 2004 10 22, p. 45.

      (4)  OL L 209, 2002 8 6, p. 5. Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 2004/44/EB (OL L 113, 2004 4 20, p. 17).

      I PRIEDAS

                  Lentelė

                  .

                     Kasmetiniam tyrimui imamų maisto produktų ėminių rekomenduojamo mažiausio skaičiaus apžvalga. Ėminių pasiskirstymas yra pagrįstas kiekvienos šalies gamyba. Ypatingas dėmesys kreipiamas į maisto produktus, kuriems numatomas didesnis dioksinų, furanų ir dioksinų tipo PCB foninių koncentracijos verčių kitimas. Tai ypač taikoma žuvims.

                  Produktas, įskaitant iš jo gautus produktus

                  Akvakultūra
                  (*)

                  Sugautos laukinės žuvys
                  (**)

                  Mėsa
                  (***)

                  Pienas
                  (****)

                  Kiaušiniai
                  (*****)

                  Kita
                  (******)

                  Iš viso

                  Ėminių skaičius

                  250

                  483

                  500

                  250

                  250

                  267

                  2 000

                  Belgija

                  4

                  8

                  18

                  8

                  7

                  7

                  52

                  Danija

                  4

                  20

                  14

                  7

                  4

                  6

                  55

                  Vokietija

                  16

                  28

                  55

                  34

                  25

                  36

                  194

                  Graikija

                  6

                  8

                  14

                  8

                  4

                  7

                  47

                  Ispanija

                  26

                  36

                  36

                  13

                  24

                  21

                  156

                  Prancūzija

                  25

                  30

                  55

                  28

                  28

                  27

                  193

                  Airija

                  8

                  15

                  15

                  7

                  5

                  4

                  54

                  Italija

                  22

                  24

                  46

                  20

                  26

                  26

                  164

                  Liuksemburgas

                  2

                  3

                  6

                  3

                  3

                  3

                  20

                  Nyderlandai

                  7

                  18

                  26

                  13

                  20

                  8

                  92

                  Austrija

                  3

                  3

                  15

                  8

                  6

                  7

                  43

                  Portugalija

                  4

                  12

                  12

                  6

                  5

                  6

                  45

                  Suomija

                  4

                  10

                  10

                  6

                  4

                  6

                  40

                  Švedija

                  4

                  12

                  10

                  6

                  4

                  6

                  42

                  Jungtinė Karalystė

                  15

                  30

                  40

                  19

                  20

                  20

                  144

                  Čekija

                  6

                  3

                  11

                  5

                  5

                  5

                  35

                  Estija

                  2

                  6

                  7

                  3

                  2

                  4

                  24

                  Kipras

                  2

                  6

                  4

                  3

                  2

                  3

                  20

                  Latvija

                  2

                  6

                  7

                  3

                  2

                  4

                  24

                  Lietuva

                  2

                  6

                  7

                  3

                  2

                  4

                  24

                  Vengrija

                  3

                  3

                  11

                  5

                  10

                  5

                  37

                  Malta

                  2

                  3

                  4

                  3

                  2

                  3

                  17

                  Lenkija

                  10

                  18

                  25

                  13

                  16

                  20

                  102

                  Slovėnija

                  2

                  3

                  7

                  3

                  2

                  4

                  21

                  Slovakija

                  2

                  3

                  7

                  3

                  2

                  4

                  21

                  Bulgarija

                  4

                  3

                  9

                  5

                  5

                  4

                  30

                  Rumunija

                  6

                  3

                  11

                  9

                  9

                  10

                  48

                  Islandija

                  3

                  69

                  7

                  3

                  2

                  3

                  87

                  Norvegija

                  54

                  94

                  11

                  3

                  4

                  4

                  170

                  Iš viso

                  250

                  483

                  500

                  250

                  250

                  267

                  2 000

            Pastabos dėl lentelės
      Lentelėje nurodytos vertės yra mažiausios vertės. Valstybėms narėms patariama imti daugiau ėminių.

                  (*)

                  .

                  Akvakultūra

                  .

                  Akvakultūros produktų ėminiai turėtų būti paskirstyti pagal žuvų rūšis proporcingai pagal gamybą. Kaip rekomendacija galima naudotis konkrečiais duomenimis pagal rūšis apie žuvies bei žuvininkystės produktų gamybą, kuriuos galima rasti brošiūroje „BŽP faktai ir skaičiai – pagrindiniai duomenys apie bendrąją žuvininkystės politiką“ (1) (Europos Bendrijos, 2006 m.) ir žemėlapiu „Akvakultūra Europos Sąjungoje“ (2). Ypatingą dėmesį reikėtų skirti austrėms, midijoms ir unguriams.

                  (**)

                  .

                  Sugautos laukinės žuvys

                  .

                  Sugautų laukinių žuvų produktų ėminiai turėtų būti paskirstyti pagal žuvų rūšis proporcingai pagal sugavimą. Kaip rekomendacija galima naudotis konkrečiais duomenimis pagal rūšis apie žuvies bei žuvininkystės produktų gamybą, kuriuos galima rasti brošiūroje „BŽP faktai ir skaičiai – pagrindiniai duomenys apie bendrąją žuvininkystės politiką“, Europos Bendrijos, 2006 m. leidimas. Ypatingą dėmesį reikėtų skirti sugautiems laukiniams unguriams.

                  (***)

                  .

                  Mėsa

                  .

                  Turi būti imami ne tik mėsos ir mėsos produktų iš mėsinių gyvulių, kiaulienos, paukštienos ir avienos ėminiai, bet ir nemažas kiekis arklienos, elnienos, ožkienos, triušienos, stirnienos ir laukinių paukščių mėsos ėminių.

                  (****)

                  .

                  Pienas

                  .

                  Didelė dalis pieno ėminių turėtų būti imama iš ūkiuose pagaminto pieno (daugiausia karvės pieno). Be to, tikslinga imti ne karvių pieno ir pieno produktų ėminius (ožkų pieno ir pan.).

                  (*****)

                  .

                  Kiaušiniai

                  .

                  Ypatingas dėmesys turėtų būti skiriamas gryname ore auginamų vištų kiaušiniams. Taip pat turėtų būti imami ančių, žąsų ir putpelių kiaušinių ėminiai.

                  (******)

                  .

                  Kita

                  .

                  Šioje kategorijoje ypatingas dėmesys turėtų būti skiriamas:

                              —

                              maisto papildams (ypač pagamintiems jūros gyvūnų taukų pagrindu),

                              —

                              kūdikiams ir mažiems vaikams skirtiems produktams,

                              —

                              maisto produktams, pagamintiems regionuose, kuriuose dėl, pavyzdžiui, potvynius lemiančių klimato sąlygų buvo pakeistos gamybos sąlygos ir dėl to galėjo pakisti dioksinų ir dioksinų tipo PCB koncentracija to regiono maisto produktuose.

         (1)  http://ec.europa.eu/fisheries/publications/facts/pcp06_lt.pdf

         (2)  http://ec.europa.eu/fisheries/publications/aquaculture05_en.pdf

      II PRIEDAS
      A.   Dioksinų, furanų, dioksinų tipo PCB ir kitų PCB kiekio maisto produktuose tyrimo rezultatų formos aiškinamosios pastabos
      1.   Bendroji informacija apie tiriamus ėminius
      Ėminio kodas: ėminio identifikavimo kodas.
      Šalis: valstybės narės, kurioje buvo vykdyta stebėsena, pavadinimas.
      Metai: stebėsenos vykdymo metai.
      Produktas: tirtas maisto produktas, kiek įmanoma tiksliau aprašyti maisto produktą.
      Prekybos etapas: produkto (ėminio) paėmimo vieta.
      Audinys: tiriamojo produkto dalis.
      Rezultatų išraiška: rezultatai turi būti išreikšti tuo pačiu pagrindu, kuriuo remiantis buvo nustatytos didžiausios koncentracijos vertės. Jei analizuojami ne dioksinų tipo PCB, labai rekomenduojama koncentracijos vertes išreikšti remiantis tuo pačiu pagrindu.
      Ėminio ėmimo būdas: atsitiktinis ėminių ėmimas; galima pateikti tikslinio ėminių ėmimo rezultatus, tačiau turi būti aiškiai nurodyta, kad ėminių ėmimas buvo tikslinis ir nebūtinai rodo normalias fonines koncentracijos vertes.
      Mėginių skaičius: jei tiriamas jungtinis ėminys, turėtų būti nurodytas jį sudarančių mėginių skaičius (atskirų mėginių skaičius). Jei tyrimo rezultatas yra pagrįstas tik vienu ėminiu, tai turėtų būti nurodyta. Jungtinio ėminio mėginių skaičius gali būti skirtingas, todėl prašome tai nurodyti kiekvienam ėminiui.
      Gamybos būdas: įprastas ar ekologinis (kiek įmanoma išsamiau).
      Vieta: jei tinka, sritis arba regionas, kuriame ėminys buvo paimtas, jei įmanoma, nurodant, ar tai yra kaimo vietovė, miesto vietovė, pramoninė zona, uostas, atviroji jūra ir pan. Pvz., Briuselis – miesto vietovė, Viduržemio jūra – atviroji jūra.
      Labai svarbu aiškiai nurodyti vietą tuo atveju, jei ėminys buvo paimtas iš maisto produktų, pagamintų regionuose, kurie buvo apsemti potvynių.
      Riebalų kiekis (%): riebalų kiekio ėminyje procentinė dalis.
      Drėgmės kiekis (%): drėgmės kiekio ėminyje procentinė dalis (jei yra).
      2.   Bendroji informacija apie taikytą tyrimo metodą
      Tyrimo metodas: nurodyti taikytą metodą.
      Akreditacija: nurodyti, ar analizės metodas yra akredituotas ar ne.
      Neapibrėžtis: tyrimo metodui būdingos sprendimo ribos arba išplėsto matavimo neapibrėžties procentinės dalys.
      Naudojamas lipidų gavybos metodas: nurodyti lipidų gavybos metodą, naudojamą nustatyti lipidų kiekiui ėminyje.
      3.   Tyrimo rezultatai
      Dioksinai, furanai, dioksinų tipo PCB: kiekvieno giminingojo junginio rezultatai turėtų būti pateikti ppt – pikogramais/gramui (pg/g).
      Ne dioksinų tipo PCB: kiekvieno giminingojo junginio rezultatai turėtų būti pateikti ppb – nanogramai/gramui arba mikrogramais/kilogramui (ng/g arba μg/kg).
      LOQ: kiekybinio apskaičiavimo riba pg/g (dioksinai, furanai ir dioksinų tipo PCB) arba μg/kg (ne dioksinų tipo PCB).
      Jei nustatytų giminingųjų junginių koncentracija mažesnė už LOQ (kiekybinio apskaičiavimo riba), langelyje turėtų būti įrašyta < LOQ (LOQ turėtų būti pateikiama kaip vertė).
      Jei be PCB-6 ir dioksinų tipo PCB analizuojami kiti PCB giminingieji junginiai, į formą turi būti įrašytas PCB giminingojo junginio numeris, pvz., 31, 99, 110 ir t. t. Jei ėminys tiriamas siekiant nustatyti daugiau PCB giminingųjų junginių nei yra pažymėtų eilučių, formos apačioje tiesiog pridedamos naujos eilutės.
      4.   Bendrosios pastabos apie lentelę

                  —

                     Regeneracijos ataskaitos

                              —

                              Regeneracijos ataskaitos yra neprivalomos, jei atskirų giminingųjų junginių regeneracija yra 60–120 %. Jei kai kurių giminingųjų junginių regeneracija nepatenka į šias ribas, regeneracijos ataskaita yra būtina.

                  —

                     LOQ ataskaitos

                              —

                              Nereikalaujama rengti LOQ ataskaitų, bet rezultatų stulpelyje turi būti nurodyta, kad nekiekybiniai giminingieji junginiai yra < LOQ (realus skaičius).

                  —

                     Atskirų giminingųjų junginių TEQ vertės ataskaita

                              —

                              Atskirų giminingųjų junginių TEQ vertės stulpelis yra neprivalomas.

            B.   Maisto produktuose esančių dioksinų, furanų, dioksinų tipo PCB ir kitų PCB giminingųjų junginių specifinių tyrimų rezultatų pateikimo forma


title: 2014 m. gruodžio 16 d. Europos centrinio banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Lietuvos banko išorės auditoriaus (ECB/2014/58)

text:
               24.12.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 465/1

         EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
   2014 m. gruodžio 16 d.
   skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Lietuvos banko išorės auditoriaus
   (ECB/2014/58)
   (2014/C 465/01)
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Europos Centrinio Banko (ECB) ir valstybių narių, kurių valiuta yra euro, nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba;

               (2)

               pagal Tarybos sprendimo 2014/509/ES (1) 1 straipsnį, Lietuva atitinka būtinas sąlygas įvesti eurą, o Lietuvai taikyta leidžianti nukrypti nuostata, nurodyta 2003 m. Stojimo akto (2) 4 straipsnyje, panaikinama nuo 2015 m. sausio 1 d.;

               (3)

               pagal Lietuvos banko įstatymo 50 straipsnį, nuo 2015 m. sausio 1 d. Lietuvos banko metinių finansinių ataskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos tvirtina Taryba rekomendavus ECB valdančiajai tarybai;

               (4)

               Lietuvos bankas išorės auditoriumi 2015–2017 finansiniams metams pasirinko UAB „PricewaterhouseCoopers“,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Rekomenduojama UAB „PricewaterhouseCoopers“ skirti Lietuvos banko išorės auditoriumi 2015–2017 finansiniams metams.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2014 m. gruodžio 16 d.

            ECB Pirmininkas

         Mario DRAGHI

      (1)  2014 m. liepos 23 d. Tarybos sprendimas 2014/509/ES dėl euro įvedimo Lietuvoje 2015 m. sausio 1 d. (OL L 228, 2014 7 31, p. 29).

      (2)  OL L 236, 2003 9 23, p. 33.


title: 2016 m. liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl 2016 m. Vokietijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2016 m. Vokietijos stabilumo programos

text:
               18.8.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 299/19

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2016 m. liepos 12 d.
   dėl 2016 m. Vokietijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2016 m. Vokietijos stabilumo programos
   (2016/C 299/05)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2015 m. lapkričio 26 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2016 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2016 m. kovo 17–18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2015 m. lapkričio 26 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Vokietija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos. Šią rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2016 m. vasario 18–19 d., o Taryba ją priėmė 2016 m. kovo 8 d. (3); Kaip šalis, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Vokietija turėtų užtikrinti, kad ta rekomendacija būtų visiškai ir laiku įgyvendinta;

               (2)

               Vokietijos ataskaita paskelbta 2016 m. vasario 26 d. Joje įvertinta Vokietijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2015 m. liepos 14 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas ir siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“. Į ją įtraukta ir nuodugni apžvalga pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį. 2016 m. kovo 8 d. Komisija priėmė komunikatą, kuriame pateikiami nuodugnios apžvalgos rezultatai. Komisijos analizė leidžia daryti išvadą, kad Vokietijoje yra susidaręs makroekonominis disbalansas. Visų pirma didelis nuolatinis einamosios sąskaitos perteklius atspindi tiek viešojo, tiek privačiojo sektoriaus perteklines santaupas ir mažesnes investicijas. Mažos vidaus investicijos trukdo potencialiam augimui, o didelė priklausomybė nuo užsienio paklausos lemia makroekonominę riziką tuo atveju, jei užsienio paklausa sumažėtų. Esamas einamosios sąskaitos perteklius, atsižvelgiant į jo dydį, daro neigiamą poveikį euro zonos ekonominės veiklos rezultatams. Sprendžiant šią problemą padidinus investicijas, padidėtų Vokietijos augimo potencialas, ir tai padėtų užtikrinti atsigavimo tvarumą euro zonoje;

               (3)

               2016 m. balandžio 15 d. Vokietija pateikė 2016 m. stabilumo programą, o 2016 m. balandžio 29 d. – nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (4)

               į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis Europos struktūrinių ir investicijų fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

               (5)

            šiuo metu Vokietijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir skolos taisyklė. 2016 m. stabilumo programoje Vyriausybė numato subalansuotą nominalųjį biudžetą pasiekti 2016–2020 m. Vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo – 0,5 % BVP struktūrinio deficito, bus laikomasi su atsarga visą programos laikotarpį. Stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP laipsniškai sumažės iki 59
                   % BVP 2020 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos ir kurio nepatvirtino nepriklausoma įstaiga, yra tikėtinas. Remiantis Komisijos 2016 m. pavasario prognoze, numatoma, kad struktūrinis balansas 2016 m. ir 2017 m. pasieks 0,4 % BVP perteklių, taigi viršys vidutinio laikotarpio biudžeto tikslą. Galimi nuokrypiai, įskaitant dėl to, kad siekiama patenkinti viešųjų investicijų poreikį, ateityje būtų vertinami atsižvelgiant į reikalavimą išlaikyti vidutinio laikotarpio tikslo lygio struktūrinį balansą. Prognozuojama, kad bendroji skola toliau užtikrintai mažės sparčiau, nei reikalaujama pagal skolos taisyklę. Tai sukuria galimybių skatinti viešąsias investicijas. Remdamasi stabilumo programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2016 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad Vokietijai turėtų pavykti laikytis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų;

               (6)

               nors federalinė Vyriausybė priėmė keletą priemonių, kad ateinančiais metais padidintų investicijas į infrastruktūrą, iki šiol nepanašu, kad šios lėšos tvariai padidintų viešąsias investicijas ir kad būtų tenkinami investicijų į infrastruktūrą reikalavimai. Grynojo pagrindinio kapitalo formavimas toliau buvo pastebimai neigiamas savivaldybių lygiu, o tai rodo, kad investuojama nepakankamai. Pastaraisiais metais bendros švietimo ir mokslinių tyrimų srities išlaidos padidėjo tik nežymiai ir 2015 m. gali nesiekti 10 % BVP nacionalinio tikslo. Nuolatinės investicijos į švietimą, mokslinius tyrimus ir inovacijas yra itin svarbios siekiant ateityje užtikrinti Vokietijos konkurencinę padėtį. Kadangi numatoma, jog 2016–2017 m. nominalusis ir struktūrinis biudžetas išliks subalansuotas, ir toliau išlieka pakankamai fiskalinio manevravimo galimybių didesnėms viešosioms investicijoms nepažeidžiant Stabilumo ir augimo pakto taisyklių ir nacionalinės skolos stabdžio taisyklės. Pensijų sistemos pertvarkymas padėtų užtikrinti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą. Dabartinio finansinio subalansavimo struktūra yra sudėtinga ir dėl jos paprastai mažinamos paskatos atskirose federalinėse žemėse didinti pajamas. Šiuo metu vykstanti federalinių fiskalinių santykių peržiūra suteikia galimybę sustiprinti sistemą, be kita ko, užtikrinant pakankamai viešųjų investicijų visais valdžios lygmenimis, ypač savivaldybėse. Dabartiniame kompromisiniame pasiūlyme, dėl kurio susitarė federalinės žemės, numatytas supaprastintas horizontalus fiskalinis subalansavimas. Tačiau tebėra neaišku, kaip bus toliau atskirta su išlaidomis susijusi kompetencija, ir nepasiektas tikslas padidinti pajamų autonomiją. Tradiciniam transporto infrastruktūros finansavimui valstybės lėšomis alternatyvios priemonės, be kita ko, taikant viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės programas, naudojamos nedaug. Be to, investicijoms kliudo ir sudėtinga atskirų valdžios lygmenų atsakomybė už planavimą, su administraciniais gebėjimais susiję trukdžiai ir sudėtingos patvirtinimo procedūros. Efektyvesnis viešųjų pirkimų naudojimas taip pat galėtų turėti teigiamą poveikį investicijoms, nes visoje ES skelbiamų pirkimų konkursų apimtis tebėra gerokai mažesnė už ES vidurkį;

               (7)

               sudėtinga įmonių apmokestinimo sistema tebetrukdo privačiojo sektoriaus investicijoms, o bendra įmonių pelno mokesčių našta, įskaitant vietos prekybos mokestį (Gewerbesteuer) ir solidarumo pridėtinį mokestį, išlieka didelė. Dėl to, kad į mokesčio bazę yra įtraukti ne pelno elementai, vietos prekybos mokestis taikomas neveiksmingai. Mokesčių sistema palankesnė skolos, o ne nuosavo kapitalo finansavimui, ir atitinkamas įsiskolinimui palankaus mokestinio iškraipymo rodiklis 2015 m. buvo vienas iš aštuonių didžiausių visoje Sąjungoje. 2007–2014 m. gana palankių augimui vartojimo mokesčių ir periodinių nekilnojamojo turto mokesčių dalis visuose mokesčiuose išliko stabili ir siekė apie 28–29 %, o tai yra žemas rodiklis, palyginti su 32–33 % Sąjungos vidurkiu. Be to, toliau ryškėjo tendencija didinti nekilnojamojo turto perdavimo mokesčius užuot labiau naudojantis mažiau iškreipiančiais periodiniais nekilnojamojo turto mokesčiais. Veiksmai, kurių imtasi modernizuojant mokesčių administravimą apsiribojo tuo, kad federalinė Vyriausybė priėmė teisės aktus, kuriais siekiama supaprastinti mokesčių administravimo procedūras. Vis dar neįdiegtas 16 federalinių žemių mokesčių administratorių automatinis keitimasis mokesčių duomenimis, kuris galėtų padidinti mokesčių auditų efektyvumą. Apskritai, dėl struktūrinių trūkumų ir vėluojančio modernizavimo mokesčių administravimo rezultatai yra palyginti prasti, o mokesčių surinkimas neveiksmingas;

               (8)

               Vokietijoje finansavimo sąlygos yra iš esmės palankios. Tačiau, palyginus tarptautiniu mastu, rizikos kapitalo rinka tebėra nepakankamai išvystyta, o su mokesčiais susijusios pagrindinės sąlygos gali riboti jos dydį. Galimybių gauti rizikos kapitalo didinimas – svarbus veiksnys skatinant verslumą, įskaitant aukštųjų technologijų sektoriuose, ir teikiant žinioms imlias paslaugas. Federalinė Vyriausybė pradėjo taikyti įvairias priemones, kad pagerintų sąlygas rizikos kapitalui; svarstomos tolesnės priemonės. Be to, rizikos kapitalo reglamentavimo sistemos peržiūra galėtų paskatinti privačias investicijas, įskaitant iš užsienio investuotojų;

               (9)

               politikos veiksmai siekiant skatinti konkurenciją paslaugų, ypač profesinių paslaugų, sektoriuose yra riboti. Vokietija yra viena iš valstybių narių, kuriose paslaugų sektoriuje yra didelių reguliavimo kliūčių. Ribojamo pobūdžio produktų rinkos reglamentavimas turi įtakos kainoms ir našumui. Mažas darbo našumas ir dideli antkainiai rodo, kad Vokietija turi dar daug ką nuveikti, kad pagerintų profesinių paslaugų veiklos rezultatus. Problemos verslo paslaugų srityje susijusios su leidimų suteikimo reikalavimais, daugiadalykės veiklos apribojimais, draudimo reikalavimais ir fiksuotais tarifais. Taip pat tebėra taikomi teisinės formos ir akcijų valdymo reikalavimai. Vokietijos pateiktame veiksmų plane, kuris parengtas atlikus galimybių imtis reglamentuojamųjų profesijų ir verstis jomis tarpusavio vertinimą, siūloma nedaug veiksmų, nors tikrai reikalingi platesnio užmojo pasiūlymai;

               (10)

               nepaisant to, kad bendri darbo rinkos rezultatai yra labai geri, ypač nedarbo lygis kaip niekada žemas, tačiau su gyventojų senėjimu susijusio darbo jėgos ir kvalifikuotų darbuotojų trūkumo rizika grėsmingai didėja, todėl reikia naudoti visą turimą darbo jėgą. Kadangi šios tendencijos kelia problemų ne tik darbo rinkai, bet ir pensijų sistemos tvarumui ir adekvatumui, atrodo būtina didinti paskatas į pensiją išeiti vėliau. Vyresnio amžiaus žmonių skurdo rizika (16,3 % 2014 m.) yra didesnė už ES vidurkį (13,8 %) ir palaipsniui mažinama valstybinės pensijų sistemos pajamų pakeitimo norma, o dalyvavimo antrosios arba trečiosios pakopos pensijų sistemose rodikliai yra per maži, kad sušvelnintų šią riziką. Materialinės padėties patikrinimu grindžiamų minimalias pajamas gaunantiems pensininkams skirtų išmokų gavėjų skaičius nuo 2003 m. iki 2014 m. išaugo beveik dvigubai. Tačiau pasiūlymai didinti paskatas į pensiją išeiti vėliau (Flexi-Rente) dar nėra oficialiai įtvirtinti. Kol kas neaišku, ar jie bus efektyvūs, palyginti su 2014 m. pradėtomis taikyti paskatomis išeiti į pensiją anksčiau;

               (11)

               tam tikrų grupių, ypač moterų ir migrantų kilmės žmonių, potencialas darbo rinkoje tebėra neišnaudojamas, ir yra išlikusios paskatos nedirbti, ypač antriesiems šeimoje uždirbantiems asmenims. Specifinės mokesčių sistemos ir sveikatos draudimo ypatybės atgraso antruosius šeimoje uždirbančius asmenis nuo įsidarbinimo ar dirbtų valandų skaičiaus didinimo. Dėl to yra susidariusi tokia padėtis, kad visą darbo dieną dirba maža moterų dalis, o moterų vidutiniškai per dieną dirbtų valandų skaičius yra mažiausias ES, nepaisant didelio moterų užimtumo lygio. Nors įvedus minimalų darbo užmokestį viena iš šalutinių pasekmių buvo tai, kad šiek tiek pasistūmėta pereinant nuo smulkių darbų prie standartinio darbo, smulkiais darbais vis dar užsiima apie septynis milijonus darbuotojų (iš kurių 5 milijonų vienintelis apmokamas darbas yra smulkus darbas). Kadangi smulkūs darbai yra atleisti nuo gyventojų pajamų mokesčio ir daugeliu atveju nuo visų darbuotojų mokamų socialinių įmokų, darbuotojai gali nenorėti pereiti į darbus, kuriuose darbo užmokestis viršytų smulkaus darbo užmokesčio ribą, t. y.450 EUR per mėnesį. Paprastai šis nenoras dar stipresnis sutuoktinių, kuriems taikomas bendras pajamų apmokestinimas, atveju. Nežymaus kelių išmokų padidinimo ir fiskalinio stabdžio kompensavimo teigiamą poveikį namų ūkių pajamoms ir vartojimui gali didžia dalimi atsverti didesnės darbuotojų mokamos socialinės įmokos. Mokesčių pleištas minimalaus darbo užmokesčio lygmeniu yra didelis, palyginti su kitomis valstybėmis narėmis, todėl darbo užmokesčio skalės gale pajamos yra mažesnės. Sumažinus darbuotojų mokamas socialinio draudimo įmokas arba gyventojų pajamų mokestį, be kita ko, taikant tikslines išmokas arba mokesčių grąžinimą, šis mokesčių pleištas būtų sumažintas, o tai savo ruožtų padidintų mažai uždirbančių asmenų disponuojamąsias pajamas ir kartu atsirastų daugiau vartojimo galimybių;

               (12)

               Vokietija patiria daug socialinių ir ekonominių pasekmių dėl didelio per praėjusius metus atvykusių pabėgėlių skaičiaus. Numatoma, kad dėl atvykusių pabėgėlių trumpuoju laikotarpiu padidės viešosios išlaidos ir bus sukurta papildoma vidaus paklausa, taigi padidės BVP, tačiau poveikis užimtumui ir augimui vidutiniu laikotarpiu priklausys nuo to, ar pabėgėliai bus sėkmingai integruoti į darbo rinką, ir nuo jų socialinės integracijos, be kita ko, skiriant paramą švietimui. Šis klausimas yra vienas iš svarbiausių ES ir valstybių narių politinėje darbotvarkėje ir jis bus stebimas ir kruopščiai analizuojamas, be kita ko, ir 2017 m. šalies ataskaitoje;

               (13)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Vokietijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2016 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Vokietija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Vokietijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą. Rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–3 rekomendacijose;

               (14)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą ir mano (5), kad Vokietijai turėtų pavykti laikytis Stabilumo ir augimo pakto;

               (15)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–3 rekomendacijose,

         REKOMENDUOJA Vokietijai 2016–2017 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Laikantis vidutinės trukmės tikslo, pasiekti, kad viešosios investicijos, ypač į infrastruktūrą, švietimą, mokslinius tyrimus ir inovacijas, nuolat didėtų. Patobulinti federalinius fiskalinius santykius siekiant didinti valstybės investicijas, ypač savivaldybių lygmeniu.

               2.

               Sumažinti mokesčių sistemos neveiksmingumą, visų pirma peržiūrint įmonių apmokestinimą ir vietos prekybos mokestį, modernizuoti mokesčių administravimą ir peržiūrėti rizikos kapitalo reglamentavimo sistemą. Intensyvinti priemones konkurencijai paslaugų sektoriuje, ypač verslo paslaugų ir reglamentuojamųjų profesijų, skatinti.

               3.

               Didinti paskatas vėliau išeiti į pensiją ir mažinti paskatas nedirbti antriesiems šeimoje uždirbantiems asmenims. Sumažinti didelį mokesčių pleištą mažai uždirbantiems asmenims ir palengvinti perėjimą nuo smulkių darbų prie standartinio darbo.

      Priimta Briuselyje 2016 m. liepos 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. KAŽIMÍR

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  OL C 96, 2016 3 11, p. 1.

      (4)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

      (5)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.