               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2015 05 13
            COM(2015) 271 final
            Rekomendacija
            TARYBOS REKOMENDACIJA
            dėl 2015 m. Portugalijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl2015 m. Portugalijos stabilumo programos

               Rekomendacija

               TARYBOS REKOMENDACIJA

               dėl 2015 m. Portugalijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl

                  2015 m. Portugalijos stabilumo programos

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,

               atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo
                  1
               , ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,

               atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo
                  2
               , ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją
                  3
               ,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas
                  4
               ,

               atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,

               atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,

               kadangi:

               (1)2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu. Strategija yra orientuota į tas svarbias sritis, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)remdamasi Komisijos pasiūlymais, 2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos bendrų gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių. Abejos gairės kartu sudaro integruotas gaires, ir į jas valstybių narių buvo paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)2014 m. liepos 8 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl 2014 m. Portugalijos nacionalinės reformų programos ir pateikė nuomonę dėl atnaujintos 2014 m. Portugalijos stabilumo programos. 2014 m. lapkričio 28 d. pagal Reglamentą (ES) Nr. 473/2013
                  5
                Komisija pateikė nuomonę dėl Portugalijos 2015 m. biudžeto plano projekto
                  6
               ;

               (4)2014 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą
                  7
               , kuria pradedamas 2015 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą
                  8
               , kurioje nurodė, kad Portugalija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (5)2014 m. gruodžio 18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, pagal kuriuos reikia skatinti investuoti, spartinti struktūrines reformas ir vykdyti atsakingą ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą;

               (6)2015 m. vasario 26 d. Komisija paskelbė 2015 m. Portugalijos ataskaitą
                  9
               . Joje įvertinta Portugalijos pažanga įgyvendinant 2014 m. liepos 8 d. priimtas šaliai skirtas rekomendacijas. Į šalies ataskaitą įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai. Atlikusi analizę Komisija daro išvadą, kad Portugalijoje yra susidaręs perviršinis makroekonominis disbalansas, dėl kurio reikia imtis ryžtingų politikos veiksmų ir kurį reikia specialiai stebėti. Tiesa, kad vykdant koregavimo programą daug pasiekta ekonomikos koregavimo ir politikos priemonių srityse. Nepaisant to, išlieka reikšminga rizika, susijusi su dideliu vidaus ir išorės įsiskolinimu įvairiuose sektoriuose, kuri turi būti atidžiai stebima. Finansinio įsiskolinimo mažinimą taip pat apsunkina lėtas augimas, maža infliacija ir didelis nedarbas;

               (7)2015 m. balandžio 28 d. Portugalija pateikė 2015 m. nacionalinę reformų programą ir 2015 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (8)šiuo metu Portugalijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto korekcinė dalis. 2015 m. stabilumo programoje vyriausybė planuoja iki 2015 m. panaikinti perviršinį deficitą, o tai atitinka Tarybos nustatytą terminą. Ji siekia 2015 m. nominalų deficitą sumažinti iki 2,7 % BVP ir toliau palaipsniui sumažinti iki 0,6 % BVP 2018 m. Remiantis stabilumo programa, vyriausybė planuoja 2016 m. pasiekti vidutinio laikotarpio tikslą, kad struktūrinis deficitas neviršytų 0,5 % BVP. Tikimasi, kad 2015 m. valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP sumažės iki 124,2 % ir toliau mažės iki maždaug 112,1 % 2018 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra tikėtinas 2015 ir 2016 m., tačiau gan optimistinis 2017 ir 2018 m., kuriems Portugalijos viešųjų finansų taryba nustatė tam tikrą riziką. Remiantis Komisijos 2015 m. pavasario prognoze, dar nėra užtikrinta, kad perviršinis deficitas būtų panaikintas laiku ir tvariai iki 2015 m., tačiau tai yra tikėtina. Vis dėlto fiskalinės pastangos nesiekia Tarybos rekomenduoto lygio. Darant prielaidą, kad perviršinis deficitas bus panaikintas, Portugalijai nuo 2016 m. būtų taikoma pakto prevencinė dalis. Balanso gerinimo priemonės, kurias taikant būtų pasiekti planuojami deficito tikslai po 2016 m., nebuvo pakankamai tiksliai išdėstytos ir panašu, kad jų nepakaks. Todėl kyla rizika, jog 2016 m. bus gerokai nukrypta nuo reikalaujamo koregavimo plano siekiant vidutinio laikotarpio tikslo ir reikės papildomų struktūrinių priemonių. Remdamasi stabilumo programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2015 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad yra rizika, jog Portugalija neatitiks Stabilumo ir augimo pakto nuostatų;

               (9)fiskalinis konsolidavimas turi būti pagrįstas didesniu viešųjų išlaidų efektyvumu ir geresne kokybe visuose viešojo administravimo lygmenyse ir tolesnėmis viešųjų finansų valdymo sistemos reformomis. Visų pirma reikia dėti daugiau pastangų, kad užtikrinant Įsipareigojimų kontrolės įstatymo vykdymą ir stiprinant atskaitomybę būtų užtikrinta griežta išlaidų kontrolė. Įstatymas dėl vienos darbo užmokesčio skalės buvo paskelbtas 2014 m. rugsėjo mėn. ir taikomas nuo 2015 m. sausio mėn.; ruošiamasi įgyvendinti įstatymo galią turintį dekretą dėl vienos priedų skalės. Valstybės įmonių restruktūrizavimas neužbaigtas. Vykdant pensijų reformą padaryta tik nedidelė pažanga rengiant naujas visapusiškas priemones. Pastaruosius dvejus metus Portugalijoje buvo įgyvendinama visapusiška mokesčių sistemos reforma, susijusi su pelno mokesčiu, gyventojų pajamų mokesčiu ir aplinkos mokesčiais. Reikėtų įvertinti bendrą šios reformos poveikį. Apstu galimybių imtis tolesnių reformų, kuriomis siekiama modernizuoti pajamų administravimą ir dar labiau pagerinti mokesčių mokėtojų mokestinių prievolių vykdymą;

               (10)neseniai įgyvendinta keletas kolektyvinių derybų sistemos reformų, tačiau ne visomis jų skatinama suderinti darbo užmokestį su produktyvumu sektoriaus ir įmonės lygmenimis. Sistemos uždavinys – sudaryti sąlygas įmonėms prisitaikyti prie ypatingų aplinkybių. Tai, be kita ko, apima efektyvų esamų nuostatų, pagal kurias įmonėms leidžiama, esant ypatingoms aplinkybėms, nukrypti nuo sektoriaus lygmeniu sudarytų kolektyvinių sutarčių, taikymą. Nepaisant to, kad pastaraisiais metais minimalus darbo užmokestis buvo užšaldytas, nuo 2008 m. nominaliąja verte jis augo kur kas sparčiau negu vidutinis darbo užmokestis (2008–2014 m. 18,5 %, palyginti su 3,5 % ), o darbuotojų, gaunančių minimalų darbo užmokestį, dalis padidėjo nuo 5 % 2005 m. iki 12,9 % 2014 m.;

               (11)padaryta reikšminga pažanga aktyvios darbo rinkos politikos taikymo ir valstybinių užimtumo tarnybų reformos srityse. Tačiau išlieka problema, kaip įtraukti jaunimą, kuris nedirba, nesimoko ir nedalyvauja mokymuose. Reikia suskaitmeninti daugiau paslaugų, skirtų atitikčiai darbo rinkos poreikiams didinti. Tinkamos socialinės paramos aprėpties, įskaitant minimalių pajamų programą, užtikrinimas taip pat išlieka svarbus uždavinys. Padaryta tam tikra pažanga gerinant švietimo kokybę ir sąsają su darbo rinka. Kad pagerintų švietimo kokybę, Portugalija reformavo mokymo programas ir mokytojų statutą. Stebėsenos priemonės taikymas ir naujų profesinio rengimo bei mokymo programų suteikiamos įvairios galimybės turėtų padėti spręsti mokyklos nebaigimo problemą ir pagerinti mokymosi rezultatų rodiklius. Naujausiomis reformomis siekiama patobulinti profesinio rengimo ir mokymo sistemą, tačiau tebėra sunku padaryti ją patrauklesnę studentams. Dar reikia skatinti aukštojo mokslo įstaigas, privačiojo sektoriaus įmones ir mokslinių tyrimų organizacijas keistis tarpusavyje žiniomis;

               (12)didelės Portugalijos įmonių skolos vis dar atsiliepia jų rezultatams ir trukdo gauti naujų investicijų, o namų ūkių įsiskolinimas smarkiai sumažėjo. Atsižvelgdamas į atliktą išsamų įvertinimą, centrinis bankas sustiprino bankų likvidumo ir kapitalo padėties stebėseną ir įvertino bankų atkūrimo planus. Įmonių neveiksnių paskolų santykis išlieka didelis (viršija 18 %) ir yra našta bankų balansuose. 2014 m. pradėta vykdyti pelno mokesčio reforma sugriežtinamos grynųjų finansinių išlaidų atskaitymo ribos, tačiau būtų galima toliau spręsti dideliam įsiskolinimui palankaus mokestinio iškraipymo, susijusio su pelno apmokestinimu, problemą. Iš naujo kuriamos įmonių restruktūrizavimo platformos ir procesai PER ir SIREVE daugiau dėmesio skiriant tam, kaip padėti įmonėms tęsti veiklą, o ne būti likviduotoms. Iš 2014 m. finansinio įsiskolinimo mažinimo duomenų matyti, kad įgyvendinant įmonių skolos naštai sumažinti skirtas priemones padaryta reikšminga pažanga. 2014 m. gegužės mėn. paskelbtas įmonių skolos restruktūrizavimo strateginis planas palaipsniui įtraukiamas į teisės aktus įvairių priemonių pavidalu. Padaryta pažanga plečiant finansavimo alternatyvų ne finansų įmonėms pasirinkimą skatinant investicijas į nuosavybės vertybinius popierius. 2014 m. rugsėjo mėn. oficialiai įsteigta Vystymosi finansavimo institucija ketina spręsti rinkos nepakankamumo problemą, dėl kurios MVĮ sunkiau gauti finansavimą;

               (13)būtų galima stiprinti priemones, kuriomis siekiama padidinti teisingumo sistemos efektyvumą ir pagerinti jos kokybę, visų pirma, kiek tai susiję su teismų veiklos vertinimu ir interneto priemonių naudojimu, ir atlikti teismo procesų dalyvių arba teisės specialistų apklausas. Remiantis 2015 m. ES teisingumo rezultatų suvestine, civilinių ir komercinių bylų nagrinėjimas tebėra ilgas (386 dienos). Vykdymo užtikrinimo bylų skaičius ir toliau nežymiai mažėja, tačiau nagrinėjimo užbaigimo trukmė išlieka ilga (2014 m. – 1 045 dienos). Su mokesčių ir administraciniais teismais susijusios reformos vykdomos lėčiau negu kitos teismų reformos. Dėl išaugusio bankroto bylų skaičiaus reikia skirti daugiau lėšų pirmosios instancijos teismams ir mokymams šioje srityje. Įmonių likvidumui toliau kliudo smarkiai vėluojantys mokėjimai, ypač viešojo sektoriaus. Nesiimta jokių naujų priemonių ir neprisiimta įsipareigojimų, kaip spręsti šių pavėluotų mokėjimų klausimą. Nepakanka skaidrumo apie privačiojo ir viešojo sektoriaus partnerystes vietos bei regionų valdžios lygmenimis, o apie koncesijas – visais lygmenimis. Korupcijos prevencijai kliudo neefektyvus esamos teisinės sistemos, kurios stebėjimo, įgyvendinimo ir sankcijų vykdymo užtikrinimo aspektus reikia tobulinti, taikymas;

               (14)nauja transporto reguliavimo institucija veiklos dar nevykdo. Uostų, geležinkelių ir miestų viešojo transporto koncesijų liberalizavimo priemonės įgyvendinamos lėtai, todėl nepavyksta skatinti investicijų. Įgyvendinant ilgalaikį transporto planą ir uostų sektoriaus reformos darbotvarkę padaryta tik nedidelė pažanga. Vėluojama įgyvendinti Lisabonos ir Porto didmiesčių zonų transporto koncesijas. Be to, padaryta nedidelė pažanga pakartotinėse derybose dėl uostų koncesijų ir geležinkelių sektoriuje. Tebevyksta geležinkelių (REFER) ir kelių (EP) infrastruktūros operatorių susijungimas, kuriuo siekiama pagerinti naujos kelių ir geležinkelių infrastruktūros įstaigos finansinį tvarumą. Sumažintas transporto sektoriuje veikiančių valstybės įmonių darbuotojų skaičius;

               (15)atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Portugalijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2015 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat įvertino veiksmus, kurių Portugalija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Portugalijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–5 rekomendacijose;

               (16)atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo Portugalijos stabilumo programą ir savo nuomonę
                  10
                visų pirma pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (17)atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose;

               (18)atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Remdamasi šia analize, Taryba pateikė konkrečias rekomendacijas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro. Portugalija taip pat turėtų užtikrinti, kad tos rekomendacijos būtų visiškai ir laiku įgyvendintos,

               REKOMENDUOJA Portugalijai 2015–2016 m. imtis šių veiksmų:

               1.Imantis reikiamų priemonių užtikrinti tvarų perviršinio deficito panaikinimą 2015 m. 2016 m. užtikrinti 0,6 % BVP fiskalinį koregavimą siekiant vidutinio laikotarpio tikslo. Siekiant geriau kontroliuoti išlaidas, užtikrinti Įsipareigojimų kontrolės įstatymo vykdymą. Pagerinti pensijų sistemos tvarumą vidutiniu laikotarpiu. Užtikrinti valstybės įmonių finansinį tvarumą. Toliau gerinti mokestinių prievolių vykdymą ir mokesčių administravimo efektyvumą.

               2.Konsultuojantis su socialiniais partneriais ir pagal nacionalinę praktiką skatinti derinti darbo užmokestį ir produktyvumą atsižvelgiant į įgūdžių ir vietos darbo rinkos sąlygų skirtumus, taip pat į regionų, sektorių ir įmonių ekonominės veiklos rezultatų skirtumus. Užtikrinti, kad minimalaus darbo užmokesčio raida atitiktų užimtumo ir konkurencingumo skatinimo tikslus.

               3.Pagerinti valstybinių užimtumo tarnybų efektyvumą visų pirma įtraukiant daugiau neregistruotų jaunų žmonių. Užtikrinti veiksmingą išmokų gavėjų aktyvumo skatinimą ir tinkamą minimalių pajamų programos aprėptį.

               4.Imtis priemonių, kuriomis siekiama sumažinti įmonių skolų naštą, spręsti įmonių neveiksnių paskolų santykio bankuose klausimą ir mažinti įmonių įsiskolinimui palankų mokestinį iškraipymą, susijusį su pelno apmokestinimu. Didinti perspektyvioms įmonėms skirtų skolos restruktūrizavimo priemonių efektyvumą pradedant bankams ir skolininkams taikyti paskatas, kad jie dalyvautų pradiniame restruktūrizavimo proceso etape.

               5.Paspartinti priemonių įgyvendinimą ir padidinti skaidrumą, susijusį su koncesijomis, įskaitant transporto sektoriaus koncesijas, ir privačiojo ir viešojo sektoriaus partnerystėmis vietos bei regionų lygmenimis.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

                     (2)
                  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

                     (3)
                  COM(2015) 271.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  OL L 140, 2013 5 27, p. 11.

                     (6)
                  C(2014) 8812 final.

                     (7)
                  COM(2014) 902.

                     (8)
                  COM(2014) 904.

                     (9)
                  SWD(2015) 41 final.

                     (10)
                  Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


|

52011PC0019

/* KOM/2011/0019 galutinis */  Pasiūlymas TARYBOS REKOMENDACIJA dėl politinių priemonių, kuriomis siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių

	[pic] | EUROPOS KOMISIJA |Briuselis, 2011.1.31KOM(2011) 19 galutinisPasiūlymasTARYBOS REKOMENDACIJAdėl politinių priemonių, kuriomis siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičiųSEK(2011) 98 galutinisSEK(2011) 97 galutinisSEK(2011) 96 galutinisAIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS2010 m. birželio mėn. Europos Vadovų Taryba priėmė strategiją „Europa 2020“, pagrįstą trimis vienas kitą papildančiais pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo prioritetais. Vienas iš penkių pagrindinių jos tikslų – iki 2020 m. ES sumažinti mokyklos nebaigusių asmenų dalį[1] iki 10 proc. ar dar daugiau. Šiuo metu apie 6 mln. ES jaunuolių mokyklą palieka įgiję tik pagrindinį ar žemesnį išsilavinimą. Negalima leisti, kad tai toliau tęstųsi. Užskirsti kelią mokyklos nebaigimui yra itin svarbu tiek siekiant kovoti su neigiamomis skurdo ir socialinės atskirties pasekmėmis vaikų vystymuisi, tiek siekiant geriau parengti vaikus ir nutraukti nepalankios padėties perdavimo iš kartos į kartą ciklą.ES atsigaunant po ekonomikos krizės, ekonomikos augimas priklausys nuo geresnių įgūdžių, o žemos kvalifikacijos darbuotojai turės vis mažiau darbo galimybių. Didelis mokyklos nebaigusių asmenų skaičius – pažangaus ir integracinio augimo kliūtis. Jis turi neigiamo poveikio jaunimo užimtumui, dėl jo didėja skurdo bei socialinės atskirties rizika. Mokyklos nebaigimas reiškia neišnaudotas jaunuolių galimybes ir prarastas socialines bei ekonomines galimybes. Intensyvus mokyklos nebaigusių jaunuolių skaičiaus mažinimas – pagrindinė investicija į ES gerovę ir socialinę sanglaudą ateityje.Mokyklos nebaigimas nėra nauja problema, tačiau ji didėja. Beveik prieš dešimtmetį Švietimo ministrų taryba nusistatė tikslą sumažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių, atspindintį visų valstybių narių politinį prioritetą. Šioje srityje padaryta pažanga (minėtas skaičius sumažintas nuo 17,6 proc. 2000 m. iki 14,4 proc. 2009 m.[2]), tačiau ji nėra pakankama, o jos tempas yra per lėtas, kad būtų pasiektas 2020 m. tikslas. Yra daugybė valstybių narių gerosios patirties pavyzdžių, tačiau bendras politinis metodas daugelyje šalių nėra nei pakankamai veiksmingas, nei pakankamai strategiškas. ES gali suteikti papildomos naudos padėdama valstybėms narėms rengti veiksmingesnius politinius metodus ir taip sparčiau pagerinti padėtį.Mokyklos nebaigimo priežastys yra labai asmeninės, tačiau mokslus metantys asmenys paprastai priklauso blogesnėje socialinėje ir ekonominėje padėtyje esančių asmenų grupėms ir yra kilę iš menkai išsilavinusių šeimų. Didžiausią švietimo ir mokymo įstaigų nebaigusių asmenų dalį sudaro asmenys iš pažeidžiamų grupių ir jaunuoliai, turintys specialiųjų švietimo poreikių. Berniukai daug dažniau linkę nebaigti mokyklos nei mergaitės. Vidutinis ES pirmos kartos migrantų, nebaigusių mokyklos, rodiklis yra dvigubai didesnis nei vietinių; kai kuriose šalyse daugiau kaip 40 proc. migrantų jaunuolių yra nebaigę mokyklos. Mokyklos nebaigiančių romų dalis yra dar didesnė.Moksleiviai, kurie patiria sunkumų bendrojo lavinimo mokyklose, dažnai pereina į profesines mokyklas. Todėl profesinėms mokykloms tenka ypatinga atsakomybė ir uždavinys mažinant mokyklos nebaigusių asmenų skaičių. Profesinės mokyklos gali padidinti motyvaciją mokytis, pasiūlyti moksleiviams daugiau laisvės bei tinkamesnį mokymą ir tiesiogiai atsižvelgti į jaunuolių su darbo rinka susijusius siekius.Nepaisant to, kad pažanga mažinant mokyklos nebaigusių asmenų skaičių lėta visoje Europoje, kai kurios valstybės narės pasiekė puikių rezultatų. Tačiau atsižvelgiant į bendrą darbą taikant atvirąjį koordinavimo metodą, lyginamuosius duomenis ir analitinius tyrimus paaiškėja, kad svarbiausi sėkmingų politinių priemonių aspektai yra tvirti mokyklos nebaigimo priežasčių ir dažnumo įrodymai, šios problemos sprendimo priemonių nuoseklumas ir darna, tarpsektorinio pobūdžio bendradarbiavimas ir taikomų metodų išsamumas. Mokyklos nebaigimo problemą reikia spręsti įvairiais – socialiniu, jaunimo, šeimos, sveikatos, vietos bendruomenės, užimtumo ir švietimo – politiniais lygmenimis. Svarbų vaidmenį mažinant mokyklos nebaigusių asmenų skaičių atlieka platesnės švietimo koncepcijos, kaip antai kultūrinis švietimas, bendradarbiavimas su įmonėmis ar kitomis suinteresuotosiomis šalimis už mokyklos ribų, sportas, – tai skatina kūrybiškumą, naujovišką mąstymą, kultūrų dialogą ir socialinę sanglaudą.Atsižvelgiant į švietimo srityje griežtai taikomą subsidiarumo principą ir švietimo sistemų įvairovę, neįmanoma ir nepageidaujama siūlyti visoms valstybėms narėms bendro sprendimo. Nekeičiant status quo padaryta pažanga yra gerokai mažesnė, palyginti su bendrai švietimo ministrų nustatytu ir Europos Vadovų Tarybos patvirtintu užmoju. Todėl Komisija nusprendė, kad Tarybos rekomendacija yra veiksmingiausias būdas nustatyti sistemą, pagal kurią valstybėse narėse galėtų būtų parengtas visapusiškas metodas, kuris padėtų įgyvendinti vieną pagrindinių strategijos „Europa 2020“ tikslų.Rekomendacija bus sustiprintos valstybių narių pastangos, padedant joms rengti politines priemones, kuriomis būtų nustatomos mokyklos nebaigimo priežastys ir ši problema sprendžiama atsižvelgiant į mokymosi visą gyvenimą perspektyvą, atsisakyti atskirų priemonių, kuriomis kovojama su mokyklos nebaigimo problema, įgyvendinimo ir nustatyti išsamias strategijas, spręsti šią problemą kaip reiškinį, svarbų kelioms susijusioms politikos sritims, įtraukti visas suinteresuotąsias šalis ir sistemingiau bei nuosekliau taikyti politines intervencines priemones.Rekomendacija, kurioje nustatytos pagrindinės suderintos, išsamios ir įrodymais pagrįstos kovos su mokyklos nebaigimo problema politinės priemonės, siekiama:-  nustatyti pamatinę sistemą, siekiant padėti valstybėms narėms parengti veiksmingesnes kovos su mokyklos nebaigimo problema politines priemones,-  padėti valstybėms narėms jas įgyvendinti,-  žymiai sumažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių visose valstybėse narėse.2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS REZULTATAI IR POVEIKIO VERTINIMASPasiūlymas grindžiamas 2006–2010 m. valstybių narių darbu pagal atvirąjį koordinavimo metodą, kurį atliekant daugiausia dėmesio skirta galimybėms ir socialinei įtraukčiai mokymosi visą gyvenimą srityje. Politinės sistemos esmė išsamiai aptarta su įvairiomis suinteresuotosiomis šalimis: švietimo ministerijomis, mokyklinio ugdymo ir profesinio mokymo srities Europos suinteresuotųjų šalių organizacijomis, vaikų teises ginančiomis ir jų gerovę užtikrinančiomis organizacijomis ir migrantų bei romų organizacijomis. Mokyklos nebaigimo tema taip pat aptarta dvejose viešosiose konsultacijose „XXI a. mokyklos“ (2007 m.) ir „Migracija ir švietimas“ (2008 m.). Suinteresuotosios šalys tvirtai pritarė idėjai nacionalines pastangas remti ES lygmens veiksmais ir pabrėžė, kad ekonomikos sunkmečiu problemą būtina spręsti nedelsiant. Pirmininkaujant Belgijai 2010 m. liepos mėn. surengtame ministrų seminare pažymėta būtinybė valstybėms narėms dažniau dalytis gerąja patirtimi ir pritarta pasiūlymams, kad Sąjunga turėtų parengti lanksčią politinę sistemą, grindžiamą patirtimi, sukaupta sprendžiant tokius klausimus, kaip Europoje visuotinis moksleivių bendrųjų gebėjimų nustatymas.Poveikio vertinimo valdyba 2010 m rugsėjo 24 d. pateikė pirmąją nuomonę dėl poveikio vertinimo, o 2010 m. spalio 22 d. paskelbė teigiamą nuomonę dėl peržiūrėto poveikio vertinimo ataskaitos. Galutinėje poveikio vertinimo ataskaitoje atsižvelgta į valdybos pastabas.3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAISiūlomų veiksmų santraukaRekomendacijoje nustatyti svarbiausi darnios, išsamios ir įrodymais pagrįstos kovos su mokyklos nebaigimo problema politikos aspektai, kuriuos sudaro prevencinės, intervencinės ir kompensacinės priemonės. Šios priemonės susijusios su visais švietimo ir mokymo lygmenimis, struktūriniais švietimo ir mokymo sistemų aspektais, galimomis mokyklos lygmens intervencinėmis priemonėmis ir individualia parama moksleiviams, kuriems kyla mokyklos nebaigimo pavojus.Rekomendacijoje atsižvelgta į faktą, kad mokyklos nebaigimas yra sudėtingas reiškinys, kurio ypatumai įvairiose šalyse, tarp regionų ir kartais net pačiuose regionuose skiriasi. Todėl būtina ne tik stebėti problemą, bet ir imtis subsidiarumo principą atitinkančių, pritaikytų veiksmų. Rekomendacija taip pat siekiama padėti toliau dalytis gerąja patirtimi ir plėtoti politiką taikant atvirąjį koordinavimo metodą.Rekomendacijoje valstybės narės raginamos:-  nustatyti svarbiausius veiksnius, dėl kurių nebaigiama mokykla, ir stebėti nacionalinio, regionų ir vietos lygmenų pokyčius;-  remiantis konkrečiomis aplinkybėmis, rengti ir įgyvendinti išsamias tarpsektorines politines priemones, skirtas mokyklos nebaigimo problemai įveikti.Rekomendacijoje Europos Komisija raginama remti nacionalinio lygmens politines priemones:-  stebint pokyčius valstybėse narėse ir skatinant savitarpio mokymąsi ir dalijimąsi gerąja patirtimi;-  remiant politines priemones, kuriomis siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių, visose atitinkamose Komisijos administruojamose veiklos srityse, kurių tikslinė grupė – vaikai bei jaunimas, ir skatinant tarpsektorinį bendradarbiavimą;-  pradedant analizes, lyginamuosius mokslinius tyrimus ir bendradarbiavimo projektus.Teisinis pagrindasPagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 165 straipsnį Europos Sąjunga prie geros kokybės švietimo plėtojimo prisideda skatindama valstybių narių bendradarbiavimą ir prireikus paremdama bei papildydama jų veiksmus. SESV 166 straipsnyje kalbama apie profesinio mokymo politikos, kuria remiami ir papildomi valstybių narių veiksmai, įgyvendinimą. Siūloma rekomendacija siekiama sustiprinti valstybių narių pastangas kovojant su bendrojo lavinimo ir profesinių mokyklų nebaigimo problema. Siekiant padėti valstybėms narėms, joje pateikta tikslinių ir išsamių politinių kovos su mokyklos nebaigimo problema priemonių rengimo sistema.Remiantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 9 straipsniu, pagal kurį Sąjunga, nustatydama savo politikos kryptis ir veiksmus, „atsižvelgia į reikalavimus, susijusius su didelio užimtumo skatinimu, tinkamos socialinės apsaugos užtikrinimu, kova su socialine atskirtimi, aukšto lygio švietimu, mokymu ir žmonių sveikata“, siūlomoje rekomendacijoje pabrėžiama būtinybė Komisijos ir valstybių narių politinėmis priemonėmis ir programomis kovoti su mokyklos nebaigimo problema.Subsidiarumo, papildomumo ir proporcingumo principaiSiūloma rekomendacija siekiama prisidėti prie kokybiško švietimo ir mokymo ir padėti valstybėms narėms vykdyti darbus, kuriuos jos įsipareigojo atlikti pagal strategiją „Europa 2020“. Ja skatinamas politikos plėtojimas valstybėse narėse ir mokymasis iš gerosios patirties pavyzdžių, siekiant padėti valstybės narėms parengti išsamias strategijas, pagal kurias būtų nuosekliai mažinamas mokyklos nebaigusių asmenų ir žemą kvalifikaciją turinčių suaugusiųjų skaičius. Rekomendacijoje nustatyta sistema, pagal kurią valstybės narės gali veiksmingiau rengti politines kovos su mokyklos nebaigimo problema priemones. Atsižvelgdamos į savo padėtį, valstybės narės ir toliau pačios sprendžia, kokias politines priemones pasirinkti. Todėl šis pasiūlymas atitinka subsidiarumo principą.Rekomendacija siekiama sustiprinti politinį įsipareigojimą vykdyti reformas, kurios negali būti įgyvendintos vien tik pasitelkiant ES švietimo ir mokymo programas ar struktūrinius fondus. Be to, joje pabrėžiama būtinybė koordinuoti politiką ir imtis įvairių politinių veiksmų, nesutelkiant viso dėmesio vien tik švietimo politikos priemonėms taikant atvirąjį koordinavimo metodą pagal programą „Švietimas ir mokymas 2020“. Tačiau įgyvendinimo metodai išlieka pačių valstybių narių atsakomybė; jie parenkami atitinkamu lygmeniu ir pagal nacionalines, regionų ir (arba) vietos aplinkybes, todėl pasiūlymas atitinka proporcingumo principą.4. POVEIKIS BIUDŽETUIPasiūlymas ES biudžetui poveikio neturi.5. NEPRIVALOMI DUOMENYSNėra duomenų.PasiūlymasTARYBOS REKOMENDACIJAdėl politinių priemonių, kuriomis siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių(Tekstas svarbus EEE)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 165 ir 166 straipsnius,atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,kadangi:(1) Siekiant kai kurių pagrindinių strategijos „Europa 2020“[3] tikslų, būtina mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių[4]. Joje aptariami siekiai, susiję tiek su pažangiu augimu keliant švietimo ir mokymo lygį, tiek su integraciniu augimu sprendžiant problemas, susijusias su vienu iš didžiausių nedarbo ir skurdo rizikos veiksnių. Todėl vienas pagrindinių strategijos „Europa 2020“ tikslų – sumažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių nuo 14,4 proc. 2009 m. iki 10 proc. 2020 m. Valstybės narės įsipareigojo nustatyti nacionalinius tikslus, atsižvelgdamos į savo atitinkamą pradinę padėtį ir nacionalines aplinkybes.(2) Integruotose strategijos „Europa 2020“ įgyvendinimo gairėse valstybės narės raginamos imtis visų būtinų priemonių, kad būtų užkirstas kelias mokyklos nebaigimui[5].(3) Pavyzdinėje iniciatyvoje „Europos kovos su skurdu ir socialine atskirtimi planas“[6] padėtas veiksmų pagrindas socialinei ir teritorinei sanglaudai užtikrinti ypatingą dėmesį skiriant tam, kad būtų nutrauktas su blogesne padėtimi susijęs ciklas ir sustiprinti prevenciniai veiksmai. Joje nagrinėjamas vienas pagrindinių strategijos „Europa 2020“ tikslų – per ateinantį dešimtmetį padėti išbristi iš skurdo ir socialinės atskirties bent 20 mln. europiečių.(4) Strategijos „Europa 2020“ pavyzdinės iniciatyvos „Judus jaunimas“ tikslas – „siekti geresnių Europos aukštojo mokslo įstaigų rezultatų ir didinti jų tarptautinį patrauklumą, gerinti visų lygių švietimo ir mokymo kokybę ES, derinant kompetenciją ir lygias galimybes, skatinant studentų ir stažuotojų judumą, ir gerinti jaunimo užimtumo padėtį“[7].(5) 2003 m. gegužės mėn. Tarybos išvadose dėl darbo programos „Švietimas ir mokymas 2010“ priėmimo[8] teigiama, kad 2010 m. mokyklos nebaigusių asmenų dalis turėtų būti mažesnė nei 10 proc. (mokyklos nebaigę asmenys apibrėžiami kaip švietimo ar mokymo įstaigose nebesimokantys 18–24 m. amžiaus asmenys, turintys tik pagrindinį ar žemesnį išsilavinimą). Šis lyginamasis standartas nebuvo pasiektas. Šiuo metu vidurinės mokyklos nebaigia vienas iš septynių jaunuolių.(6) Mokyklos nebaigimo priežastys įvairiose šalyse ir regionuose labai skiriasi. Politines priemones, kuriomis siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių, būtina pritaikyti prie konkrečių regiono ar šalies aplinkybių; nėra vieno sprendimo visoms valstybėms narėms.(7) Nepaisant šalių ir regionų skirtumų, visose valstybėse narėse yra svarių įrodymų, kad mokyklos nebaigimo problema yra aktualesnė blogesnėje padėtyje esančių ir pažeidžiamų asmenų grupėms. Be to, didžiausią švietimo ir mokymo įstaigų nebaigusių asmenų dalį sudaro jaunuoliai, turintys specialiųjų poreikių. Mokyklos nebaigimas nulemia tiek nepalankią socialinę padėtį, tiek nuolatinę socialinės atskirties riziką.(8) 2009 m. lapkričio 26 d. Tarybos išvadose dėl vaikų iš migrantų šeimų švietimo[9] nurodyta, kad moksleiviai iš migrantų šeimų paprastai dažniau linkę nebaigti mokyklos, nors daugeliui jų mokykloje sekasi gerai. Vidutinis mokyklos ES nebaigusių migrantų rodiklis dvigubai didesnis nei vietos moksleivių. Remiantis turimais duomenimis mokyklos nebaigusių romų rodiklis yra dar didesnis.(9) 2008 m. gegužės 22 d. Tarybos išvadose dėl suaugusiųjų mokymosi[10] pripažinta suaugusiųjų mokymosi reikšmė sprendžiant mokyklos nebaigimo problemą, kai kvalifikacijos neįgijusiems suaugusiesiems suteikiama antra galimybė, daugiausia dėmesio skiriant visų pirma pagrindinių bei IT įgūdžių ugdymui ir kalbų mokymuisi.(10) 2007 m. lapkričio 15 d. Tarybos rezoliucijoje dėl naujų gebėjimų naujoms darbo vietoms[11] pabrėžta būtinybė didinti bendrą įgūdžių lygį ir teikti pirmenybę asmenų, kuriems gresia ekonominė ir socialinė atskirtis, visų pirma mokyklos nebaigusių asmenų, švietimui ir mokymui. Pažymėta, kad būtina teikti profesinio orientavimo paslaugas ir parengti individualius mokymo planus darbo ieškantiems asmenims ir plėtoti formaliojo bei neformaliojo mokymosi ir savimokos rezultatų patvirtinimo priemones.(11) 2010 m. gegužės mėn. išvadose dėl švietimo ir mokymo socialinio aspekto[12] Taryba pritarė, kad siekiant sėkmingai užkirsti kelią mokyklos nebaigimui, būtina vietos, regionų ir nacionaliniu lygmenimis plėtoti žinias apie asmenų, kuriems kyla pavojus nebaigti mokyklos, grupes ir sistemas, pagal kurias būtų iš anksto nustatoma, kam kyla toks pavojus, ir padarė išvadą, kad turėtų būti įgyvendinamos išsamios tarpsektorinės strategijos, pagal kurias vykdoma visose mokyklose taikoma sisteminga politika, kuria atsižvelgiama į įvairius mokyklos nebaigimo veiksnius.(12) Švietimo reformų poveikiui pajusti reikia laiko. Tam, kad per artimiausią dešimtmetį būtų sumažintas mokyklos nebaigusių asmenų skaičius ir pasiektas strategijos „Europa 2020“ tikslas, būtina kuo greičiau įgyvendinti išsamias tarpsektorines mokyklos nebaigusių asmenų skaičiaus mažinimo strategijas.(13) Bendra europine visapusiškų metodų sistema, kuria siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių, galima padėti valstybėms narėms peržiūrėti taikomas politines priemones, pagal strategiją „Europa 2020“ parengti nacionalines reformų programas, atnaujinti ir nustatyti naujas strategijas, kurios darytų didelį poveikį ir teiktų didelės ekonominės naudos. Ja taip pat galėtų būti remiamasi vykdant bendradarbiavimą pagal atvirąjį koordinavimo metodą ir naudojant ES finansavimo priemones,REKOMENDUOJA VALSTYBĖMS NARĖMS:Naudotis šios rekomendacijos priede pateikta sistema, kad galėtų:1. nustatyti svarbiausius veiksnius, dėl kurių nebaigiama mokykla, ir stebėti šio reiškinio ypatumus nacionaliniu, regionų ir vietos lygmenimis, kad galėtų nustatyti tikslines ir veiksmingas įrodymais pagrįstas politines priemones;2. remdamosi nacionaliniais strategijos „Europa 2020“ tikslais, iki 2012 m. pabaigos priimti išsamias mokyklos nebaigusių asmenų skaičiaus mažinimo strategijas ir užtikrinti jų įgyvendinimą; šias strategijas turėtų sudaryti prevencinės, intervencinės ir kompensacinės priemonės;3. užtikrinti, kad šioje strategijoje būtų numatytos tinkamos priemonės valstybių narių piliečių, kuriems kyla didesnis pavojus nebaigti mokyklos, grupėms, kaip antai vaikams iš blogesnėje socialinėje ir ekonominėje padėtyje esančių šeimų, migrantų ar romų šeimų, arba turintiems specialiųjų švietimo poreikių;4. užtikrinti, kad šios strategijos būtų susijusios tiek su bendruoju lavinimu, tiek su profesiniu rengimu bei mokymu, ir jiems būdingomis problemomis;5. visose su vaikais ir jaunimu susijusiose politikos srityse integruoti priemones, kuriomis remiamas mokyklos nebaigusių asmenų skaičiaus mažinimas, ir derinti skirtingų politikos sektorių ir suinteresuotųjų šalių veiklą, siekiant padėti asmenims, kuriems kyla mokyklos nebaigimo pavojus ir kurie jau metė, mokyklą, kadangi mokyklos nebaigimas yra sudėtinga problema, kurios neįmanoma išspręsti vien tik švietimu ir mokymu,PRAŠO KOMISIJOS:1. Prisidėti prie valstybių narių pastangų, stebint valstybių narių pokyčius, kad būtų nustatytos tendencijos.2. Remti nacionalinių strategijų rengimą bei dalijimąsi gerąja patirtimi ir sudaryti sąlygas veiksmingam valstybių narių savitarpio mokymuisi dalijantis žiniomis apie priemones, kuriomis siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių ir gerinti vaikų, kuriems iškilęs mokyklos nebaigimo pavojus, mokymosi rezultatus.3. Į visus atitinkamus ES veiksmus, susijusius su vaikais ir jaunimu, integruoti priemones, kuriomis skatinama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių.4. Remti veiksmingų politinių priemonių, kuriomis būtų sprendžiama mokyklos nebaigimo problema, rengimą vykdant lyginamuosius ir mokslinius tyrimus.5. Užtikrinti, kad bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis, ES mokymosi visą gyvenimą programa, Europos struktūrinių fondų lėšomis ir bendrąja mokslinių tyrimų ir inovacijų programa būtų padedama įgyvendinti nacionalines strategijas.6. Reguliariai pranešti apie pažangą siekiant strategijos „Europa 2020“ tikslo, susijusio su mokyklos nebaigiančių asmenų skaičiaus mažinimu (pateikiant metinę augimo apžvalgą) ir įgyvendinant nacionalines strategijas (pateikiant ataskaitą dėl Europos bendradarbiavimo švietimo ir mokymo srityje strateginės programos („Švietimas ir mokymas 2020“)), pirmą kartą kaip 2015 m. bendros pažangos ataskaitos dalį.Priimta BriuselyjeTarybos varduPirmininkasPRIEDASIšsamių politinių priemonių, kuriomis siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių, sistemaMokyklos nebaigusių asmenų skaičiaus mažinimo strategijos turėtų būti pagrįstos nacionalinio, regionų ir vietos lygmens su šiuo reiškiniu susijusių sąlygų analize, nes vidutiniais rodikliais įvairių regionų ir šalių skirtumai išreiškiami nepakankamai. Mokyklos nebaigusių asmenų grupė yra nevienalytė, o asmeninės mokyklos nebaigimo priežastys labai skirtingos. Svarbūs veiksniai yra šeimos kilmė ir socialinės bei ekonominės aplinkybės, kaip antai darbo rinkos trauka. Jų poveikis priklauso nuo švietimo ir mokymo sistemos struktūros, turimų mokymosi galimybių ir mokymosi aplinkos. Mažinant mokyklos nebaigusių asmenų skaičių labai svarbu koordinuoti su vaikų ir jaunuolių gerove, socialine apsauga, jaunimo užimtumu ir būsimomis karjeros perspektyvomis susijusią politiką.1. Pagrindinių veiksnių nustatymas ir stebėsenaMokyklos nebaigimo priežastys yra sudėtingos ir įvairios, tačiau dažnai jos susijusios su blogesne socialine ir ekonomine padėtimi, menką išsilavinimą turinčiomis šeimomis, atskirtimi švietimo ir mokymo įstaigose arba prastais mokymosi rezultatais, darbo rinkos traukos veiksniais ir (arba) įvairiomis socialinėmis, emocinėmis ir mokymosi problemomis, dėl kurių kyla pavojus, kad moksleiviai mes mokyklą.Reikia atsižvelgti į tai, kokio tipo švietimo įstaigoje moksleiviai mokosi. Kai kuriose valstybėse narėse moksleiviai, kurie patiria sunkumų bendrojo lavinimo mokykloje, dažnai pasirenka profesines mokyklas. Todėl profesinėms mokykloms tenka ypatinga atsakomybė ir uždavinys mažinant mokyklos nebaigusių asmenų skaičių. Įrodymais pagrįstomis politinėmis priemonėmis daugiausia dėmesio turi būti skiriama tiek bendrojo lavinimo, tiek profesinių mokyklų veiklai.Norint parengti įrodymais pagrįstas ir ekonomiškas politines priemones kovai su mokyklos nebaigimo problema, būtina rinkti ir kaupti su šiuo reiškiniu susijusius duomenis. Taip būtų galima atlikti vietos, regionų ir nacionalinio lygmens analizę. Šie duomenys galėtų būti informacija apie mokyklos nebaigusių asmenų dalį, perėjimą iš vieno švietimo lygmens į kitą, taip pat apie mokyklos nelankymą ir jos vengimą.-  Renkant informaciją būtų galima nustatyti pagrindines mokyklos nebaigimo priežastis, susijusias su skirtingomis moksleivių grupėmis, mokyklomis, švietimo ir mokymo įstaigų tipais, savivaldybėmis ar regionais.-  Sujungus mokyklos nebaigimo duomenis ir sociologinius bei ekonominius duomenis galima naudoti tikslingesnes priemones ir politiką. Tą lengviau padaryti galima taip pat renkant ir analizuojant informaciją apie mokyklos nebaigusių asmenų motyvaciją, jų užimtumą ir karjeros perspektyvas.-  Gerinant strategijas ir programas, kuriomis didinamos moksleivių galimybės gerai mokytis, svarbu remtis galiojančių politinių priemonių, kuriomis siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių, efektyvumo ir veiksmingumo vertinimu.2. Politinė sistemaIšsamias strategijas sudaro įvairios politinės priemonės, skirtingų politikos sektorių koordinavimas ir priemonių, kuriomis remiamas mokyklos nebaigusių asmenų skaičiaus mažinimas, sąsajos su kitomis priemonėmis, kurių tikslinė grupė yra vaikai ir jaunuoliai. Tai yra daugiausia socialinės politikos ir rėmimo priemonės, taip pat užimtumo, jaunimo, šeimos ir integracijos politika. Horizontalus skirtingų suinteresuotųjų šalių koordinavimas ir vertikalus skirtingų valdžios lygmenų koordinavimas yra vienodai svarbūs. Mokyklos nebaigimo problemos sprendimo strategijas turėtų sudaryti prevenciniai, intervenciniai ir kompensaciniai aspektai. Valstybės narės išsamias strategijų sudedamąsias dalis turėtų parinkti atsižvelgdamos į savo pačių aplinkybes ir sąlygas.2.1 Prevencinių politinių priemonių tikslas – užkirsti kelią problemai jai dar neišryškėjus. Tokiomis priemonėmis užtikrinamos geresnės švietimo ir mokymo paslaugos, siekiant skatinti geresnius mokymosi rezultatus ir šalinti kliūtis gerai mokytis.Jų tikslas – iš anksto suteikti tvirtą pagrindą moksleiviams išnaudoti savo mokymosi potencialą ir sėkmingai integruotis mokyklose.1.  Kokybiškas ikimokyklinis ugdymas ir priežiūra naudinga visiems vaikams, visų pirma kilusiems iš blogesnėje padėtyje esančių šeimų, įskaitant migrantus ir romus. Tai užtikrina didesnę fizinę vaiko gerovę, socialinę ir emocinę raidą, kalbos ir pagrindinius kognityvinius įgūdžius. Ikimokyklinis ugdymas ir priežiūra turėtų būti kokybiški, įperkami ir prieinami blogesnėje padėtyje esančioms šeimoms, taip pat turėtų būti užtikrintas pakankamas pedagogų skaičius.Šiomis priemonėmis sprendžiami švietimo ir mokymo sistemų organizavimo, mokyklų išteklių, individualių mokymosi programų prieinamumo, pakeičiamumo ir lankstumo klausimai, taip pat lyčių nelygybės ir iš blogesnėje padėtyje esančių šeimų kilusių vaikų, kurių gimtoji kalba yra kita, rėmimo klausimai.2.  Didesnės mokymosi galimybės – ilgesnis privalomasis švietimas arba galimybės mokytis kitos nei įprasta amžiaus grupės asmenims – gali turėti įtakos jaunuolių ir jų šeimų elgsenai ir padidinti vidurinę mokyklą baigusių asmenų skaičių.3.  Įgyvendinant aktyvią segregacijos šalinimo politiką ir teikiant papildomą paramą mokykloms, kurios yra blogesnėje padėtyje esančiuose regionuose arba turi daug moksleivių iš blogesnėje socialinėje ir ekonominėje padėtyje esančių šeimų, galima padėti pagerinti įvairių socialinių sluoksnių moksleivių mokyklose pasiskirstymą bei mokymo paslaugas ir taip pagerinti moksleivių iš blogesnėje socialinėje ir ekonominėje padėtyje esančių šeimų mokymosi rezultatus ir sumažinti pavojų, kad jie nebaigs mokyklos.4.  Padedant vaikams, kurių gimtoji kalba yra kita nei vartojama mokykloje, gerinti mokykloje vartojamos kalbos žinias ir padedant mokytojams mokyti vaikus, kurių kalbų mokėjimo lygis skiriasi, gerinami migrantų vaikų mokymosi rezultatai ir mažinamas pavojus, kad jie nebaigs mokyklos.5.  Gerinant mokymo programų lankstumą ir pakeičiamumą (pvz., mokymo kursą dalijant į modulius ar suteikiant galimybę dirbti ir mokytis), visų pirma padedama moksleiviams, kuriems prasčiau sekasi mokykloje. Taip juos galima paskatinti tęsti mokslą, kuris geriau pritaikytas prie jų poreikių ir gebėjimų. Taip pat galima nagrinėti su lytimi susijusias konkrečias mokyklos nebaigimo priežastis, kaip antai patekimą į darbo rinką pirma laiko arba paauglių nėštumą.6.  Gerinant profesinio mokymo programas ir didinant jų patrauklumą bei lankstumą, rizikos grupėms priklausantiems moksleiviams suteikiama patikimų alternatyvų. Profesiniu mokymu, kuris gerai integruotas į bendras švietimo ir mokymo sistemas, sudaromos alternatyvios galimybės gauti vidurinįjį ir aukštąjį išsilavinimą.2.2 Intervencinėmis politinėmis priemonėmis siekiama užkirsti kelią mokyklos nebaigimo problemai gerinant švietimo įstaigų mokymo kokybę, reaguojant į pirmuosius pavojaus ženklus ir tikslingai remiant moksleivius ar moksleivių grupes, kurioms kyla mokyklos nebaigimo pavojus. Jos susijusios su visais švietimo lygmenimis – nuo ikimokyklinio iki vidurinio ugdymo.Mokyklos ar mokymo įstaigos lygmens strategijos, kuriomis sprendžiama mokyklos nebaigimo problema, įtrauktos į bendrą mokyklų plėtotės politiką. Jomis siekiama kurti palankią mokymosi aplinką, stiprinti mokymo kokybę ir inovacijas, gerinti mokytojų kompetenciją, susijusią su socialine ir kultūrų įvairove, ir plėtoti kovos su smurtu ir priekabiavimu metodus.7.  Siekiant skatinti jaunuolius tęsti mokslą ir siekti gerų mokymosi rezultatų, reikia skatinti mokyklas tapti mokymosi bendruomenėmis, pagrįstomis visoms suinteresuotosioms šalims bendra mokyklų plėtros vizija, naudotis visa patirtimi ir žiniomis ir sukurti nešališką, įdomią ir patogią mokymosi aplinką.8.  Kuriant išankstinio perspėjimo apie rizikos grupėms priklausančius moksleivius sistemas galima padėti imtis veiksmingų priemonių, kol problemos netapo akivaizdžios, moksleiviai nepradėjo nutolti nuo mokyklos ir praleidinėti pamokas ar nemetė mokyklos.9.  Aktyvesniu tėvų dalyvavimu mokymo procese, glaudesniu jų bendradarbiavimu su mokytojais ir mokyklų bei tėvų partneryste skatinama šeimos parama siekiant gerų mokymosi rezultatų. Šiuo atveju gali padėti vietos bendruomenės atstovai, kurie padeda bendrauti ir mažinti nepasitikėjimą.10.  Plėtojant ryšius su suinteresuotosiomis šalimis už mokyklos ribų, kaip antai vietos bendruomenės tarnybomis, migrantų ir mažumų bendruomenių organizacijomis, sporto ir kultūros asociacijomis, darbdaviais ir pilietinės visuomenės organizacijomis, galima rasti holistinių sprendimų padėti rizikos grupėms priklausantiems moksleiviams ir sulaukti išorės, pvz., psichologų, socialinių darbuotojų ir su jaunimu dirbančių asmenų, kultūros ir bendruomenės reikalų tarnybų, pagalbos.11.  Tam, kad mokyklos lygmens priemonės būtų sėkmingos, būtina remti mokytojus, dirbančius su rizikos grupėms priklausančiais moksleiviais, ir suteikti jiems daugiau galių. Tinkamai parengtiems mokytojams lengviau prisitaikyti prie moksleivių įvairovės, padėti moksleiviams iš blogesnėje socialinėje padėtyje esančių šeimų ir įveikti kitus su mokymu susijusius sunkumus.12.  Užklasine veikla mokykloje ir už jos ribų, taip pat menine, kultūrine bei sporto veikla galima padidinti rizikos grupėms priklausančių moksleivių savigarbą ir sustiprinti jų gebėjimą išvengti mokymosi sunkumų.Pavienių asmenų lygmens intervencinėmis politinėmis priemonėmis siekiama nustatyti pavieniams moksleiviams skirtus įvairius paramos mechanizmus, kurie būtų pritaikyti prie jų poreikių. Jomis daugiausia dėmesio skiriama asmeniniam vystymuisi, siekiant stiprinti rizikos grupėms priklausančių moksleivių gebėjimą išvengti konkrečių sunkumų, kurie gali būti socialinio, kognityvinio ar emocinio pobūdžio, ir juos įveikti.13.  Teikiant individualią pagalbą pavieniams moksleiviams padedama įveikti konkrečius mokymosi, socialinius ir asmeninius sunkumus. Švietimo darbuotojai ar bendruomenės nariai moksleiviams teikia tikslinę individualią pagalbą arba juos konsultuoja mažose grupėse.14.  Stiprinant specialiai pritaikytus mokymosi metodus ir padedant rizikos grupėms priklausantiems moksleiviams mokytis, jiems padedama prisitaikyti prie formaliojo švietimo reikalavimų ir įveikti švietimo ir mokymo sistemos keliamas kliūtis.15.  Stiprinant orientavimą ir konsultavimą padedama moksleiviams pasirinkti profesiją, pereiti iš vieno švietimo lygio į kitą ir iš švietimo sistemos patekti į darbo rinką. Tai sumažina klaidingais lūkesčiais ar nepakankama informacija paremtų netinkamų sprendimų priėmimo tikimybę. Jaunuoliams lengviau priimti spendimus, atitinkančius jų siekius, asmeninius interesus ir gebėjimus.16.  Finansinės paramos priemonėmis, kaip antai išmokomis mokslui, sprendžiama dėl finansinių priežasčių iškilusi mokyklos nebaigimo problema. Tokia parama gali būti teikiama, jei moksleivis mokyklą lanko reguliariai, ar gali būti susieta su šeimų socialinėmis išmokomis.2.3 Kompensacinėmis priemonėmis siekiama padėti tiems, kurie metė mokyklą, siūlant būdus grįžti į švietimo ir mokymo įstaigas ir įgyti kvalifikaciją.17.  Sėkmingomis vadinamosiomis antros galimybės programomis sudaromos konkrečius mokyklos nebaigusių asmenų poreikius atitinkančios mokymosi sąlygos, pripažįstamas jų įgytas išsilavinimas ir skatinama jų gerovė. Šios programos skiriasi nuo mokyklų programų tiek organizaciniu aspektu, tiek mokymo būdais, ir dažnai skirtos mažoms besimokančiųjų grupėms, pritaikytos konkretiems asmenims ir siejamos su naujovišku mokymu ir lanksčiomis mokymosi programomis. Jos turi būti lengvai prieinamos ir nemokamos.18.  Svarbu numatyti skirtingus būdus grįžti į tradicinę švietimo ir mokymo sistemą. Pamokos, skirtos pasivyti kitus moksleivius, gali padėti panaikinti atotrūkį.19.  Pripažįstant ir patvirtinant ankstesnį išsilavinimą, įskaitant neformaliojo mokymosi ir savimokos rezultatus, didinamas moksleivių pasitikėjimas savimi bei savigarba ir palengvinamas jų grįžimas į mokyklą. Tai gali paskatinti juos tęsti mokslą, padėti įvertinti savo gebėjimus ir geriau pasirinkti profesiją.20.  Tikslinę individualią paramą sudaro sunkumų patiriantiems jaunuoliams teikiama socialinė, finansinė, pedagoginė ir psichologinė pagalba. Ji itin svarbi jaunuoliams, esantiems sunkioje socialinėje padėtyje ar patyrusiems emocinių sukrėtimų, dėl kurių jie negalėjo tęsti mokslo.[1] Terminas „mokyklos nebaigimas“ reiškia visas mokymo nutraukimo prieš įgyjant vidurinį ar lygiavertį profesinį išsilavinimą formas.[2] Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas, 2010 m.[3] COM(2010) 2020.[4] Terminas „mokyklos nebaigimas“ reiškia visas mokymo nutraukimo prieš įgyjant vidurinį ar lygiavertį profesinį išsilavinimą formas.[5] OL L 308, 2010 11 24, p. 50.[6] COM(2010) 0758.[7] „Pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija“, COM(2010) 2020.[8] 2003 m. gegužės 5–6 d. Tarybos išvados dėl Europos švietimo ir mokymo vidurkio rodiklių (lyginamųjų standartų) (dok. 8981/03).[9] OL C 301, 2009 12 11, p. 5.[10] OL C 140, 2008 6 6, p. 10.[11] OL C 290, 2007 12 4, p. 1.[12] OL C 135, 2010 5 26, p. 2.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 05 18
            COM(2016) 341 final
            Rekomendacija
            TARYBOS REKOMENDACIJA
            dėl 2016 m. Lenkijos nacionalinės reformų programossu Tarybos nuomone dėl 2016 m. Lenkijos konvergencijos programos

               Rekomendacija

               TARYBOS REKOMENDACIJA

               dėl 2016 m. Lenkijos nacionalinės reformų programos

                  su Tarybos nuomone dėl 2016 m. Lenkijos konvergencijos programos

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,

               atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo
                  1
               , ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją
                  2
               ,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas
                  3
               ,

               atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,

               atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,

               kadangi:

               (1)2015 m. lapkričio 26 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą
                  4
               , kuria pradedamas 2016 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2016 m. kovo 17–18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2015 m. lapkričio 26 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą
                  5
               , kurioje Lenkija nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (2)2016 m. Lenkijos ataskaita
                  6
                paskelbta 2016 m. vasario 26 d. Joje įvertinta Lenkijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2015 m. liepos 14 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas ir siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

               (3)2016 m. balandžio 28 d. Lenkija pateikė 2016 m. nacionalinę reformų programą ir 2016 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (4)į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų programas. Kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimui paremti, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis Europos struktūrinių ir investicijų fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse
                  7
               ;

               (5)šiuo metu Lenkijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. 2016 m. konvergencijos programoje Vyriausybė numato, kad nominalusis balansas nuo 2,6 % BVP 2015 m. padidės iki 2,9 % BVP 2017 m., o tada sumažės iki 1,3 % BVP 2019 m. Vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo – 1 % BVP struktūrinio deficito –programos laikotarpiu iki 2019 m. pasiekti nenumatoma. Pagal konvergencijos programą valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP nuo 51,3 % BVP 2015 m. padidės iki 52,5 % BVP 2017 m., o tada sumažės iki 50,4 % BVP 2019 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra tikėtinas 2016 m. ir palankus vėlesniais metais. Remiantis Komisijos 2016 m. pavasario prognoze, esama rizikos, kad bus smarkiai nukrypta nuo rekomenduojamo koregavimo 2016 m. ir, jeigu politika nesikeis, 2017 m. Remdamasi konvergencijos programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2016 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad esama rizikos, jog Lenkija nesilaikys Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Todėl siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi nuostatų 2016 ir 2017 m., reikės papildomų priemonių;

               (6)Lenkija yra vienintelė valstybė narė, kuri neturi visavertės nepriklausomos fiskalinės tarybos ir nėra paskelbusi planų ją sukurti. Be Lenkijos Konstitucijoje įtvirtintos skolos stabdžio taisyklės, Lenkija 2013 m. priėmė išlaidų stabilizavimo taisyklę, kuri pirmą kartą visapusiškai buvo taikyta 2015 m. biudžete. Tačiau taisyklė buvo iš dalies pakeista 2015 m. gruodžio mėn., siekiant sudaryti sąlygas padidinti išlaidas. Dėl nepalankios pirminės biudžeto būklės ir numatomo visuomenės senėjimo išlaidų didėjimo, daugiausia susijusio su sveikatos priežiūros išlaidomis, kyla didelė rizika ilgalaikiam fiskaliniam tvarumui. Dėl prognozuojamo skolos didėjimo skolos tvarumo požiūriu fiskalinė rizika vidutiniu laikotarpiu yra didelė;

               (7)prognozuojama, kad PVM pajamos, kaip BVP dalis, 2015 m. išliks mažos, nepaisant iki šiol nustatytų priemonių, pavyzdžiui, atvirkštinio apmokestinimo mechanizmo ar bendros įmonių pažeidžiamuose sektoriuose atsakomybės. Padidinti PVM surinkimą ir kovoti su sukčiavimu PVM yra Lenkijos vyriausybės prioritetai ir šiuo klausimu yra rengiama strategija. Numatoma, kad ji apims tokias priemones kaip naujos IT priemonės sukčiavimui PVM nustatyti bei su juo kovoti ir mokesčių administravimo pertvarka. 2017 m. sausio mėn. bus įvesta mažesnė įmonių mokėjimų grynaisiais pinigais riba. Neveiksmingas mokesčių administravimas – ilgalaikė ir iki šiol aktuali Lenkijos problema. Mokesčių surinkimo išlaidų santykis, t. y. administracinės išlaidos, palytinti su grynosiomis surenkamomis mokestinėmis pajamomis, yra didžiausias ES;

               (8)Lenkija toliau taiko lengvatinius PVM tarifus daugeliui prekių ir paslaugų. Dėl to prarandama pajamų ir mažinamas PVM sistemos veiksmingumas. Duomenys rodo, kad lengvatiniai PVM tarifai nėra veiksminga priemonė siekiant socialinės politikos tikslų, visų pirma dėl to, kad jie nėra specialiai taikomi pažeidžiamiems namų ūkiams. Dažnai jie virsta didelėmis subsidijomis turtingiems mokesčių mokėtojams. Manoma, kad socialinės išmokos ir pajamų mokestis yra tikslingesnės priemonės, taigi, labiau tinkamos siekiant perskirstymo tikslų. Potencialiai dėl lengvatinių PVM tarifų ir pasirinktinių išimčių taikymo prarandamos pajamos yra vienos iš didžiausių ES;

               (9)nepaisant neseniai padarytos pažangos Lenkijos darbo rinkoje susiduriama su didelėmis problemomis – senėjančia darbo jėga, mažu našumu ir didele darbo rinkos segmentacija. Prie jų prisideda švietimo sistemos trūkumai. Nors pastaraisiais metais švietimo sistema buvo labai pagerinta, mokiniai vis dar įgauna nepakankamai kompleksinių įgūdžių, reikalingų sparčiai kintančiai darbo rinkai ir inovacijoms. Palyginti žema Lenkijos aukštojo mokslo ir mokslo apskritai reputacija neigiamai veikia mokymo kokybę. Lenkijos aukštojo mokslo tarptautinimo lygis yra labai ribotas vertinant tiek pagal užsienio studentų skaičių, tiek pagal tarptautinį mokslinį bendradarbiavimą. Aukštojo mokslo finansavimo modelis pakankamai neskatina kokybės, nes jis daugiausia grindžiamas universitetų padėtimi praeityje ir kiekybiniais rodikliais, tokiais kaip studentų ir akademinių darbuotojų skaičius. Pasak darbdavių, aukštųjų mokyklų absolventai stokoja tokių kompleksinių gebėjimų kaip gebėjimas spręsti problemas, kritinis mąstymas ar komandinis darbas. Mokymosi visą gyvenimą programose dalyvaujama menkai, o profesinis švietimas ir mokymas neatitinka rinkos poreikių;

               (10)nors pastaraisiais metais labai padaugėjo galimybių naudotis ikimokyklinio ugdymo paslaugomis ir padidėjo naudojimasis jomis, ankstyvosios vaiko priežiūros paslaugų pasiūla tebėra viena prasčiausių ES. Dėl iki septynerių metų padidinto amžiaus, nuo kurio privaloma lankyti mokyklą, ir panaikintos prievolės penkerių metų vaikams lankyti ikimokyklinio ugdymo įstaigas, taip pat naujų išmokų vaikui gali būti dar labiau sustiprintas neigiamas poveikis dalyvavimui darbo rinkoje, ypač moterų;

               (11)nepaisant didelio nuolatinių darbo sutarčių padaugėjimo 2015 m. terminuotų darbo sutarčių dalis Lenkijoje dalis yra viena didžiausių ES. Lenkija neseniai ėmėsi kai kurių priemonių spręsti darbo rinkos segmentacijos problemą. Buvo įvestas darbo kodekso pakeitimas, padidintos su kai kuriomis civilinės teisės sutartimis susijusios socialinio draudimo įmokos ir 2017 m. sausio mėn. numatoma nustatyti minimalų valandinį darbo užmokestį pagal civilinės teisės sutartis dirbantiems asmenims. Vis dėlto tam tikros darbo kodekso ypatybės neteikia paskatų darbdaviams samdyti darbuotojus pagal neterminuotas sutartis ir tokios sutartys vis dar naudojamos ribotai. Taip yra daugiausia dėl sudėtingo darbo rinkos reglamentavimo ir didelių netiesioginių išlaidų, patiriamų atleidžiant iš darbo pagal tokias sutartis. Tarp jų – didelės procedūrinės išlaidos, išlaidos, susijusios su ilgais ir neaiškiais ginčų nagrinėjimo mechanizmais, taip pat tokios nuostatos, kaip vyresnio amžiaus darbuotojų speciali apsauga nuo atleidimo iš darbo;

               (12)dėl konkretiems sektoriams taikomos lengvatinės socialinio draudimo tvarkos, visų pirma smarkiai subsidijuojamų ūkininkų ir kalnakasių pensijų sistemų, patiriama didelių biudžeto išlaidų ir tai gali mažinti darbo jėgos judumą. Pagal specialią ūkininkams skirtą socialinio draudimo sistemą apdraustų asmenų mažėjo nuo 2007 m. ir Vyriausybė numato, kad 2019 m. tokių asmenų iš viso bus 1,18 mln., o pensijų išmokų skaičius, siekiantis 1,229 mln., greičiausiai didės iki 2018 m. Nuo 2011 m. valstybės biudžeto išlaidų ūkininkams skirtai sistemai (KRUS) dalis nuolat siekė 1 % BVP. Ūkininkams nenustatyta bendra mokestinė prievolė ar reikalavimas turėti apskaitos sistemą, o KRUS savifinansavimas yra menkas. 2014 m. Lenkijoje buvo 1,382 mln. ūkių, iš kurių 52 % nesiekė 5 ha (GUS). Kalnakasiams netaikoma bendroji nustatyto dydžio įmokomis finansuojama valstybinė pensijų sistema; jiems taikomi lengvatiniai pensijų daugiklio koeficientai, dėl kurių valstybė patiria daugiau kaip 0,5 % BVP išlaidų per metus. Dėl nepalankios demografinės perspektyvos jau sumažėjo darbingo amžiaus gyventojų dalis. Todėl būtina užtikrinti užimtumo, ypač vyresnio amžiaus darbuotojų, didėjimo tendenciją, be kita ko, siekiant išlaikyti valstybinės pensijų sistemos adekvatumą ir tvarumą. Nors vidutinis faktinis senatvės pensijos amžius pastaraisiais metais padidėjo, jis išlieka gerokai mažesnis už teisės aktais nustatytą pensinį amžių. Todėl būtina didinti faktinį senatvės pensijos amžių, siekiant užtikrinti ilgalaikį būsimų pensijų socialinį adekvatumą ir valstybės finansų stabilumą, taip pat padidinti dalyvavimą darbo rinkoje;

               (13)nepaisant nemažų investicijų pastaraisiais metais, transporto, energetikos ir ryšių tinkluose išlieka kliūčių ir trūkumų. Investicinę veiklą stabdo viešojo administravimo ir mokesčių sistemos kliūtys, mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir inovacijų aplinka bei lėtas sutarčių vykdymo užtikrinimas. Prasti valdymo ir administraciniai gebėjimai neigiamai veikia galimybes laiku įgyvendinti geležinkelių sektoriaus investicinius projektus ir kitus transporto, energetikos ir telekomunikacijų infrastruktūros projektus. Lenkijos ekonomika vis dar yra imli energijai ir lemia didelį anglies dioksido išmetimą į aplinką; potenciali nauda dėl pagerinto energijos vartojimo efektyvumo būtų didelė. Elektros energijos gamybos įrenginiai senėja ir tebėra labai priklausomi nuo anglių. Elektros energijos tinklas nepakankamai sujungtas su kaimyninių šalių tinklais. Nuo 2016 m. sausio 1 d. turėjusios pradėti galioti atsinaujinančiosios energijos rėmimo schemos įsigaliojimas nukeltas ir tai lėmė netikrumą dėl investicijų. Pagrindiniai investicijas, ypač statybų sektoriuje, stabdantys veiksniai – labai menka teritorijų planavimo aprėptis ir nestabilumas, visų pirma vietos lygmeniu, taip pat pernelyg didelis reglamentavimas bei reguliavimo ir administracinis nenuoseklumas, dėl kurių apsunkinamas statybos leidimų išdavimas;

               (14)atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Lenkijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2016 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Lenkija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Lenkijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–3 rekomendacijose;

               (15)atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo konvergencijos programą, o jos nuomonė
                  8
                visų pirma pateikta toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

               REKOMENDUOJA Lenkijai 2016–2017 m. imtis šių veiksmų:

               1.Užtikrinti 0,5 % BVP metinį fiskalinį koregavimą 2016 ir 2017 m. siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo. Stiprinti fiskalinę sistemą, be kita ko, įsteigiant nepriklausomą fiskalinę tarybą. Gerinti mokesčių surinkimą užtikrinant geresnį PVM prievolių vykdymą ir riboti dažną lengvatinių PVM tarifų taikymą.

               2.Užtikrinti pensijų sistemos tvarumą ir adekvatumą ir padidinti dalyvavimą darbo rinkoje pradedant preferencinės pensijų tvarkos reformą, pašalinant kliūtis sudaryti pastovesnes darbo sutartis ir gerinant švietimo ir mokymo atitiktį darbo rinkos poreikiams.

               3.Imtis priemonių siekiant pašalinti kliūtis investicijoms į transporto, statybos ir energetikos infrastruktūrą ir padidinti teritorijų planavimo vietos lygmeniu aprėptį.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

                     (2)
                  COM(2016) 341 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 ir P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  SWD(2016) 89 final.

                     (7)
                  COM(2014) 494 final.

                     (8)
                  Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 05 18
            COM(2016) 326 final
            Rekomendacija
            TARYBOS REKOMENDACIJA
            dėl 2016 m. Vokietijos nacionalinės reformų programossu Tarybos nuomone dėl 2016 m. Vokietijos stabilumo programos

               Rekomendacija

               TARYBOS REKOMENDACIJA

               dėl 2016 m. Vokietijos nacionalinės reformų programos

                  su Tarybos nuomone dėl 2016 m. Vokietijos stabilumo programos

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,

               atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo
                  1
               , ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,

               atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo
                  2
               , ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją
                  3
               ,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas
                  4
               ,

               atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,

               atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,

               kadangi:

               (1)2015 m. lapkričio 26 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą
                  5
               , kuria pradedamas 2016 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2016 m. kovo 17–18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2015 m. lapkričio 26 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą
                  6
               , kurioje Vokietija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos
                  7
               . Šią rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2016 m. vasario 18–19 d., o Taryba ją priėmė 2016 m. kovo 8 d.; Kaip šalis, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Vokietija turėtų užtikrinti, kad ta rekomendacija būtų visiškai ir laiku įgyvendinta;

               (2)Vokietijos ataskaita
                  8
                paskelbta 2016 m. vasario 26 d. Joje įvertinta Vokietijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2015 m. liepos 14 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas ir siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“. Į ją įtraukta ir nuodugni apžvalga pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį. 2016 m. kovo 8 d. Komisija priėmė komunikatą
                  9
               , kuriame pateikiami nuodugnios apžvalgos rezultatai. Komisijos analizė leidžia daryti išvadą, kad Vokietijoje yra susidaręs makroekonominis disbalansas. Visų pirma didelis nuolatinis einamosios sąskaitos perteklius atspindi tiek viešojo, tiek privačiojo sektoriaus perteklines santaupas ir mažesnes investicijas. Mažos vidaus investicijos trukdo potencialiam augimui, o didelė priklausomybė nuo užsienio paklausos lemia makroekonominę riziką tuo atveju, jei užsienio paklausa sumažėtų. Atsižvelgiant į einamosios sąskaitos pertekliaus dydį, jis daro neigiamą poveikį euro zonos ekonominės veiklos rezultatams. Sprendžiant šią problemą padidinus investicijas, padidėtų Vokietijos augimo potencialas ir padėtų užtikrinti atsigavimo tvarumą euro zonoje;

               (3)2016 m. balandžio 15 d. Vokietija pateikė 2016 m. stabilumo programą, o 2016 m. balandžio 29 d. – nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (4)į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų programas. Kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimui paremti, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis Europos struktūrinių ir investicijų fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse
                  10
               ;

               (5)šiuo metu Vokietijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir skolos taisyklė. 2016 m. stabilumo programoje Vyriausybė numato subalansuotą nominalųjį biudžetą pasiekti 2016–2020 m. Vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, t. y. 0,5 % BVP struktūrinio deficito, bus laikomasi su atsarga visą programos laikotarpį. Stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP laipsniškai sumažės iki 59 ½ % 2020 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos ir kurio nepatvirtino nepriklausoma įstaiga, yra tikėtinas. Remiantis Komisijos 2016 m. pavasario prognoze, numatoma, kad struktūrinis balansas 2016 ir 2017 m. pasieks 0,4 % BVP perteklių, taigi viršys vidutinio laikotarpio biudžeto tikslą. Galimi nuokrypiai, įskaitant dėl to, kad siekiama patenkinti viešųjų investicijų poreikį, ateityje būtų vertinami atsižvelgiant į reikalavimą išlaikyti vidutinio laikotarpio tikslo lygio struktūrinį balansą. Prognozuojama, kad bendroji skola toliau užtikrintai mažės sparčiau, nei reikalaujama pagal skolos taisyklę. Tai sukuria galimybių skatinti viešąsias investicijas. Remdamasi stabilumo programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2016 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad Vokietija turėtų atitikti Stabilumo ir augimo pakto nuostatas;

               (6)nors federalinė vyriausybė priėmė keletą priemonių, kad ateinančiais metais padidintų investicijas į infrastruktūrą, iki šiol nepanašu, kad šios lėšos tvariai padidintų viešąsias investicijas ir kad būtų tenkinami investicijų į infrastruktūrą reikalavimai. Pastaraisiais metais bendros švietimo ir mokslinių tyrimų srities išlaidos padidėjo tik nežymiai ir 2015 m. gali nesiekti 10 % BVP nacionalinio tikslo. Nuolatinės investicijos į švietimą, mokslinius tyrimus ir inovacijas yra itin svarbios siekiant ateityje užtikrinti Vokietijos konkurencinę padėtį. Kadangi numatoma, jog 2016–2017 m. nominalusis ir struktūrinis biudžetas išliks subalansuotas, ir toliau išlieka pakankamai fiskalinio manevravimo galimybių didesnėms viešosioms investicijoms nepažeidžiant Stabilumo ir augimo pakto taisyklių ir nacionalinės skolos stabdžio taisyklės. Pensijų sistemos pertvarkymas padėtų užtikrinti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą. Dabartinio finansinio subalansavimo struktūra yra sudėtinga ir dėl jos paprastai mažinamos paskatos atskirose žemėse didinti pajamas. Šiuo metu vykstanti federalinių fiskalinių santykių peržiūra suteikia galimybę sustiprinti sistemą, be kita ko, užtikrinant pakankamai viešųjų investicijų visais valdžios lygmenimis, ypač savivaldybėse. Dabartiniame kompromisiniame pasiūlyme, dėl kurio susitarė žemės, numatytas supaprastintas horizontalus fiskalinis subalansavimas. Tačiau tebėra neaišku, kaip bus toliau atskirtos su išlaidomis susijusios kompetencijos, ir nepasiektas tikslas padidinti pajamų autonomiją. Tradiciniam transporto infrastruktūros finansavimui valstybės lėšomis alternatyvios priemonės, be kita ko, taikant viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės programas, naudojamos nedaug. Be to, investicijoms kliudo ir sudėtinga atskirų valdžios lygmenų atsakomybė už planavimą, su administraciniais gebėjimais susiję trukdžiai ir sudėtingos patvirtinimo procedūros. Efektyvesnis viešųjų pirkimų naudojimas taip pat galėtų turėti teigiamą poveikį investicijoms, nes visoje ES skelbiamų pirkimų konkursų apimtis tebėra gerokai mažesnė už ES vidurkį;

               (7)sudėtinga įmonių apmokestinimo sistema tebetrukdo privačiojo sektoriaus investicijoms, o bendra įmonių pelno mokesčių našta, įskaitant vietos prekybos mokestį (Gewerbesteuer) ir solidarumo pridėtinį mokestį, išlieka didelė. Dėl to, kad į mokesčio bazę įtraukti ne pelno elementai, vietos prekybos mokestis taikomas neveiksmingai. Mokesčių sistema palankesnė skolos, o ne nuosavo kapitalo finansavimui, ir atitinkamas įsiskolinimui palankaus mokestinio iškraipymo rodiklis 2015 m. buvo vienas iš aštuonių didžiausių visoje ES. 2007–2014 m. gana palankių augimui vartojimo mokesčių ir periodinių nekilnojamojo turto mokesčių dalis visuose mokesčiuose išliko stabili ir siekė apie 28–29 %, o tai yra žemas rodiklis, palyginti su 32–33 % ES vidurkiu. Be to, toliau ryškėjo tendencija didinti nekilnojamojo turto perdavimo mokesčius užuot labiau naudojantis mažiau iškreipiančiais periodiniais nekilnojamojo turto mokesčiais. Veiksmai, kurių imtasi modernizuojant mokesčių administravimą apsiribojo tuo, kad federalinė vyriausybė priėmė teisės aktus, kuriais siekiama supaprastinti mokesčių administravimo procedūras. Vis dar netaikomas automatinis keitimasis mokesčių duomenimis tarp 16 žemių mokesčių administratorių, kuris galėtų padidinti mokesčių auditų efektyvumą. Apskritai, dėl struktūrinių trūkumų ir vėluojančio modernizavimo mokesčių administravimo rezultatai yra palyginti prasti, o mokesčių surinkimas neveiksmingas;

               (8)Vokietijoje finansavimo sąlygos yra iš esmės palankios. Tačiau, palyginus tarptautiniu mastu, rizikos kapitalo rinka tebėra nepakankamai išvystyta, o su mokesčiais susijusios pagrindinės sąlygos gali riboti jos dydį. Galimybių gauti rizikos kapitalo didinimas – svarbus veiksnys skatinant verslumą, įskaitant aukštųjų technologijų sektoriuose, ir teikiant žinioms imlias paslaugas. Vokietijos Vyriausybė pradėjo taikyti įvairias priemones, siekdama pagerinti sąlygas rizikos kapitalui, o tolesnės priemonės yra svarstomos. Be to, rizikos kapitalo reglamentavimo sistemos peržiūra galėtų paskatinti privačias investicijas, įskaitant iš užsienio investuotojų;

               (9)politikos veiksmai siekiant skatinti konkurenciją paslaugų, ypač profesinių paslaugų, sektoriuose yra riboti. Vokietija yra viena iš valstybių narių, kuriose paslaugų sektoriuje yra didelių reguliavimo kliūčių. Ribojamo pobūdžio produktų rinkos reglamentavimas turi įtakos kainoms ir našumui. Mažas darbo našumas ir dideli antkainiai rodo, kad Vokietija turi dar daug ką nuveikti, kad pagerintų profesinių paslaugų veiklos rezultatus. Problemos verslo paslaugų srityje susijusios su leidimų suteikimo reikalavimais, daugiadalykės veiklos apribojimais, draudimo reikalavimais ir fiksuotais tarifais. Taip pat tebėra taikomi teisinės formos ir akcijų valdymo reikalavimai. Vokietijos pateiktame veiksmų plane, kuris parengtas atlikus galimybių imtis reglamentuojamųjų profesijų ir verstis jomis tarpusavio vertinimą, siūloma nedaug veiksmų, nors tikrai reikalingi platesnio užmojo pasiūlymai;

               (10)nepaisant to, kad bendri darbo rinkos rezultatai yra labai geri, ypač nedarbo lygis kaip niekada žemas, tačiau su gyventojų senėjimu susijęs darbo jėgos ir kvalifikuotų darbuotojų trūkumas grėsmingai didėja, reikia naudoti visą turimą darbo jėgą. Kadangi šios tendencijos kelia problemų ne tik darbo rinkai, bet ir pensijų sistemos tvarumui ir adekvatumui, atrodo būtina didinti paskatas į pensiją išeiti vėliau. Numatoma, kad didės vyresnio amžiaus žmonių skurdo rizika ir palaipsniui mažinama valstybinės pensijų sistemos pajamų pakeitimo norma, o dalyvavimo antrojoje arba trečiojoje pensijų sistemos pakopoje rodikliai yra per maži, kad iš esmės sušvelnintų šią riziką. Materialinės padėties patikrinimu grindžiamų minimalias pajamas gaunantiems pensininkams skirtų išmokų gavėjų skaičius nuo 2003 m. iki 2014 m. išaugo beveik dvigubai. Tačiau pasiūlymai didinti paskatas į pensiją išeiti vėliau (Flexi-Rente) dar nėra oficialiai įtvirtinti. Kol kas neaišku, ar jie bus efektyvūs švelninant 2014 m. pradėtas taikyti paskatas išeiti į pensiją anksčiau;

               (11)tam tikrų grupių, ypač moterų ir migrantų kilmės žmonių, potencialas darbo rinkoje tebėra neišnaudojamas, ir yra išlikusios paskatos nedirbti, ypač antriesiems šeimoje uždirbantiems asmenims. Specifinės mokesčių sistemos ir sveikatos draudimo ypatybės atgraso antruosius šeimoje uždirbančius asmenis nuo įsidarbinimo ar dirbtų valandų skaičiaus didinimo. Dėl to yra susidariusi tokia padėtis, kad visą darbo dieną dirba maža moterų dalis, o moterų vidutiniškai per dieną dirbtų valandų skaičius yra mažiausias ES, nepaisant didelio moterų užimtumo lygio. Nors įvedus minimalų darbo užmokestį viena iš šalutinių pasekmių buvo tai, kad šiek tiek pasistūmėta pereinant nuo smulkių darbų prie standartinio darbo, smulkiais darbais vis dar užsiima apie septynis milijonus darbuotojų. Kadangi smulkūs darbai yra atleisti nuo gyventojų pajamų mokesčio ir daugeliu atveju nuo visų darbuotojų mokamų socialinių įmokų, darbuotojai nenori pereiti į darbus, kuriuose darbo užmokestis viršytų smulkaus darbo užmokesčio ribą, t. y. 450 EUR per mėnesį; Paprastai šis nenoras dar stipresnis sutuoktinių, kuriems taikomas bendras pajamų apmokestinimas, atveju. Nežymaus kelių išmokų padidinimo ir fiskalinio stabdžio kompensavimo teigiamą poveikį namų ūkių pajamoms ir vartojimui gali didžia dalimi atsverti didesnės darbuotojų mokamos socialinės įmokos. Mokesčių pleištas minimalaus darbo užmokesčio lygmeniu yra didelis, palyginti su kitomis valstybėmis narėmis, todėl darbo užmokesčio skalės gale pajamos yra mažesnės. Sumažinus darbuotojų mokamas socialinio draudimo įmokas arba gyventojų pajamų mokestį, be kita ko, taikant tikslines išmokas arba mokesčių grąžinimą, šis mokesčių pleištas būtų sumažintas, o tai savo ruožtų padidintų mažai uždirbančių asmenų disponuojamąsias pajamas ir kartu atsirastų daugiau vartojimo galimybių;

               (12)dėl didelio per praėjusius metus atvykusių pabėgėlių skaičiaus Vokietija patiria daug socialinių ir ekonominių pasekmių. Numatoma, kad dėl atvykusių pabėgėlių trumpuoju laikotarpiu padidės viešosios išlaidos ir bus sukurta papildoma vidaus paklausa, taigi padidės BVP, tačiau poveikis užimtumui ir augimui vidutiniu laikotarpiu priklausys nuo to, ar pabėgėliai bus sėkmingai integruoti į darbo rinką, ir nuo jų socialinės integracijos, be kita ko, skiriant paramą švietimui. Šis klausimas yra vienas iš svarbiausių ES ir valstybių narių politinėje darbotvarkėje ir jis bus stebimas ir kruopščiai analizuojamas, be kita ko, ir 2017 m. šalies ataskaitoje;

               (13)atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Vokietijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2016 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Vokietija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Vokietijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–3 rekomendacijose;

               (14)atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą ir mano
                  11
               , kad Vokietija turėtų laikytis Stabilumo ir augimo pakto;

               (15)atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–3 rekomendacijose,

               REKOMENDUOJA Vokietijai 2016–2017 m. imtis šių veiksmų:

               1. Pasinaudojant fiskalinio manevravimo galimybe ir suteikiant prioritetą išlaidoms, pasiekti, kad viešosios investicijos, ypač į infrastruktūrą, švietimą, mokslinius tyrimus ir inovacijas, nuolat didėtų. Patobulinti federalinius fiskalinius santykius, kartu siekiant išspręsti nuolatos per mažų valstybės investicijų problemą, ypač savivaldybių lygmeniu.

               2. Sumažinti mokesčių sistemos neveiksmingumą, visų pirma peržiūrint įmonių apmokestinimą ir vietos prekybos mokestį, modernizuoti mokesčių administravimą ir peržiūrėti rizikos kapitalo reglamentavimo sistemą. Sustiprinti priemones konkurencijai paslaugų sektoriuje, ypač verslo paslaugų ir reglamentuojamųjų profesijų, skatinti.

               3.Didinti paskatas vėliau išeiti į pensiją ir mažinti paskatas nedirbti antriesiems šeimoje uždirbantiems asmenims. Sumažinti didelį mokesčių pleištą mažai uždirbantiems asmenims ir palengvinti perėjimą nuo smulkių darbų prie standartinio darbo.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

                     (2)
                  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

                     (3)
                  COM(2016) 326 final.

                     (4)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 ir P8_TA(2016)0060.

                     (5)
                  COM(2015) 690 final.

                     (6)
                  COM(2015) 691 final.

                     (7)
                  COM(2015) 692 final.

                     (8)
                  SWD(2016) 75 final.

                     (9)
                  COM(2016) 95 final.

                     (10)
                  COM(2014) 494 final.

                     (11)
                  Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.