title: 2013 m. liepos 9 d. Tarybos rekomendacija dėl 2013 m. Prancūzijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2017 m. Prancūzijos stabilumo programos

text:
               30.7.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 217/27

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2013 m. liepos 9 d.
   dėl 2013 m. Prancūzijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2017 m. Prancūzijos stabilumo programos
   2013/C 217/08
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir kuri daugiausia dėmesio skiria toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. ji priėmė sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2012 m. birželio 29 d. valstybių narių valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;

               (4)

               2012 m. liepos 10 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) (toliau – 2012 m. rekomendacija) dėl Prancūzijos 2012 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl 2012–2016 m. Prancūzijos stabilumo programos;

               (5)

               2012 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2013 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2012 m. lapkričio 28 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nurodė, kad Prancūzija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (6)

               vykdant Europos semestro veiklą, Europos Parlamentas buvo tinkamai įtrauktas remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1466/97, ir 2013 m. vasario 7 d. priėmė rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2013 m. metinėje augimo apžvalgoje bei rezoliuciją dėl dalyvavimo rengiant 2013 m. metinę augimo apžvalgą;

               (7)

               2013 m. kovo 14 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą, šalinti socialines krizės pasekmes ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (8)

               2013 m. balandžio 10 d. Komisija pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį paskelbė Prancūzijos nuodugnios apžvalgos rezultatus. Remdamasi analize, Komisija daro išvadą, kad Prancūzijoje susidaręs makroekonominis disbalansas, kurį būtina stebėti ir dėl kurio reikia imtis ryžtingų politinių veiksmų. Visų pirma toliau reikia dėmesio prekybos balanso ir konkurencingumo padėties pablogėjimui, kurį lemia tiek su sąnaudomis susiję, tiek nesusiję veiksniai, taip pat atsižvelgiant į blogėjančią išorės poziciją ir didelę valstybės skolą, kad būtų sumažinta neigiamo poveikio Prancūzijos ekonomikos ir ekonominės ir pinigų sąjungos veikimui rizika, visų pirma atsižvelgiant į Prancūzijos ekonomikos dydį;

               (9)

               2013 m. balandžio 30 d. Prancūzija pateikė savo 2013 m. nacionalinę reformų programą ir savo 2012–2017 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (10)

               remdamasi stabilumo programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba laikosi nuomonės, kad nepaisant didelio masto konsolidavimo priemonių, kuriomis nominalus deficitas sumažintas nuo 7,5 % BVP 2009 m. iki 4,8 % BVP 2012 m., Prancūzijai nepavyks ištaisyti perviršinio deficito ne vėliau kaip 2013 m. pagal 2009 m. gruodžio 2 d. Tarybos rekomendaciją. Tokią padėtį visų pirma lėmė prastesnė, nei planuota priimant 2009 m. gruodžio 2 d. Tarybos rekomendaciją, ekonominė aplinka, kurią tik iš dalies kompensavo neplanuotos pajamos, tuo tarpu priemonės buvo labiau nukeltos į laikotarpio pabaigą. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos stabilumo programoje pateiktos biudžeto projekcijos, 2013 m. yra tikėtinas, tačiau 2014 m. – per daug optimistinis. Visų pirma valdžios institucijos tikisi, kad po sąstingio 2012 m. (0 %) ir 2013 m. (+0,1 %) BVP 2014 m. augs 1,2 %, darant prielaidą, kad bus imtasi fiskalinių priemonių valdžios sektoriaus deficitui sumažinti iki 2,9 % BVP 2014 m. Palyginti Komisija 2014 m. prognozuoja 1,1 % BVP augimą, remdamasi prielaida, kad politika nesikeis, t. y. taikydama scenarijų, pagal kurį atsižvelgiama tik į priemones, kurios jau priimtos arba pakankamai sukonkretintos, todėl 2014 m. prognozuoja 4,2 % BVP deficitą. Stabilumo programoje apibrėžtos biudžeto strategijos pagrindinis tikslas – įvykdyti vidutinės trukmės laikotarpio tikslą, t. y. pasiekti struktūriniu požiūriu subalansuotą biudžetą, kaip nurodyta 2012-2016 m. stabilumo programoje. Tai platesnio užmojo tikslas, nei reikalaujama Stabilumo ir augimo paktu. Vidutinės trukmės laikotarpio tikslo įgyvendinimas suplanuotas iki 2016 m., palyginti su 2012-2016 m. stabilumo programoje nurodytu 2015 m. terminu.
               Stabilumo programoje nustatytas planuojamas nominalus deficitas atitinka tikslą panaikinti perviršinį deficitą ne vėliau kaip 2014 m., t. y. vienais metais vėliau nei 2009 m. gruodžio 2 d. Tarybos nustatytas patikslintas terminas pagal perviršinio deficito procedūrą (toliau – PDP). Atsižvelgdama į stabilumo programoje numatytą per daug optimistinę 2014 m. augimo prognozę, Taryba mano, kad, jei nebus imtasi papildomų priemonių iš esmės sustiprinti tų metų fiskalinėms priemonėms, šios valdžios institucijų numatytos priemonės nesuderinamos su tikslu faktiškai panaikinti perviršinį deficitą ne vėliau kaip 2014 m. Konkretumo trūksta ir planuojamoms sutaupyti lėšoms, ir papildomoms pajamoms. Šiomis aplinkybėmis reikia patikslinti tiek 2014 m., tiek 2015 m. priemones, kuriomis perviršinis deficitas pagal Tarybos rekomendaciją būtų patikimai ištaisytas ne vėliau kaip 2015 m. Komisijos perskaičiuotas struktūrinis balansas 2016 m., manoma, bus –0,4 % BVP (–0,3 % BVP 2017 m.), taigi iki programos laikotarpio pabaigos vidutinės trukmės laikotarpio tikslas pasiektas nebus. Planuojama, kad pažanga siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo 2016 m. bus lygi 0,3 % BVP, t. y. nesieks 0,5 % BVP lyginamojo dydžio. Nuo krizės pradžios valdžios sektoriaus skola smarkiai išaugo. Skolos ir BVP santykis, kuris 2007 m. buvo 64,2 %, 2012 m. pasiekė 90,2 %, o 2014 m., remiantis Komisijos tarnybų 2013 m. pavasario prognoze, toliau augs iki 96,2 %. Valdžios institucijos planuoja, kad skolos santykis 2014 m. pakils iki 94,3 % BVP, o 2017 m. nukris iki 88,2 %. Nuo 2016 m. Prancūzijai bus taikomas pereinamasis laikotarpis dėl skolos kriterijaus laikymosi;

               (11)

               atsižvelgiant į didelę ir toliau didėjančią skolą ir tai, kad perviršinio deficito ištaisymo terminas yra vėl nukeltas iki 2015 m., 2013 m. yra dar svarbiau griežtai vykdyti biudžetą, o vėlesniais metais – ryžtingai vykdyti didelio masto konsolidavimo priemones. Visų pirma, labai svarbu smarkiai sulėtinti Prancūzijos viešųjų išlaidų augimą, kad jis neviršytų potencialaus BVP augimo, nes struktūrinio deficito gerinimo veiksmai iki šiol buvo daugiausia susieti su pajamomis. Šiuo atžvilgiu dabar vykdoma viešųjų išlaidų peržiūra (pranc. Modernisation de l’action publique), be centrinės valdžios, apimanti vietos valdžią ir socialinio draudimo administracijas, turėtų parodyti, kaip būtų galima toliau gerinti viešųjų išlaidų veiksmingumą. Taip pat siekiant didesnės sąveikos, veiksmingumo ir lėšų taupymo, esama galimybių toliau paprastinti skirtingus administracijų lygmenis ir kompetencijas. Ši problema turėtų būti sprendžiama planuojamu priimti nauju decentralizavimo įstatymu. Atsižvelgiant į numatomą valstybinės sveikatos priežiūros išlaidų augimą vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiu, būsimas viešąsias išlaidas sveikatos priežiūrai, visų pirma išlaidas vaistams, būtina atidžiau nagrinėti ir didinti ekonominį jų veiksmingumą. Nors 2010 m. reforma siekta ne vėliau kaip 2018 m. sistemą subalansuoti, iš neseniai paskelbtų Pensijų patariamosios tarybos („Conseil d'orientation des retraites“) projekcijų aiškėja nuolatinis pensijų sistemos deficitas iki 2018 m. Be to, dalinis 2010 m. reformos panaikinimas neatitinka 2012 m. rekomendacijos. Vadinasi, iki 2020 m. pensijų sistemai bus vis dar būdingas didelis deficitas, todėl šiai padėčiai taisyti, nedarant poveikio sistemos tinkamumui, skubiai būtinos naujos politikos priemonės.
               Tokios priemonės galėtų apimti tolesnį minimalaus pensinio ir pensinio amžiaus ilginimą, taip pat ir stažo, kurio reikia norint gauti visą pensiją, ilginimą, indeksavimo taisyklių pritaikymą ir daugybės tam tikrų kategorijų darbuotojams taikomų lengvatų, palyginti su bendrąja pensijų sistema, peržiūrą. Prancūzijos Vyriausybė nusprendė visapusiškai bendradarbiauti su socialiniais partneriais, siekdama parengti reformą ir sustiprinti savo atsakomybę. Dėl neigiamo poveikio darbo sąnaudoms reikėtų vengti socialinio draudimo įmokų didinimo. Atsižvelgiant į problemišką Prancūzijos viešųjų finansų padėtį, siekiant remti ir didinti ilgalaikio Prancūzijos ekonomikos augimo potencialą labai svarbu fiskalines priemones sustiprinti papildomomis struktūrinių reformų priemonėmis;

               (12)

               kaip nurodyta 2013 m. nuodugnioje apžvalgoje, sprendžiant iš pastarųjų metų Prancūzijos užimamos dalies eksporto rinkose smarkaus mažėjimo, šalies konkurencingumas ir toliau yra problemiškas. 2012 m. lapkričio mėn. Vyriausybė pasiūlė keletą politikos priemonių pagal Konkurencingumo paktą. Esminis žingsnis mažinant darbo sąnaudas – pelno mokesčio kreditas (pranc. crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi, CICE), kurio planuojamas metinis poveikis siekia 20 mlrd. EUR. Tačiau būtų galima imtis ir kitų priemonių, nes naujasis mokesčio kreditas tik perpus sumažina spragą tarp darbo užmokesčio medianos Prancūzijos mokesčių pleišto ir EBPO vidurkio. Be to, net atsižvelgus į koregavimą pagal CICE, nuo 2010 m. priimtomis įmonėms skirtomis fiskalinėmis priemonėmis, įskaitant mokesčių išlaidų mažinimą, verslo apmokestinimas apskritai padidintas. Kaip pabrėžiama 2012 m. rekomendacijoje, nors 2012 m. liepos mėn. minimalus darbo užmokestis padidintas nedaug, tai gali neigiamai paveikti darbo vietų kūrimą ir konkurencingumą. 2002–2012 m. minimalus valandinis darbo užmokestis padidėjo 38 % (arba 16 % realiąja verte). Didelį minimalų darbo užmokestį, kuris sudaro 60 % darbo užmokesčio medianos, darbdaviams kompensuoja jiems taikomos kelios socialinio draudimo įmokų lengvatos. Susijusios sąnaudos, tenkančios viešiesiems finansams, 1992–2002 m. sparčiai augo ir po to stabilizavosi ties 1 % BVP riba. Be to, alternatyviomis priemonėmis, kaip antai pajamų rėmimo planais (pranc. Prime pour l'emploi, Revenu de solidarité active), dirbančiųjų skurdo problema sprendžiama veiksmingiau negu užtikrinant minimalų darbo užmokestį;

               (13)

               kiek tai susiję su konkurencingumu pagal kitus veiksnius nei kainos, Vyriausybė neseniai atnaujino šalies eksporto strategiją, tačiau mažųjų ir vidutinių įmonių (toliau – MVĮ) internacionalizavimą skatintų eksportui skirtų tinklų ir partnerysčių plėtros rėmimas. Žvelgiant plačiau, galima būtų imtis priemonių, kuriomis būtų užtikrinta MVĮ augimui palanki verslo aplinka. Nepaisant didelių pastangų, kurias demonstravo moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai imlių sektorių įmonės, ir joms skirtos nemažos vyriausybės paramos (būtent, mokslinių tyrimų mokesčių kreditas), aukštųjų technologijų ir vidutinių–aukštųjų technologijų sektoriai sudaro tik nedidelę, be to, mažėjančią Prancūzijos ekonomikos dalį. Taigi, toliau skatinti MVĮ ir tarpinio dydžio įmonių kūrimą ir augimą šiuose sektoriuose reikia sudarant geresnes inovacijas ir verslumą skatinančias sistemos sąlygas. Mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir inovacijų komerciniam naudojimui, privačių kaimynystėje įsikūrusių įmonių bendradarbiavimui ir MVĮ internacionalizavimui skatinti taip pat būtų galima pritaikyti branduolių politiką, parengtą siekiant kurti sąsajas tarp valstybinių mokslinių tyrimų ir privačių įmonių. Be to, doktorantūros studijoms ir mokslinių tyrimų patirčiai reikėtų suteikti pakankamo patrauklumo, kad sąsajos tarp privačių įmonių ir mokslinių tyrimų įstaigų būtų toliau puoselėjamos;

               (14)

               paslaugų srityje 2012 m. padaryta labai nedidelė pažanga. Visų pirma nebuvo inicijuota jokios horizontalios reformos nepagrįstiems apribojimams, taikomiems reglamentuojamiems sektoriams ir profesijoms, šalinti. Daugelio profesinių paslaugų teikėjų teisinei formai ir akcijų portfelio struktūrai toliau taikomi apribojimai (pvz., apribojimai, taikomi veterinarų ir teisininkų kapitalo nuosavybei). Kai kuriuose sektoriuose (pvz., taksi, tam tikros sveikatos priežiūros profesijos, notarai ir kitos teisininkų profesijos) liko nepanaikintos kitos didelės kliūtys, trukdančios į juos patekti arba verstis praktika (pvz., komerciniai pranešimai, kvotos arba teritoriniai apribojimai). Mažmenos sektoriui vis dar taikoma keletas reguliavimo priemonių, pavyzdžiui, nepatogios ir daug laiko užimančios leidimų išdavimo procedūros steigiant mažmeninės prekybos vietas. Be to, dabartiniu draudimu pardavinėti prekes žemesne nei savikaina kaina rinka įvairiai iškraipoma, nors tikslą paremti gamintojus ir smulkiuosius prekybininkus būtų galima veiksmingai pasiekti mažiau padėtį iškraipančiomis priemonėmis. Šie perdėti apribojimai, taikomi reglamentuojamiems sektoriams ir profesijoms, kliudo konkurencijai ir paprastai lemia aukštesnes kainas. Kaip matyti iš nuodugnios apžvalgos, aukštesnės tarpininkų paslaugų kainos, kurios sudaro beveik ketvirtį gamybos sektoriaus gamybos sąnaudų, galiausiai atsiliepia Prancūzijos įmonių konkurencingumui už šalies ribų. 2012 m. menka pažanga padaryta tinklų pramonės šakose. Prancūzijos elektros energijos rinkos koncentracija išlieka viena iš didžiausių Sąjungoje. Reguliuojamos elektros energijos ir dujų kainos iškreipia konkurenciją ir toliau kliudo į rinką patekti naujiems dalyviams. Ne namų ūkiams taikomi reguliuojami tarifai turėtų būti panaikinti pagal tvarkaraštį, suderintą su Prancūzijos valdžios institucijomis. Konkurenciją elektros energijos rinkoje taip pat pagyvintų didesnio pajėgumo jungtys su kaimyninėmis šalimis ir skelbiami konkursai dėl hidroelektrinių koncesijų.
               Geležinkelių sektoriuje geležinkelio krovinių rinka mažėjo keletą metų (pvz., 2006–2011 m. apimtis t/km sumažėjo 17 %), o keleivių vežimas geležinkeliais, išskyrus tarptautines paslaugas, konkurencijos neįsileidžia. Artėjančia reforma reikėtų užtikrinti, kad bet kuris naujas jungtinis infrastruktūros valdytojas liktų nepriklausomas nuo rinkoje įsitvirtinusio operatoriaus ir galėtų naujiems dalyviams užtikrinti sąžiningą patekimą į rinką be diskriminacijos;

               (15)

               Prancūzijos mokesčių sistema ir toliau yra sudėtinga, dėl įvairiausių išimčių, specialių lengvatų ir dažno teisės aktų kaitaliojimo jos veiksmingumas mažas. Nepaisant pastangų sumažinti ir racionalizuoti mokesčių išlaidas, dėl to parandamų pajamų suma išlieka didelė. Augimą ir socialinę gerovę labiau skatintų plačios bazės ir mažo tarifo pelno ir gyventojų pajamų apmokestinimas. Tarpinis pridėtinės vertės mokesčio (toliau – PVM) tarifas nuo 2014 m. sausio mėn. bus pakeltas iki 10 % (dabar jis 7 %). Tai žingsnis teisinga linkme, tačiau būtina dėti papildomas pastangas. Apskritai mokesčių ir socialinio draudimo lengvatų sąnaudos išlieka labai didelės ir sudaro iki 10 % BVP. Nepaisant įrodyto kai kurių sumažintų PVM tarifų nepasiteisinimo, pvz., restoranų paslaugoms, nesiimta jokių tinkamai diferencijuotų politikos priemonių. Nustačius CICE mokesčių kreditą, iš dalies finansuojamą minėtu tarpinio PVM ir standartinio PVM tarifo padidinimu, mokesčių našta nuo darbo jėgos perkeliama į kitas sritis. Tačiau būtina imtis kitų veiksmų, visų pirma perskirstyti aplinkosaugos mokesčių dalį. Pernai Prancūzija priėmė keletą priemonių, kuriomis nustatytos mokestinės paskatos, taikomos įsiskolinimui ir įmonių apmokestinimui. Palūkanų atskaitymai taikomi sumoms, viršijančioms 3 mln. EUR, ir 15 % palūkanų, viršijančių šią ribą, nebus pripažintos atskaitomomis iš mokesčių 2013 m.; 2014 m. ši dalis bus 25 %. Tačiau padėtį būtų galima pagerinti dar labiau;

               (16)

               jaunimo nedarbas augo nuo 9,7 % 2010 m. iki 10,2 % 2012 m. Komisija prognozuoja, kad dėl nespartėjančio ekonomikos augimo 2013 m. nedarbas augs iki 10,6 %, o 2014 m. – iki 10,9 %. Šiomis aplinkybėmis susirūpinimą toliau kelia Prancūzijos darbo rinkos segmentacija. Tikimybė pereiti iš laikinos darbo vietos į nuolatinę 2010 m. buvo tik 10,6 %, palyginti su ES vidurkiu 25,9 %. Todėl be garantijų dirbantiems žemos kvalifikacijos darbuotojams paprastai tenka visa darbo rinkos prisitaikymo našta. 2013 m. gegužės mėn. priimtas įstatymas, grindžiamas 2013 m. sausio mėn. pasirašytu tarpprofesiniu socialinių partnerių susitarimu dėl darbo vietų garantijų. Juo numatyta daugiau teisių darbuotojams, sprendžiama atleidimo iš darbo teisinio neapibrėžtumo problema ir numatytas didesnis darbdavių lankstumas. Šis įstatymas – teigiamas žingsnis kuriant sklandžiau veikiančią darbo rinką. Tam tikrais atskirais klausimais šios reformos faktinis įgyvendinimas bei jos poveikis yra susiję su papildomų sektorių ar įmonių susitarimų priėmimu, kurių reikės, kad susitarimas visiškai įsigaliotų;

               (17)

               šeštadalis Prancūzijos jaunuolių meta mokslus ir profesinio rengimo kursus neįgiję kvalifikacijos. Tokia padėtis kelia ypač didelį susirūpinimą, nes jaunimo nedarbas 2012 m. pabaigoje siekė 25,4 %, o žemiausios kvalifikacijos jaunuoliams grėsė beveik dukart didesnė nedarbo rizika. Gamybinės praktikos skatinimo programos turėtų būti visų pirma orientuotos į žemiausios kvalifikacijos jaunuolius. Įveikiant šiuos iššūkius reikėtų nacionalines programas pritaikyti pagal jaunimo garantijų iniciatyvą, nustatytą 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos rekomendacija (5). Nepaisant 2009 m. pradėtų reformų, Prancūzijos suaugusiųjų, dalyvaujančių mokymosi visą gyvenimą veikloje, dalis (2012 m. 5,7 %, iš kurių 2,5 % žemos kvalifikacijos suaugusieji) nesiekia ES vidurkio. Planuojamas kompetencijos perkėlimas į regionines tarybas galėtų sudaryti sąlygas dabartinės sistemos trūkumams šalinti. Nepaisant jo žymaus didėjimo tendencijos, 55–64 m. darbuotojų užimtumas dar yra žemas ir atitinka ES valstybių narių medianą (45,7 % per paskutinį 2012 m. ketvirtį), ir nuo 2008 m. tik per pusę sumažino atotrūkį nuo ES vidurkio (nuo 7,4 punkto 2008 m. iki 3,8 punkto 2012 m.). Vyresnio amžiaus žmonių nedarbas auga tokiu pačiu greičiu kaip ir bendras nedarbas. Nors „kartų sutartys“ yra tinkamas žingsnis teisinga kryptimi, neaišku, kiek jos padės didinti vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumą ir palengvins sugrįžimą į darbą vyresnio amžiaus bedarbiams. Prancūzijos viešosios išlaidos bedarbio pašalpoms 2012 m. išaugo 5,3 %, o 2013 m., remiantis stabilumo programa, augs dar 6,1 %. Dėl susikaupusio nedarbo sistemos deficito, kuris ne vėliau kaip 2013 m. priartės prie 1 % BVP, būtina imtis bedarbio išmokų sistemos reformos.
               Visų pirma siekiant užtikrinti paskatų dirbti adekvatumą, reikėtų pritaikyti tam tikrus aspektus, visų pirma tokius, kaip tinkamumo gauti pašalpą sąlygas, proporcingą pašalpų mažinimą laikui bėgant arba pajamų pakeitimo normas darbuotojams, gavusiems didžiausius darbo užmokesčius. Nauja trišale valstybinės užimtumo tarnybos (pranc. Pôle emploi) pasirašyta konvencija numatyta skirtinga tvarka darbo ieškantiems asmenims kuruoti. Tačiau dėl augančio nedarbo įdarbinimo konsultanto aptarnaujamų klientų skaičius toliau didėjo, o Pôle emploi strategiją perorientuoti trukdo silpna ekonominė padėtis. Apskritai, atsižvelgiant į neigiamas ekonomines perspektyvas ir numatomą tolesnį nedarbo augimą Prancūzijoje, būtina imtis papildomų veiksmų;

               (18)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Prancūzijos ekonominės politikos analizę. Įvertinusi nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą, ji pateikė nuodugnią apžvalgą. Ji įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Prancūzijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–6 rekomendacijose;

               (19)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą ir savo nuomonę (6) visų pirma pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (20)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1, 2, 3, 4, 5 ir 6 rekomendacijose;

               (21)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Remdamasi šios analizės rezultatais, Taryba parengė konkrečias rekomendacijas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (7). Kaip šalis, kurios valiuta yra euro, Prancūzija taip pat turėtų užtikrinti visišką tų rekomendacijų įgyvendinimą laiku,

         REKOMENDUOJA Prancūzijai 2013–2014 m. laikotarpiu imtis šių veiksmų:

               1.

               2013 m. sustiprinti ir vykdyti biudžeto strategiją. Didinti koregavimo patikimumą, ne vėliau kaip 2013 m. rudenį patikslinant ir įgyvendinant 2014 ir vėlesniais metais reikalingas priemones, kad ne vėliau kaip 2015 m. būtų tvariai panaikintas perviršinis deficitas ir įgyvendinti struktūrinio koregavimo veiksmai, nurodyti Tarybos rekomendacijose pagal PDP. Visas neplanuotas pajamas panaudoti deficitui mažinti. Siekiant tvariai panaikinti fiskalinį disbalansą reikia patikimai įgyvendinti plataus užmojo struktūrines reformas, kuriomis didinamas koregavimo pajėgumas ir skatinamas augimas bei darbo vietų kūrimas. Išlaikyti augimą skatinančio fiskalinio konsolidavimo kryptį ir toliau didinti viešųjų išlaidų veiksmingumą, visų pirma pagal planą tęsiant visų valdžios sektoriaus pasektorių išlaidų kategorijų peržiūrą. Imtis veiksmų pagal būsimą decentralizavimo įstatymą užtikrinti centrinės ir vietos valdžios lygmenų glaudesnę sąveiką ir didesnį lėšų taupymą. Panaikinus perviršinį deficitą, tinkamu tempu vykdyti struktūrinio koregavimo priemones, kad ne vėliau kaip 2016 m. būtų pasiektas vidutinės trukmės laikotarpio tikslas. Ne vėliau kaip 2013 m. pabaigoje imtis priemonių tvariam pensijų sistemos balansui užtikrinti ne vėliau kaip 2020 m., pavyzdžiui, pritaikant indeksavimo taisykles, ilginant stažą, suteikiantį garantijas į visą pensiją, toliau didinant faktinį pensinį amžių derinant pensinį amžių ar pensijų išmokas su tikėtinos gyvenimo trukmės pokyčiais, ir persvarstant specialias programas, kartu vengiant darbdavių socialinių įmokų didinimo, ir didinti sveikatos priežiūros išlaidų, įskaitant išlaidas vaistams, ekonominį efektyvumą.

               2.

               Užtikrinti, kad dėl darbo sąnaudų sumažėjimo teikiant pelno mokesčio kreditą (pranc. crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi) bus gauta planuojama suma ir kad jokia kita priemone šis poveikis nebus atsvertas. Bendradarbiaujant su socialiniais partneriais toliau imtis veiksmų darbo sąnaudoms mažinti, ypač taikant papildomas priemones darbdavių socialinio draudimo įmokoms mažinti. Užtikrinti, kad minimalaus darbo užmokesčio pokyčiai būtų palankūs konkurencingumui ir darbo vietų kūrimui, atsižvelgiant į esamus darbo užmokesčio rėmimo planus ir socialinių įmokų lengvatas.

               3.

               Imtis tolesnių priemonių verslo aplinkai gerinti, įmonių, ypač MVĮ ir tarpinio dydžio įmonių, inovacijų ir eksporto apimčiai didinti. Visų pirma, pradėti vykdyti paskelbtą reglamentavimo tvarkos supaprastinimo iniciatyvą ir gerinti inovacijoms palankias sistemos sąlygas, tobulinant technologijų perdavimą ir komercinį mokslinių tyrimų panaudojimą, įskaitant konkurencingumo ašių perorientavimą.

               4.

               Imtis veiksmų konkurencijai paslaugų sektoriuje skatinti; panaikinti nepagrįstus patekimo į rinką ir profesinių paslaugų teikimo apribojimus, ypač taikomus teisinės formos, akcijų paketo sudėties, kvotų ir teritorinius apribojimus; imtis veiksmų prekybos vietų atidarymo leidimų išdavimo tvarkai supaprastinti ir panaikinti prekybos su nuostoliais draudimą; panaikinti ne namų ūkiams taikomus reguliuojamus dujų ir elektros energijos tarifus ir stiprinti jungčių su kaimyninėmis šalimis pajėgumą; geležinkelių sektoriuje į vidaus keleivių vežimo rinką įsileisti konkurenciją.

               5.

               Vykdyti priemones, kuriomis paprastinama mokesčių sistema ir didinamas jos veiksmingumas, kartu užtikrinant mokestinių taisyklių tęstinumą. Imtis papildomų priemonių įmonių įsiskolinimui palankiam mokestiniam iškraipymui panaikinti. Didinti pastangas, kuriomis mažinamos ir racionalizuojamos pelno ir gyventojų pajamų mokesčio išlaidos, kartu mažinant teisės aktais nustatytus tarifus; priartinti sumažintus PVM tarifus prie standartinio tarifo ir panaikinti nepasiteisinusius sumažintus tarifus. Imtis tolesnių priemonių siekiant keisti darbo jėgos mokesčius aplinkosaugos arba vartojimo mokesčiais.

               6.

               Nedelsiant ir konsultuojantis su socialiniais partneriais, visiškai įgyvendinti 2013 m. sausio mėn. tarpprofesinį susitarimą. Tęsti kovą su darbo rinkos segmentacija, ypač sprendžiant laikinų per agentūras įdarbinamų darbuotojų problemą. Bendradarbiaujant su socialiniais partneriais ir laikantis nacionalinės praktikos, skubiai pradėti bedarbio išmokų sistemos reformą, kad būtų užtikrintas sistemos tvarumas, kartu užtikrinant, kad sistema tinkamai skatintų grįžti į darbą. Didinti vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumą ir skatinti jų dalyvavimą darbo rinkoje. Imtis konkrečių veiksmų vyresnio amžiaus bedarbių įdarbinimo perspektyvai gerinti, ypač teikiant specialias konsultacijas ir mokymo paslaugas. Didinti suaugusiųjų, ypač žemiausios kvalifikacijos ir bedarbių, dalyvavimą mokymosi visą gyvenimą veikloje. Užtikrinti, kad valstybinės užimtumo tarnybos veiksmingai teiktų individualioms reikmėms pritaikytą paramą bedarbiams, o aktyvi darbo rinkos politika būtų faktiškai orientuota į prasčiausioje padėtyje atsidūrusius asmenis. Imtis tolesnių priemonių perėjimui iš mokyklos į darbą gerinti, pavyzdžiui, vykdant Jaunimo garantijų iniciatyvą (8) ir plečiant gamybinės praktikos galimybes.

      Priimta Briuselyje 2013 m. liepos 9 d..

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos 2013 m. pagal 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos sprendimą 2013/208/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 118, 2013 4 30, p. 21).

      (4)  OL C 219, 2012 7 24, p. 31.

      (5)  OL C 120, 2013 4 26, p. 1.

      (6)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.

      (7)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 97.

      (8)  Nustatyta 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos rekomendacija (OL C 120, 2013 4 26, p. 1).


title: 2011 m. gruodžio 9 d. Europos centrinio banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl De Nederlandsche Bank išorės auditoriaus (ECB/2011/22)

text:
               16.12.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 367/1

         EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
   2011 m. gruodžio 9 d.
   skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl De Nederlandsche Bank išorės auditoriaus
   (ECB/2011/22)
   2011/C 367/01
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statutą, ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Europos centrinio banko (ECB) ir nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba;

               (2)

               dabartinio De Nederlandsche Bank išorės auditoriaus įgaliojimai baigsis po 2011 finansinių metų audito. Todėl būtina paskirti išorės auditorių nuo 2012 finansinių metų;

               (3)

                  De Nederlandsche Bank išorės auditoriumi 2012–2018 finansiniams metams pasirinko Deloitte Accountants BV,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Rekomenduojama Deloitte Accountants BV skirti De Nederlandsche Bank išorės auditoriumi 2012–2018 finansiniams metams.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2011 m. gruodžio 9 d.

            ECB Pirmininkas

         Mario DRAGHI


				|

		52012PC0655

			Rekomendacija TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo Europos Komisijai suteikiami įgaliojimai atstovauti ES derybose dėl Europos Tarybos tarptautinės konvencijos, skirtos kovoti su manipuliavimu sporto rezultatais /* COM/2012/0655 final */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           Faktai ir politinės
aplinkybės
Susitarimai
dėl varžybų baigties vienbalsiai laikomi viena didžiausių
šiuolaikinio sporto grėsmių. Tokiais susitarimais menkinamos tokios
sporto vertybės, kaip sportininkų moralė, sąžiningas žaidimas
ir pagarba kitiems. Tai atstumia organizuoto sporto – sektoriaus, kuriame
sukuriama beveik 2 proc. ES bendrosios pridėtinės vertės, –
aistruolius ir gerbėjus. Be to, sudarant susitarimus dėl varžybų
baigties dažnai dalyvauja pasaulinio masto organizuotų
nusikaltėlių tinklai. Šiuo metu šią problemą nedelsdamos
siekia spręsti viso pasaulio viešojo sektoriaus, sporto ir
teisėsaugos institucijos.
2011 m.
Komisijos komunikate „ES lygmens veiksmų sporto sektoriuje svarbos
didinimas“ aiškiai pabrėžiama, kad susitarimai dėl varžybų
baigties kelia grėsmę ir pažeidžia sporto etiką bei
sąžiningumą. Išsamiau susitarimų dėl varžybų baigties
problema aptarta 2011 m. Komisijos Žaliojoje knygoje „Internetiniai lošimai
vidaus rinkoje“ ir Komisijos komunikatuose „Kova su korupcija Europos
Sąjungoje“ bei „Kompleksiškos europinės internetinių lošimų
sistemos kūrimas“.
2011 m.
birželio mėn. Europos Parlamentas priėmė rašytinį
pareiškimą dėl kovos su korupcija Europos sporte, o 2012 m.
vasario mėn. paskelbė rezoliuciją dėl ES lygmens
veiksmų sporto sektoriuje svarbos didinimo ir paragino su susitarimais
dėl varžybų baigties kovoti glaudžiau bendradarbiaujant tarptautiniu
lygmeniu. 2011 m. lapkričio 29 d. ES Taryba priėmė
išvadas dėl kovos su susitarimais dėl varžybų baigties, kuriose
ragino Komisiją, valstybes nares ir suinteresuotuosius nevyriausybinius
subjektus bendradarbiauti ir imtis įvairaus lygmens veiksmų, siekiant
darniau kovoti su susitarimais dėl varžybų baigties ES.
2011 m. kovo
mėn. Tarptautinis olimpinis komitetas (TOK) įsteigė aukšto lygio
darbo grupę, sudarytą iš sporto organizacijų, viešojo sektoriaus
institucijų, tarptautinių organizacijų ir lažybų veiklos
vykdytojų atstovų, kurios uždavinys – pasiūlyti kovos su
neteisėtomis sporto lažybomis būdų ir parengti 2012 m.
vasario 2 d. Lozanoje pasiūlytų tolesnių veiksmų
įgyvendinimo planą.
2011 m.
rugsėjo 28 d. Europos Tarybos ministrų komitetas
priėmė rekomendaciją dėl sporto sąžiningumo skatinimo
kovojant su manipuliavimu rezultatais, ypač susitarimais dėl
varžybų baigties. Rekomendacijoje išplėstinio dalinio susitarimo
dėl sporto (angl. EPAS) šalys raginamos atlikti galimybių tyrimą
dėl galimos tarptautinės teisinės priemonės,
užkirsiančios kelią susitarimams dėl varžybų baigties ar
sumažinsiančios jų mastą. 2012 m. kovo 15 d. Belgrade
vykusiame Europos Tarybos už sportą atsakingų ministrų
konferencijos posėdyje atsižvelgta į tyrimo išvadas, o EPAS
narės paragintos drauge su ES pradėti derybas dėl galimos
tarptautinės teisinės priemonės (konvencijos), skirtos kovoti su
manipuliavimu sporto rezultatais, ypač susitarimais dėl varžybų
baigties. Šiam raginimui 2012 m. birželio 13 d. pritarė Europos
Tarybos ministrų komitetas. 2012 m. vasarą EPAS išsiuntė
kvietimus Europos kultūros konvenciją pasirašiusioms šalims ir paragino
jas pareikšti susidomėjimą dalyvauti derybose dėl Europos
Tarybos konvencijos, skirtos kovoti su manipuliavimu sporto rezultatais,
pasiūlymo.
2.           Galima Europos Tarybos
konvencija, skirta kovai su susitarimais dėl varžybų baigties.
Galimas turinys ir tvarkaraštis
Remiantis EPAS atliktu galimybių tyrimu,
galimas Europos Tarybos (toliau – ET) konvencijos turinys gali būti tokios
struktūros:
1.           Prevencija
(a)
Vidaus koordinavimas
(b)
Priemonių, kurių turi imtis sporto
organizacijos, skatinimas ir rėmimas
(c)
Lažybų rinkos sistemos parengimas
(d)
Priemonių, kuri turi imtis lažybų veiklos
vykdytojai, skatinimas
2.           Tarptautinis
bendradarbiavimas
(e)
Viešojo sektoriaus institucijos. Sportas
(f)
Viešojo sektoriaus institucijos (lažybų
veiklos reguliavimo institucijos). Lažybų veiklos vykdytojai
(g)
Tarptautinis teismų ir teisėsaugos
institucijų bendradarbiavimas
(h)
Trišalės konsultacijos
3.           Sankcijos
(i)
Drausminių, administracinių ir
baudžiamųjų sankcijų derinys
(j)
Drausminės sankcijos
(k)
Administracinės sankcijos
(l)
Baudžiamoji teisė
(m)
Jurisdikcija
4.           Teisėsauga
(n)
Tyrimas
(o)
Elektroniniai nusikaltimai
5.           Tolesni veiksmai
(p)
Stebėsena
(q)
Konvencijos komitetas
ES ir tarptautiniu lygmeniu kovojant su
susitarimais dėl varžybų baigties vienas svarbiausių
uždavinių – užtikrinti su šia sritimi susijusių įvairių
suinteresuotųjų šalių, visų pirma, viešojo sektoriaus
institucijų, teisėsaugos institucijų, lošimų
priežiūros institucijų, sporto organizacijų ir visų jų
dalyvių bei lažybų veiklos vykdytojų (loterijų ir privačių
operatorių) koordinavimą. Didžiausia papildoma ET konvencijos,
skirtos kovoti su susitarimais dėl varžybų baigties nauda – visus
susijusius veikėjus įtrauksiančio tarptautinio ir
tarpsektorinio bendradarbiavimo platformos sukūrimas. Kitas svarbus ET
konvencijos privalumas – pagal esamų nuolatinių ET konvencijų
sporto srityje komitetų (antidopingo, brutalaus žiūrovų elgesio)
pavyzdį parengtos stebėsenos ir priežiūros sistemos
sukūrimas. Visoms susijusioms suinteresuotosioms šalims turėtų
būti suteikta galimybė naudotis šia sistema, kuri turėtų
tapti diskusijų forumu dėl konvencijos įgyvendinimo ir Europos
pažangos kovojant su susitarimais dėl varžybų baigties.
Dar vienas svarbus būsimos Konvencijos
privalumas – galimybė prisijungti ne Europos šalims, nes pasirašyti ir
ratifikuoti konvenciją galės visos pasaulio šalys (pavyzdžiui, Kanada
ir Australija jau yra prisijungusios prie ET antidopingo konvencijos). Šis
aspektas yra itin svarbus, nes pasaulinis bendradarbiavimas, visų pirma su
šalimis, kuriose plačiai paplitusios sporto lažybos, kaip antai Pietryčių
Azijos šalys, laikomas esmine prielaida veiksmingai kovoti su skirtinguose
žemynuose veikiančiais organizuotais tarptautiniais nusikaltėlių
tinklais, užsiimančiais susitarimais dėl varžybų baigties.
Siūloma konvencija neturėtų
tapti ją pasirašiusių šalių nacionalinių teisės
aktų derinimo priemone. Nors konvencijoje bus kalbama apie bendros
susitarimų dėl varžybų baigties apibrėžties
suformulavimą ir veiksmingų, atgrasomųjų bei
proporcingų sankcijų priėmimą, atitinkamų
nuostatų tekstas bus suformuluotas taip, kad pasirašiusioms šalims
būtų suteiktas tam tikras lankstumas dėl tų nuostatų
įgyvendinimo.
Šiuo metu tikslus konvencijos teksto turinys,
struktūra ir aprėptis yra tik orientacinio pobūdžio, nes visi
šie dalykai bus aptarti būsimų derybų metu.
Už konvencijos teksto rengimą atsako speciali
darbo grupė, sudaryta iš derybose dalyvaujančių
valstybių narių atstovų. Europos Tarybos paskelbtuose
dokumentuose aiškiai nurodoma, kad grupės veikloje gali dalyvauti ES
atstovas. 2012 m. spalio 9–11 d. ši darbo grupė pirmą kartą
susitiko parengiamosioms diskusijoms. Komisija šiame pirmame parengiamajame
susitikime dalyvavo ad hoc stebėtojos teisėmis. Sekretoriato
vaidmenį atliks EPAS. 2012 m. spalio mėn. – 2013 m.
gruodžio mėn. EPAS planuoja surengti septynis trijų dienų trukmės
grupės susitikimus ir ketina pateikti konvenciją Europos Tarybos
ministrų komitetui, kad šis ją pasirašytų 2014 m.
3.           ES vaidmuo kovojant su
susitarimais dėl varžybų baigties
Susitarimų dėl varžybų baigties
klausimas yra gana naujas punktas ES sporto darbotvarkėje, todėl
iniciatyvos šiuo klausimu pradėtos rengti tik neseniai. Komisijos
lygmeniu dalyvavimą kovoje su susitarimais dėl varžybų baigties
galima vertinti iš trijų skirtingų perspektyvų,
atitinkančių pagrindinius tris šios problemos aspektus.
Sporto aspektas. Kaip nustatyta Sutarties 165 straipsnyje, vienas iš ES tikslų
sporto srityje – didinti ES lygmens veiksmų sporto sektoriuje svarbą
skatinant sporto varžybų sąžiningumą ir apsaugant
sportininkų moralę. Pirmosios konkrečios šios srities iniciatyvos
Komisija ėmėsi paskelbdama kvietimą teikti paraiškas
2012 m. parengiamiesiems veiksmams „Europos partnerystė sporte“
įgyvendinti ir nurodydama, kad pirmenybę teiks projektams, kuriais
siekiama užkirsti kelią susitarimams dėl varžybų baigties,
šviečiant ir informuojant suinteresuotąsias šalis, visų pirma
sportininkus, arbitrus, varžybų teisėjus ir sporto administratorius.
Pagal šį kvietimą teikti paraiškas skirta finansine parama bus
siekiama stiprinti prevenciją ir kovojant su susitarimais dėl varžybų
baigties dalytis gerąja patirtimi. Kova su susitarimais dėl
varžybų baigties taip pat yra vienas iš siūlomos programos „Erasmus
visiems“ sporto skyriaus tikslų, todėl po 2014 m. pagal ją
būtų sistemingai remiami panašūs veiksmai. Be finansinės
paramos teikimo, Komisija glaudžiai bendradarbiaus su išorės
suinteresuotosiomis šalimis (visų pirma, TOK ir Europos Taryba), kad
nustatytų būdus, kaip Europos ir tarptautiniu lygmeniu kovoti su
susitarimais dėl varžybų baigties. Komisijai taip pat teks ES
ekspertų grupės dėl geros valdysenos sporto srityje, kuri buvo
įsteigta 2011 m. gegužės mėn. pagal Tarybos
rezoliuciją dėl ES darbo plano sporto srityje, sekretoriato vaidmuo.
2012 m. birželio mėn. ekspertų grupė pateikė
rekomendacijas, kad jas išsamiau aptartų Tarybos sporto darbo grupė.
Lošimų ir
lažybų veiklos aspektas. Susitarimai dėl
varžybų baigties nebūtinai yra susiję su sporto lažybomis. Vis
dėlto nereglamentuojamos sporto lažybos ir susitarimai dėl
varžybų baigties drauge kelia grėsmę sporto renginiams,
visų pirma dėl asmenų arba nusikaltėlių tinklų,
kurie naudojasi sporto lažybomis pelno ir (arba) pinigų plovimo tikslais.
2011 m. Komisijai surengus viešas konsultacijas, sporto sąžiningumo
aspektai buvo aptarti Žaliojoje knygoje dėl internetinių lošimų.
Atsakymus pateikė apie 250 įvairių suinteresuotųjų
šalių, įskaitant sporto organizacijas. Konsultacijas papildė
2011 m. surengti penki papildomi teminiai praktiniai seminarai, vienas iš
kurių buvo surengtas 2011 m. gegužės 10 d. ir skirtas
būtent internetiniams lošimams ir sporto sąžiningumo temai
nagrinėti (daugiausia kalbėta apie susitarimus dėl varžybų
baigties). Remdamasi Žaliąja knyga, 2012 m. spalio 23 d.
Komisija priėmė komunikatą „Kompleksiškos europinės
internetinių lošimų sistemos kūrimas“ (COM(2012) 596 final).
Sporto sąžiningumas ir apsauga nuo susitarimų dėl varžybų
baigties – vienas iš šio komunikato ir drauge pasiūlyto veiksmų
plano, kuriame numatyta, kad Komisija drauge su Europos Taryba parengs
preliminarią konvenciją dėl kovos su manipuliavimu sporto
rezultatais, prioritetų.
Korupcijos
aspektas. Susitarimai dėl varžybų baigties –
viena iš korupcijos formų, todėl už tai turėtų
būtų baudžiama pagal nacionalinės baudžiamosios teisės
aktus. Komisija įgyvendina 2011 m. priimtą kovos su korupcija
priemonių paketą, kuriuo siekia gerinti kovos su korupcija
veiksmų stebėseną ir vertinimą, visų pirma rengiant ES
kovos su korupcija ataskaitą, kuria remdamasi ji reguliariai vertins
įvairius su korupcija susijusius spręstinus uždavinius ir kovos su
korupcija ES valstybėse narėse pajėgumus. Ataskaitoje
būtų galima nurodyti visas su korupcija susijusias spręstinas
problemas, įskaitant susitarimus dėl varžybų baigties. ES
antikorupcijos ataskaitą, kurią papildys kiekvienos valstybės narės
veiksmų analizė, įskaitant konkrečias rekomendacijas,
Komisija skelbs kas antrus metus. Pirmoji ataskaita turėtų būti
paskelbta 2013 m. Be to, šiuo metu Komisija svarsto ES dalyvavimo Europos
Tarybos valstybių prieš korupciją grupėje (GRECO) galimybę,
iš kurios tikimasi papildomos naudos ES kovojant su korupcija.
2009 m. ataskaitoje dėl
internetinių lošimų sąžiningumo (A6-0064/2009) Europos
Parlamentas nagrinėjo susitarimų dėl varžybų baigties
klausimą, visų pirma su lažybomis dėl varžybų baigties
susijusius aspektus. Šiuos klausimus Parlamentas dar išsamiau aptarė
2011 m. ataskaitoje dėl internetinių lošimų vidaus rinkoje
(A7-0342/2011), kurioje nagrinėjo tarptautinio policijos ir teismų
bendradarbiavimo klausimus, sporto varžybų organizatorių ir lažybų
veiklos vykdytojų bendradarbiavimą, nacionalinių tinklų ir
kontaktinių centrų, kurie spręstų susitarimų dėl
varžybų baigties atvejus, steigimą ir susitarimų dėl
varžybų baigties apibrėžties nustatymą visos ES mastu.
Galiausiai susitarimų dėl varžybų baigties klausimas taip pat
nagrinėtas 2012 m. Europos Parlamento ataskaitoje dėl ES lygmens
veiksmų sporto sektoriuje (A7-0385/2011), kurioje Europos Parlamentas
ragina sporto federacijas glaudžiai bendradarbiauti su valstybėmis
narėmis, siekiant išsaugoti sporto sąžiningumą.
Taryba pirmą
kartą kovos su susitarimais dėl varžybų baigties klausimą
aptarė 2011 m. gegužės mėn. priimtame 2011–2014 m. ES
darbo plane sporto srityje, kuriame sporto sąžiningumas, ypač kova su
susitarimais dėl varžybų, laikomi prioritetiniais 2011–2014 m.
klausimais. Be to, 2011 m. lapkričio mėn. Taryba
priėmė išvadas dėl kovos su susitarimais dėl varžybų
baigties, kuriose valstybės narės ir suinteresuotosios šalys
paragintos rengti šviečiamąsias programas ir užtikrinti glaudų bendradarbiavimą
su visomis suinteresuotosiomis šalimis. Šiuo metu Tarybos sporto darbo
grupėje aptariamos preliminarios išvados dėl kovos su manipuliavimu
sporto rezultatais strategijos, kurias ketinama priimti 2012 m.
lapkričio mėn.
Dvi už tarptautinį policijos ir
teismų bendradarbiavimą atsakingos ES agentūros, t. y. EUROPOL
ir EUROJUST, taip pat aktyviai kovoja su susitarimais dėl
varžybų baigties. ES lygmens teisėsaugos agentūrų
bendradarbiavimas sporto srityje tradiciškai buvo orientuotas į
brutalų žiūrovų elgesį, tačiau per pastaruosius dvejus
metus susitarimai dėl varžybų baigties tapo nauja tarptautinio
bendradarbiavimo sritimi. Šiuo metu du atvejus tiria iš keturių ES
šalių (HU, DE, FI, AT) atstovų sudaryta Jungtinė tyrimų
grupė (angl. JIT). EUROPOL ir EUROJUST dalyvauja nagrinėjant
susitarimų dėl varžybų baigties atvejus, motyvuodami tuo, kad
susitarimai dėl varžybų baigties dažnai yra susiję su dideliu
organizuotu nusikalstamumu.
Visa tai liudija, kad kova su susitarimais
dėl varžybų baigties prioritetu laikoma daugelyje ES lygmens
politikos sričių (pvz., sporto politikos, lošimų rinkos
priežiūros, kovos su korupcija), o po neseniai nustatytų korupcijos
atvejų įvairaus lygmens pasaulio sporte visuomenės dėmesys
šiai problemai greičiausiai tik didės.
Kadangi numatyta konvencija nesiekiama derinti
ją pasirašysiančių šalių baudžiamosios teisės ar
kitų sričių, kaip antai lošimų ar lažybų, teisės
aktų, ir kadangi remiantis SESV 6 straipsniu ES pagal savo
kompetenciją gali imtis tik tokių veiksmų, kuriais
būtų remiami, koordinuojami ar papildomi valstybių narių
sporto srities veiksmai, siūloma, kad ES drauge su valstybėmis
narėmis dalyvautų būsimose derybose. Siūlomas
dalyvavimas derybose neturi poveikio ES biudžetui.
Todėl Komisija rekomenduoja Tarybai:
–
priimti pridedamą sprendimą, kuriuo
Europos Komisijai suteikiami įgaliojimai atstovauti ES derybose dėl
Europos Tarybos tarptautinės konvencijos, skirtos kovoti su manipuliavimu
sporto rezultatais;
–
paskelbti prie to sprendimo pridėtus
derybinius nurodymus;
–
sudaryti specialų komitetą, su
kuriuo privaloma konsultuotis vedant derybas.
Rekomendacija
TARYBOS SPRENDIMAS
kuriuo Europos Komisijai suteikiami
įgaliojimai atstovauti ES derybose dėl Europos Tarybos
tarptautinės konvencijos, skirtos kovoti su manipuliavimu sporto
rezultatais
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į
Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 218
straipsnio 3 ir 4 dalis,
atsižvelgdama
į Europos Komisijos rekomendaciją,
kadangi:
reikėtų
pradėti derybas dėl Europos Tarybos tarptautinės konvencijos,
kuria siekiama kovoti su manipuliavimu sporto rezultatais,
Sąjunga
turėtų dalyvauti šiose derybose,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Komisijai
suteikiami įgaliojimai Europos Sąjungos vardu derėtis dėl
Europos Tarybos tarptautinės konvencijos, skirtos kovoti su manipuliavimu
sporto rezultatais.
2 straipsnis
Derybiniai
nurodymai išdėstyti priede.
3 straipsnis
Derybos vedamos
konsultuojantis su [name of the special committee to be inserted by the
Council].
4 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Komisijai.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
PRIEDAS
Derybiniai nurodymai
dėl Europos Tarybos tarptautinės konvencijos, skirtos kovoti
su manipuliavimu sporto rezultatais
Būsima
konvencija bus siekiama sukurti tarptautinę teisinę prevencijos ir
kovos su manipuliavimu sporto rezultatais, ypač susitarimais dėl
varžybų baigties, sistemą; konvencija turėtų būti
siekiama stiprinti tarptautinį bendradarbiavimą šioje srityje ir
nustatyti stebėsenos priemonę, kuri užtikrintų, kad
būtų veiksmingai laikomasi konvencijoje nustatytų nuostatų.
Europos
Sąjunga dalyvaus šiuose posėdžiuose, siekdama užtikrinti, kad
siūloma konvencija atitiktų ES acquis, visų pirma vidaus
rinkos laisves (laisvę teikti paslaugas ir steigimosi laisvę), ir
teisminį bendradarbiavimą baudžiamosiose bylose.
Europos
Sąjunga taip pat dalyvaus derybose, siekdama užtikrinti, kad būsimos
konvencijos nuostatos būtų suderintos su ES sporto politikos,
internetinių lošimų ir kovos su korupcija nuostatomis. Su šiomis
politikos sritimis susiję dokumentai, inter alia, yra šie:
·
Komisijos komunikatas „ES lygmens veiksmų
sporto sektoriuje svarbos didinimas“ (COM(2011) 12 galutinis);
·
Žalioji knyga „Internetiniai lošimai vidaus
rinkoje“ (COM(2011) 128 galutinis);
·
Komisijos komunikatas „Kova su korupcija ES“,
(COM(2011) 308 galutinis);
·
Komisijos komunikatas „Kompleksiškos europinės
internetinių lošimų sistemos kūrimas“ (COM(2012) 596 final);
·
Tarybos išvados dėl kovos su susitarimais
dėl varžybų baigties (16819/11).


				|

		52014PC0651

			Rekomendacija TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo suteikiami įgaliojimai pradėti derybas dėl Konvencijos dėl tarpvalstybinio pramoninių avarijų poveikio pakeitimų /* COM/2014/0651 final */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO
APLINKYBĖS
Europos Sąjunga ir dauguma jos
valstybių narių yra Jungtinių Tautų Europos ekonominės
komisijos (JT EEK) konvencijos dėl tarpvalstybinio pramoninių
avarijų poveikio (toliau – Konvencija) šalys. Konvencija taikoma užkertant
kelią pramoninėms avarijoms, užtikrinant pasirengimą joms ir
likviduojant jų padarinius teritorijoje, kurioje vykdoma pavojinga veikla,
galinti sukelti tarpvalstybinį poveikį.
Seveso II direktyva – tai teisės aktas,
kuriuo Europos Sąjunga vykdo iš Konvencijos kylančius
įsipareigojimus. Siekiant apibrėžti, kas yra pavojinga veikla,
Konvencijos I priede ir Seveso II direktyvos I priede nurodytos atskiros
pavojingos medžiagos ir jų kategorijos. 2015 m. birželio mėn.
Seveso II direktyva bus pakeista Seveso III direktyva, kurioje, be kita ko, iš
dalies keičiamas I priedas.
2.           KONSULTACIJŲ SU
SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
2012 m. įvykusiame 7‑ajame
pasitarime JT EEK konvencijos dėl tarpvalstybinio pramoninių avarijų
poveikio šalių konferencija (ŠK) pavedė Konvencijos plėtros
darbo grupei (KPDG) įvertinti galimus pakeitimus ŠK pasiūlytose
srityse. 2014 m. balandžio mėn. surengusi ketvirtąjį
pasitarimą KPDG padarė išvadą, kad būtų naudinga
padaryti pakeitimų keturiose srityse:
1.         Patikslintos ir naujos
apibrėžtys (1 straipsnis). KPDG rekomendavo iš dalies pakeisti kai kurias
apibrėžtis siekiant užtikrinti, kad jos būtų suderintos su
kitomis EEK konvencijomis (Orhuso konvencija ir Konvencija dėl poveikio aplinkai
vertinimo tarpvalstybiniame kontekste (Espo konvencija)), apibrėžtis
pritaikyti prie tarptautiniu mastu pripažintų pokyčių, aiškiau
jas suformuluoti, užtikrinti didesnį teisinį tikrumą ir
nustatyti nuoseklesnę vidinę Konvencijos sistemą.
2.         Aktyvesnis visuomenės
dalyvavimas (9 straipsnis). KPDG rekomendavo iš dalies pakeisti 9
straipsnį, kad Konvencija būtų suderinta su kitomis EEK
konvencijomis.
3.         Pasitarimų dažnumas (18
straipsnis). Konvencijoje numatyta, kad Šalių Konferencija sušaukiama
kasmet. Tačiau praktikoje pasitarimai rengiami tik kas dvejus metus. KPDG
pasiūlė iš dalies pakeisti 18 straipsnį, kad jis būtų
suderintas su dabartine praktika.
4.         Pakeitimų taikymas naujoms
šalims (29 straipsnis). KPDG rekomendavo 29 straipsnį papildyti nauja
dalimi, kurioje būtų numatyta, kad vos tik įsigaliojus
pakeitimui prie jo automatiškai prisijungia ir prie Konvencijos
prisijungiančios valstybės. Taip naujoms šalims būtų
užtikrintas didesnis aiškumas ir teisinis tikrumas.
Nė vienas iš galimų pakeitimų
šiose srityse nepakeistų Konvencijos taip, kad ES būtų padarytas
poveikis aplinkai ar socialinis ir ekonominis poveikis. Kai kurie pakeitimai
greičiau turėtų teigiamo poveikio, nes juos įgyvendinus
Konvencijos šalyse, kurios nėra ES valstybės narės,
būtų nustatyti griežtesni standartai; tokiu būdu ES ir ne ES
įmonėms būtų užtikrintos vienodesnės sąlygos ir
ES sumažinta avarijų, kurios gali sukelti tarpvalstybinį
poveikį, rizika.
Buvo nustatyta, kad visose kitose ŠK
pasiūlytose techninėse srityse pakeitimų nereikės, bet pakaks
nustatyti gaires.
Kitas svarstomas klausimas yra susijęs su
galimu Jungtinių Tautų valstybių narių, kurios nėra JT
EEK narės, prisijungimu prie Konvencijos. Svarstant šį klausimą
turėtų būti atsižvelgta į atskirų susijusių diskusijų,
kurias numatyta surengti 2016 m. rugsėjo mėn. vyksiančioje
JT Generalinės Asamblėjos 71‑ojoje sesijoje, rezultatus.
3.           TEISINIAI PASIŪLYMO
ASPEKTAI
Nepanašu, kad galimais pakeitimais kurioje
nors srityje bus daromas koks nors poveikis Europos Sąjungoje
galiojantiems teisės aktams, kadangi jiems jau taikomos griežtesnės ES
acquis nuostatos arba jie jau yra susiję su Konvencijos vidine
sistema.
4.           POVEIKIS BIUDŽETUI
Iš visų sričių, kuriose gali
būti daroma pakeitimų, poveikį biudžetui gali daryti tik
klausimas dėl šalių, kurios nėra JT EEK narės,
prisijungimo. Galimos kandidatės prisijungti prie Konvencijos
būtų paramą gaunančios šalys, todėl Konvencijos
biudžetui būtų daromas poveikis. Tačiau finansinis mechanizmas
pagal Konvenciją yra grindžiamas savanoriškais įnašais. Todėl
šalys gali laisvai nustatyti savo įnašo dydį. Be to, siekiant
finansuoti Konvenciją, prie kurios gali prisijungti bet kuri šalis,
galėtų būti naudojamasi kitais šaltiniais, pavyzdžiui, Pasaulio
aplinkos fondu. Nors tikėtina, kad bendras poveikis biudžetui bus labai
nedidelis, tai gali būti vienas iš esminių veiksnių vykstant
deryboms.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta
pirmiau, tikslinga suteikti įgaliojimus pradėti derybas dėl
Konvencijos dėl tarpvalstybinio pramoninių avarijų poveikio
pakeitimų.
Rekomendacija
TARYBOS SPRENDIMAS
kuriuo suteikiami įgaliojimai
pradėti derybas dėl Konvencijos dėl tarpvalstybinio
pramoninių avarijų poveikio pakeitimų
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 218 straipsnio 3 ir 4
dalis,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją,
kadangi:
(1)        Sąjunga yra viena iš Konvencijos dėl
tarpvalstybinio pramoninių avarijų poveikio (toliau – Konvencija)
šalių;
(2)        2012 m. įvykusioje 7‑ojoje Šalių
Konferencijoje šalys paprašė Plėtros darbo grupės įvertinti
poreikį tam tikrose srityse padaryti pakeitimų;
(3)        2014 m. balandžio mėn. įvykusiame 4‑ajame
Plėtros darbo grupės posėdyje buvo padaryta išvada, kad
daugumą klausimų bus galima išspręsti nustatant gaires, bet
kartu nustatytos keturios sritys, kuriose padarius pakeitimų Konvencija
būtų patobulinta. Šios sritys yra susijusios su apibrėžtimis,
visuomenės dalyvavimu, pasitarimų dažnumu ir pakeitimų taikymu
naujoms šalims;
(4)        Plėtros darbo grupė padarė išvadą, kad
siekiant įvertinti klausimą dėl Jungtinių Tautų valstybių
narių, kurios nėra JT EEK narės, galimo prisijungimo prie
Konvencijos reikia papildomos informacijos ir diskusijų;
(5)        nesitikima, kad derybos turės poveikio Europos
Sąjungoje galiojantiems teisės aktams, atsižvelgiant į tai, kad
Direktyvoje 2012/18/EB išdėstytos griežtesnės nuostatos, susijusios
su aptariamomis sritimis;
(6)        Sąjunga turėtų dalyvauti derybose dėl
galimų Konvencijos pakeitimų,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Komisija įgaliojama Sąjungos vardu
vesti derybas dėl galimų Konvencijos dėl tarpvalstybinio
pramoninių avarijų poveikio pakeitimų klausimais,
priklausančiais Sąjungos kompetencijai.
2 straipsnis
Derybiniai
nurodymai išdėstyti priede.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
PRIEDAS
prie
Pasiūlymo dėl
Tarybos sprendimo
kuriuo suteikiami įgaliojimai
pradėti derybas dėl Konvencijos dėl tarpvalstybinio
pramoninių avarijų poveikio pakeitimų
Derybų
dėl Konvencijos dėl tarpvalstybinio pramoninių avarijų
poveikio pakeitimų nurodymai
1.
Visi sutarti pakeitimai turi atitikti Direktyvoje
2012/18/ES ar kituose atitinkamuose teisės aktuose nustatytas priemones.
2.
Visi aptariamų sričių pakeitimai,
dėl kurių susitarta, turi sudaryti vieną rinkinį.
3.
Komisija turi užtikrinti, kad susitarime
būtų atitinkamos nuostatos, kuriomis Sąjungai sudaroma
galimybė tapti jo šalimi.
4.
Komisija turi pritarti pakeitimams tik jei juos bus
pasiūlyta priimti tuo pačiu metu.
5.
Komisija Tarybos paskirtam konsultaciniam komitetui
teikia ataskaitą apie derybų rezultatus ir atitinkamais atvejais apie
visas problemas, kurių gali kilti derybų metu.