title: Rekomendacijos Tarybai dėl Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 67-osios sesijos 2012 m. birželio 13 d. Europos Parlamento rekomendacija dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento rekomendacijos Tarybai dėl Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 67-osios sesijos (2012/2036(INI))

text:
               15.11.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               CE 332/106

         2012 m. birželio 13 d., trečiadienisRekomendacijos Tarybai dėl Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 67-osios sesijos
   P7_TA(2012)0240
   2012 m. birželio 13 d. Europos Parlamento rekomendacija dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento rekomendacijos Tarybai dėl Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 67-osios sesijos (2012/2036(INI))
   2013/C 332 E/23

      Europos Parlamentas,

               —

               atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutartį (ESS), ypač į jos 21 ir 34 straipsnius,

               —

               atsižvelgdamas į pasiūlymą dėl rekomendacijos Tarybai, kurį pateikė Alexander Graf Lambsdorff ALDE frakcijos vardu dėl Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 67-osios sesijos (B7-0132/2012),

               —

               atsižvelgdamas į savo 2011 m. birželio 8 d. rekomendaciją Tarybai dėl Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 66-osios sesijos (1), taip pat į savo 2011 m. gegužės 11 d. rezoliuciją „ES kaip pasaulinio masto veikėja: jos vaidmuo daugiašalėse organizacijose“ (2),

               —

               atsižvelgdamas į ES prioritetus Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 66-ojoje sesijoje, kuriuos Taryba patvirtino 2011 m. birželio 10 d. (3),

               —

               atsižvelgdamas į Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 66-ąją sesiją, ypač į šio organo rezoliucijas „Jungtinės Tautos ir pasaulinis valdymas“ (4), „Viešojo administravimo efektyvumo, atskaitingumo, veiksmingumo ir skaidrumo skatinimas stiprinant aukščiausias audito institucijas“ (5), „Padėtis Sirijos Arabų Respublikoje“ (6), „Galių suteikimas žmonėms ir vystymasis“ (7), „Visuotinės partnerystės siekis“ (8), „Bendradarbiavimas Pietūs-Pietūs“ (9), „Jungtinių Tautų vaidmuo skatinant vystymąsi globalizacijos ir tarpusavio priklausomybės sąlygomis“ (10), „Jungtinių Tautų vaidmens stiprinimas skatinant periodiškus ir tikrus rinkimus ir demokratizaciją“ (11), „Nusiginklavimo konferencijos ataskaita“ (12), „Demokratiškos ir lygiateisės tarptautinės santvarkos propagavimas“ (13) ir „Visų žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių visuotinumas, nedalomumas, tarpusavio sąsaja, tarpusavio priklausomybė ir tarpusavio papildomumas“ (14),

               —

               atsižvelgdamas į 2011 m. gruodžio 19 d. Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliuciją dėl kovos su netolerancija, neigiamų stereotipų kūrimu, pasmerkimu, diskriminacija, smurto kurstymu ir smurtu dėl religijos ar tikėjimo (15),

               —

               atsižvelgdamas į 2011 m. gegužės 3 d. Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliuciją dėl Europos Sąjungos dalyvavimo Jungtinių Tautų veikloje (16),

               —

               atsižvelgdamas į 2010 m. kovo 31 d. Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliuciją dėl „Darbotvarkės 21“ įgyvendinimo, programos dėl tolesnio „Darbotvarkės 21“ įgyvendinimo ir pasaulio aukščiausiojo lygio susitikimo tvaraus vystymosi klausimais (17),

               —

               atsižvelgdamas į 2000 m. rugsėjo 8 d. Jungtinių Tautų tūkstantmečio deklaraciją, kurioje buvo nustatyti Tūkstantmečio vystymosi tikslai (TVT), kaip tarptautinės bendruomenės bendrai patvirtinti skurdo panaikinimo siekiai,

               —

               atsižvelgdamas į 2003 m. rugsėjo 10 d. Komisijos komunikatą „Europos Sąjunga ir Jungtinės Tautos: daugiašališkumo pasirinkimas“ (COM(2003)0526),

               —

               atsižvelgdamas į Europos Vadovų Tarybos pirmininko pastabas po 2012 m. balandžio 16 d. įvykusio jo susitikimo su Jungtinių Tautų generaliniu sekretoriumi,

               —

               atsižvelgdamas į savo 2012 m. vasario 16 d. rezoliuciją dėl Parlamento pozicijos dėl JT Žmogaus teisių tarybos (JTŽTT) 19-osios sesijos (18),

               —

               atsižvelgdamas į savo 2011 m. lapkričio 17 d. rezoliuciją dėl ES paramos Tarptautiniam baudžiamajam teismui sprendžiant problemas ir įveikiant sunkumus (19),

               —

               atsižvelgdamas į savo 2011 m. liepos 7 d. rezoliuciją dėl ES išorės politikos, kuria remiamas demokratijos diegimas (20),

               —

               atsižvelgdamas į savo 2010 m. gruodžio 15 d. rezoliuciją dėl Afrikos ir ES strateginės partnerystės ateities po trečiojo Afrikos ir ES aukščiausiojo lygio susitikimo (21),

               —

               atsižvelgdamas į savo 2010 m. lapkričio 25 d. rezoliuciją dėl 10-ųjų JT Saugumo Tarybos rezoliucijos 1325 (2000) dėl moterų, taikos ir saugumo metinių (22),

               —

               atsižvelgdamas į savo 2010 m. lapkričio 23 d. rezoliuciją dėl civilinio ir karinio bendradarbiavimo bei civilinių ir karinių pajėgumų tobulinimo (23),

               —

               atsižvelgdamas į savo 2005 m. birželio 9 d. rezoliuciją dėl Jungtinių Tautų reformos (24),

               —

               atsižvelgdamas į Užsienio reikalų komiteto ir Žmogaus teisių pakomitečio jungtinės delegacijos JT Generalinės Asamblėjos 66-ojoje sesijoje 2011 m. lapkričio 28–29 d. pranešimą,

               —

               atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 121 straipsnio 3 dalį ir 97 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į Užsienio reikalų komiteto pranešimą ir į Vystymosi komiteto nuomonę (A7-0186/2012),

               A.

               kadangi bendromis tarptautinėmis vertybėmis ir normomis siekiama pasaulyje užtikrinti taiką, žmogaus teisių apsaugą, saugumą ir gerovę ir teisingiau visiems dalytis globalizacijos teikiama nauda;

               B.

               kadangi JT yra pasaulinio valdymo centre, tačiau kartu jos pačios stengiasi reformuotis siekdamos padidinti savo veiklos skaidrumą, veiksmingumą ir našumą;

               C.

               kadangi siekiant kartu spręsti kylančias pasaulines problemas ir šalinti neigiamą pasaulio ekonomikos krizės poveikį vis labiau reikia bendrų taisyklių ir sprendimų priėmimo sistemų;

               D.

               kadangi, siekdama išlikti svarbi veikėja pasaulyje, kuriame atsiranda vis daugiau galios centrų ir kuriame reikia imtis visuotinai suderintų veiksmų, ES turi stiprinti savo sanglaudą; kadangi vadovaujantis Sutartimis ES valstybės narės privalo koordinuoti veiksmus tarptautinėse organizacijose ir tarptautinėse konferencijose;

               E.

               kadangi ES įsipareigojusi siekti veiksmingo daugiašališkumo, kurio pagrindas būtų stiprios JT, nes tai būtina siekiant spręsti pasaulines problemas;

               F.

               kadangi ES ir jos valstybės narės finansiškai daugiausia prisideda prie JT sistemos; kadangi 27 ES valstybės narės finansuoja 39 proc. nuolatinio JT biudžeto ir daugiau kaip 40 proc. JT taikos palaikymo operacijų;

               G.

               kadangi tvirta ir stabili ES ir JT partnerystė JT atliekamam darbui būtina pagal visus tris ramsčius – taiką ir saugumą, žmogaus teises ir vystymąsi – ir yra itin svarbi įtvirtinant ES, kaip pasaulinės veikėjos, vaidmenį;

               H.

               kadangi ES ir JT yra natūralios partnerės taikos palaikymo ir valstybių kūrimo srityje ir kartu sudaro kolektyvinių taikos palaikymo ir valstybių kūrimo veiksmų sistemą;

               I.

               kadangi žmogaus teisės ir demokratija yra pamatinės ES vertybės ir Europos išorės veiksmų principai bei tikslai, įskaitant tarptautinę prekybą; kadangi pagarba žmogaus teisių visuotinumui ir nedalumui, jų gynimas ir apsauga – Europos vienybės ir nedalomumo pagrindas;

               J.

               kadangi teisingumas ir teisinė valstybė yra ilgalaikės taikos ramsčiai, užtikrinantys žmogaus teises ir pagrindines laisves; kadangi Tarptautinio baudžiamojo teismo Romos statutas svariai prisideda prie žmogaus teisių rėmimo, tarptautinės teisės ir kovos su nebaudžiamumu;

               K.

               kadangi visoms šalims, visiems piliečiams ir pačiai tarptautinei bendruomenei naudinga tolesnė parama demokratiniams procesams; kadangi visi šie subjektai susiduria su demokratijos kūrimo, atkūrimo ir išsaugojimo iššūkiais;

         1.   teikia Tarybai šias rekomendacijas:

         Europos Sąjunga Jungtinėse Tautose

               a)

               kiek įmanoma koordinuoti, teikti bendrai suderintas pozicijas ir stiprinti ES, kaip pasaulinės veikėjos, veiksmų nuoseklumą ir žinomumą Jungtinėse Tautose; patenkinti JT narių lūkesčius, susijusius su ES gebėjimu veikti ir laiku pasiekti rezultatų; priimti platų ir lankstų požiūrį į bendros užsienio ir saugumo politikos pozicijas JT lygmeniu siekiant suteikti ES galimybę greitai ir visapusiškai veikti klausimais, susijusiais su bendra užsienio ir saugumo politika;

               b)

               didinti savo įnašą į JT darbą – pasiekti susitarimą dėl bendro JT Generalinės Asamblėjos rezoliucijos dėl ES dalyvavimo JT Generalinės Asamblėjos veikloje tvarkos aiškinimo ir bendradarbiauti su partneriais siekiant visapusiškai įgyvendinti šią rezoliuciją; pateikti ataskaitą Parlamentui dėl jos taikymo praktikoje;

               c)

               bendradarbiauti su ES valstybėmis narėmis ir ES delegacija JT siekiant tobulinti veiksmų koordinavimą, skaidrumą ir keitimąsi informacija Jungtinių Tautų Saugumo Taryboje ir šiam organui priklausančių valstybių narių arba pirmininkaujančios šalies kvietimu dalyvaujančio ES atstovo pastangas JT Saugumo Taryboje ginti ES pozicijas bei interesus; įtvirtinti ES veiksmų poveikį JT Saugumo Tarybos sprendimams ir didinti ES įtaką Jungtinėse Tautose sprendžiant itin svarbius JT Saugumo Tarybos klausimus;

               d)

               užtikrinti tvirtą ES atstovavimą visose JT institucijose ir specializuotose agentūrose;

               e)

               parengti ilgalaikę narystės Jungtinėse Tautose strategiją ir imtis tvirtesnės viešosios JT reikalų diplomatijos;

         ES ir pasaulinis valdymas

               f)

               populiarinti veiksmingą daugiašališkumą kaip prioritetinį strateginį ES rūpimą klausimą stiprinant JT reprezentatyvumą, skaidrumą, atskaitingumą, našumą ir veiksmingumą, taip siekiant pagerinti jų veiklos vietoje rezultatus; priminti, jog reikia siekti naujos institucinės pusiausvyros tarp vis svarbesnio Didžiojo dvidešimtuko (G20), JT ir jos agentūrų ir tarptautinių finansų įstaigų vaidmens; šiuo požiūriu stiprinti pasaulinį valdymą ir ieškoti sprendimų siekiant toliau tobulinti Didžiųjų šalių grupių ir JT sistemos veiksmų koordinavimą, kuriuo remiantis šios grupės galėtų veiksmingai taikyti ekonominį aspektą, jei JT išlaikys savo pagrindinį vaidmenį ir išliks teisėta institucija imantis veiksmų pasauliniu lygmeniu;

               g)

               aktyviau bendradarbiauti su strateginiais ir kitais dvišaliais bei daugiašaliais partneriais, visų pirma su JAV, siekiant skatinti veiksmingai išspręsti problemas, aktualias ES piliečiams ir pasauliui, įskaitant neturtingiausius ir pažeidžiamiausius asmenis;

               h)

               aktyviai remti visapusišką ir bendru sutikimu vykdomą JT Saugumo Tarybos reformą siekiant padidinti JT Saugumo Tarybos teisėtumą, regioninį atstovavimą, atskaitomybę ir veiksmingumą; priminti, kad ES vieta išplėstinėje JT Saugumo Taryboje išlieka pagrindiniu ilgalaikiu Europos Sąjungos tikslu; paraginti vyriausiąją įgaliotinę ir Komisijos pirmininko pavaduotoją parengti bendrą valstybių narių poziciją šiuo požiūriu; norint pasiekti šį tikslą ateityje, iš anksto suderinti ES Tarybos pozicijas dėl naujų JT Saugumo Tarybos narių priėmimo ir JT Saugumo Tarybos sprendimų priėmimo tvarkos reformos;

               i)

               įsitraukti į JT Generalinės Asamblėjos pradėtus JT vaidmens vykdant pasaulinį valdymą svarstymus siekiant didinti skaidrumą ir gerinti bendradarbiavimą; skatinti aktyvesnį ES ir JT Generalinės Asamblėjos bendradarbiavimą;

               j)

               padėti pagyvinti JT Generalinės Asamblėjos darbą ir padidinti jos veiksmingumą, inter alia, remiant ad hoc darbo grupės veiklą, sudarant sąlygas plėtoti išsamesnes ir labiau į rezultatus orientuotas temines diskusijas aktualiais ir svarbiais klausimais, taip pat JT Generalinei Asamblėjai glaudžiau bendradarbiaujant su kitais suinteresuotaisiais subjektais, įskaitant pilietinę visuomenę, kitas tarptautines ir regionines organizacijas ir forumus; pabrėžti, kad reikia siekti toliau supaprastinti JT Generalinės Asamblėjos ir pagrindinių jos komitetų darbotvarkes; atkreipti dėmesį į tai, kad naujas postūmis gali būti užtikrintas tik tuo atveju, jei JT Generalinė Asamblėja imsis svarbių ir tinkamų veiksmų sprendžiant bendrą susirūpinimą tarptautinei bendruomenei keliančius klausimus;

               k)

               dar kartą patvirtinti įsipareigojimą užtikrinti, kad JT finansiniai ištekliai būtų tinkami ir kad jie būtų valdomi veiksmingai ir efektyviai, vadovaujantis biudžetinės drausmės bei nuoseklumo principais ir taikant aukščiausius tarptautinius standartus;

         Taika ir saugumas

      Taikos palaikymas ir kūrimas

               l)

               stiprinti veiklos partnerystę ir skatinti strateginį bendrų taikos kūrimo pastangų nuoseklumą ir veiksmingumą, be kita ko, per Specialiojo taikos palaikymo operacijų komiteto veiklą;

               m)

               plėtoti bendradarbiavimą ir kurti partnerystes konfliktų prevencijos, civilinių ir karinių krizių valdymo ir konfliktų sprendimo srityje su JT, ESBO, Afrikos Sąjunga (AS), Arabų Lyga ir kitomis tarptautinėmis ir regioninėmis organizacijomis bei pilietine visuomene; gerinti regioninių organizacijų taikos palaikymo pajėgumus, inter alia, įgyvendinant siūlomas trišales t. y. ES, JT ir Afrikos Sąjungos (AS) ir ES, JT ir Vakarų Afrikos valstybių ekonominės bendrijos (VAVEB), partnerystes;

               n)

               skatinti įvairių veikėjų, ypač JT Sekretoriato, JT Saugumo Tarybos, JT Generalinės Asamblėjos ir taikos palaikymo misijose dalyvaujančių JT valstybių narių, bendradarbiavimą taikos palaikymo sistemoje; stengtis užtikrinti, kad ES valstybės narės prisidėtų prie JT taikos palaikymo misijų specialiaisiais pajėgumais, pvz., transporto ir logistikos pajėgumais, taip pat mokymu; apsvarstyti galimybę pagal bendrą saugumo ir gynybos politiką (BSGP) pradėti karinę operaciją, įskaitant galimą kovinės grupės panaudojimą prieš pradedant veikti JT taikos palaikymo misijai, jeigu to prašo JT, ypatingą dėmesį skiriant visų taikos palaikymo misijų, taip pat visų kovinių grupių narių apsaugai; remti konfliktų prevencijos ir valdymo bei tarpininkavimo, taikos kūrimo ir palaikymo pajėgumų plėtrą nacionaliniu ir žemesniu lygmeniu; skatinti partnerių keitimąsi praktine patirtimi ir gerąja praktika;

               o)

               padėti JT civilinių pajėgumų peržiūros grupei nustatyti praktinius būdus, kaip kritinių civilinių pajėgumų teritorijose suderinti paklausą su pasiūla; pagreitinti verbavimą, pašalinti veiksmų nesuderinamumus ir išvengti dubliavimosi panaudojant civilinius BSGP pajėgumus JT veiksmams remti; išsiaiškinti galimybes, kaip bendrai panaudoti krizių padarinių šalinimo grupes per JT operacijas, kai reikia pajėgumų, kuriuos įmanoma greitai panaudoti;

               p)

               užtikrinti moterų dalyvavimą visais taikos palaikymo procesų etapais ir jas sistemingai įtraukti į prevencinę diplomatiją, ankstyvojo įspėjimo ir saugumo stebėjimo veiksmus; atkreipti dėmesį į būtinybę integruoti lyčių lygybės aspektus vykdant veiksmus, susijusius su konfliktų prevencija, taikos palaikymo operacijomis, humanitarine pagalba, atstatymu po konfliktų ir DDR (25) iniciatyvomis, kaip nustatyta JT Saugumo Tarybos rezoliucijoje 1325 (2000) dėl moterų, taikos ir saugumo; imtis aktyvių veiksmų siekiant užtikrinti, kad JT Saugumo Tarybos rezoliuciją 1325 įgyvendintų visos JT valstybės narės;

               q)

               bendradarbiauti su JT siekiant spręsti dabartines pasaulines grėsmes, kaip antai, klimato kaita, branduolinių ginklų platinimas, organizuotas nusikalstamumas ir terorizmas bei pandemijos;

               r)

               padėti pasiekti gerų rezultatų ir užtikrinti tolesnius veiksmus atsižvelgiant į 2012 m. JT konferenciją dėl prekybos ginklais sutarties ir 2012 m. veiksmų programos dėl šaulių ir lengvųjų ginklų persvarstymo konferenciją;

      Pareiga apsaugoti

               s)

               padėti valstybėms įvykdyti pareigą apsaugoti savo gyventojus; pabrėžti, kad reikia laiku ir tinkamai imtis veiksmų tarptautiniu lygmeniu siekiant užkirsti kelią genocidui, etniniam valymui, karo nusikaltimams ir nusikaltimams žmoniškumui bei juos sustabdyti;

               t)

               toliau siekti politinės ir institucinės pažangos JT organuose, ypač JT Saugumo Taryboje, JT Generalinėje Asamblėjoje ir JTŽTT, įtvirtinant pareigos apsaugoti koncepciją, darant išvadas ir mokantis ne tik iš įsikišimo Libijoje, bet ir nesugebėjimo imtis skubių veiksmų Sirijos atveju; sudaryti geresnes sąlygas plėtoti diskusijas, kaip JT organai, ypač JT Saugumo Taryba, pasinaudodami šia koncepcija, galėtų užtikrinti geresnį JT valstybių narių bendradarbiavimą krizės atveju; populiarinti teigiamą regioninių organizacijų vaidmenį plėtojant ir taikant veikla pagrįstą požiūrį laikantis pareigos apsaugoti;

               u)

               bendradarbiauti su partneriais siekiant užtikrinti, kad ši koncepcija visų pirma apimtų prevenciją, apsaugą ir atstatymą po konfliktų, suderinant pareigos apsaugoti išskaidymą į trejopą atsakomybę – užkirsti kelią, apsaugoti ir atkurti; padėti valstybėms kurti pajėgumus šiose srityse, be kita ko, stiprinant išankstinio perspėjimo mechanizmus ir atitinkamus JT tarpininkavimo pajėgumus; bendradarbiaujant su JT valstybėmis narėmis skatinti steigti kylančių konfliktų stebėjimo centrus ir sukurti atitinkamus pajėgumus ES delegacijose;

               v)

               dar kartą ryžtingai patvirtinti ES įsipareigojimą laikytis pareigos apsaugoti ir paskatinti parengti tarpinstitucinį Europos Parlamento, Europos išorės veiksmų tarnybos ir ES valstybių narių konsensusą dėl pareigos apsaugoti, kad būtų užtikrintas didesnis ES veiksmų nuoseklumas šiais klausimais JT forumuose;

      Tarpininkavimas

               w)

               skatinti tarpininkavimą kaip ekonomišką taikios ginčų prevencijos ir sprendimo priemonę, taip pat kaip priemonę pasibaigus konfliktui neleisti šalims vėl prie jo grįžti; parengti veiksmingesnes tarpininkavimo gaires teisinės valstybės ir demokratinės atskaitomybės srityje;

               x)

               nustatyti prioritetus bei tobulinti šios priemonės įgyvendinimą ir toliau plėtoti tarpininkavimo pajėgumus Europos išorės veiksmų tarnyboje, remiantis ES tarpininkavimo ir dialogo pajėgumų stiprinimo koncepcija;

               y)

               glaudžiai bendradarbiauti su JT ir kitais veikėjais tarpininkavimo srityje; tarpininkavimo veikloje siekti sąveikos su JT Politinių reikalų departamentu; stiprinti tarptautinių, regioninių ir subregioninių organizacijų partnerystę ir bendradarbiavimą su JT, tarpusavyje ir su pilietine visuomene, pvz., bendrą ES ir JT partnerystę dėl tarpininkavimo pajėgumų; tobulinti keitimąsi informacija, bendradarbiavimą ir koordinavimą siekiant užtikrinti, kad konkretų tarpininkavimą atliekančių veikėjų veiksmai būtų nuoseklūs ir vieni kitus papildytų;

      Tarptautinis teisingumas

               z)

               stiprinti tarptautinę baudžiamojo teisingumo sistemą; pabrėžti Tarptautinio baudžiamojo teismo vaidmenį kovojant su nebaudžiamumu ir toliau remti Tarptautinį baudžiamąjį teismą kaip vienintelę nuolatinę teisminę instituciją, galinčią teisti atskirus karo nusikaltimų, nusikaltimų žmoniškumui ir genocido vykdytojus, kai nacionaliniai teismai negali ar nenori to daryti;

               aa)

               stiprinti Tarptautinį baudžiamąjį teismą teikiant politinę, diplomatinę, finansinę ir logistinę paramą; skatinti visas JT valstybes nares ratifikuojant Romos statutą pripažinti Teismo jurisdikciją; skatinti tvirtą JT ir jos institucijų ir agentūrų bendradarbiavimą su Teismu;

         Žmogaus teisės

               ab)

               stiprinti tarptautines pastangas, kuriomis siekiama užtikrinti, kad visos žmogaus teisės, įtvirtintos JT konvencijose, būtų laikomos visuotinėmis, nedalomomis, tarpusavyje priklausomomis ir susijusiomis teisėmis; padėti stiprinti nacionalinius pajėgumus tarptautiniams žmogaus teisių laikymosi įsipareigojimams vykdyti; atsižvelgiant į tai, atkreipti dėmesį į būtinybę visiems asmenims užtikrinti teisę į religijos ir tikėjimo laisvę;

               ac)

               aktyviai remti Afrikos vadovaujamą iniciatyvą ir Komisijos rekomendaciją dėl moterų padėties, kuria siekiama 2012 m. priimti JT Generalinės Asamblėjos rezoliuciją, kuri uždraustų moterų lytinių organų žalojimą visame pasaulyje; raginti vyriausiąją įgaliotinę ir Komisijos pirmininko pavaduotoją bei Komisiją suteikti didžiausią prioritetą siekiant užtikrinti šio proceso sėkmę;

               ad)

               toliau skatinti integruoti žmogaus teisių klausimą į visų sričių JT veiklą, dar kartą patvirtinant, kad žmogaus teisės neatsiejamos nuo kitų JT taikos ir saugumo bei vystymosi tikslų;

               ae)

               laikantis iniciatyvaus požiūrio, dalyvauti JTŽTT darbe bendrai remiant rezoliucijas, skelbiant pareiškimus ir dalyvaujant sąveikiuose dialoguose ir diskusijose siekiant užtikrinti geresnę JTŽTT darbo pusiausvyrą;

               af)

               stiprinti specialiųjų procedūrų ankstyvojo įspėjimo sistemą numatant mechanizmą, kurį taikant automatiškai būtų pradedamas padėties svarstymas JTŽTT; įtvirtinti tolesnio stebėjimo procesą, kaip įgyvendinamos specialiųjų procedūrų rekomendacijos;

               ag)

               siekti sustiprinti Visuotinio periodinio vertinimo procesą dvišaliuose ir daugiašaliuose dialoguose su JT valstybėmis narėmis integruojant rekomendacijas ir šiuos dialogus plėtojant pagal tarptautines normas ir standartus;

               ah)

               toliau dėti pastangas JT Generalinėje Asamblėjoje ir jos komitetuose reikalaujant moratoriumo dėl mirties bausmės naudojimo, kas sulaukia vis daugiau paramos iš vis daugiau šalių, dėl vaikų teisių, žiniasklaidos laisvės ir religinės tolerancijos; remti visas pastangas siekiant panaikinti kankinimus; ypač skatinti priimti fakultatyvų protokolą prie JT konvencijos prieš kankinimą;

         Parama demokratijai

               ai)

               padėti užtikrinti vietos subjektų atsakomybę už demokratijos procesą ir demokratijos kultūros bei teisinės valstybės raidą; plėsti paramą demokratijai remiant ne tik rinkimų procesą, kad demokratija ilgai būtų gyvybinga ir padėtų pasiekti apčiuopiamų rezultatų piliečių labui; užtikrinti aktyvesnį parlamentų ir politinių partijų įtraukimą į paramos demokratijai programas; pabrėžti NVO, kurios gali laisvai veikti plėtodamos stiprią pilietinę kultūrą, nepriklausomumo svarbą;

               aj)

               daugiau dėmesio skirti socialinei ir ekonominei įtraukčiai, perėjimo prie demokratijos procesui, politiniams ir rinkimų procesams, pajėgumų kūrimui, pilietinės visuomenės stiprinimui, jaunimo dalyvavimui parlamentinėje demokratijoje ir žodžio laisvės, sąžinės ir religijos laisvės, taip pat moterų teisių apsaugai, įskaitant jų dalyvavimą visuomeniniame ir politiniame gyvenime, ne tik socialinės praktikos, bet ir teisės aktų lygmeniu;

               ak)

               geriau integruoti paramą demokratijai į Europos išorės veiksmus; remti demokratinį valdymą, pasitelkiant savo skirtingas finansines priemones ir, jei galima, naudojant ES delegacijų išteklius; bendradarbiauti su JT ir kitais partneriais visame pasaulyje ir vietos mastu siekiant stiprinti teisinę valstybę, puoselėti nepriklausomą žiniasklaidą, kurti ir stiprinti demokratines institucijas, galinčias duoti rezultatų;

               al)

               užtikrinti, kad taikos palaikymo misijų įgaliojimai atspindėtų poreikį remti rinkimų stebėjimo misijas ir suteikti joms būtinas priemones siekiant užtikrinti stebėtojų saugumą vietoje;

         Vystymasis

               am)

               integruoti ES vystymosi politikos kryptis visais lygmenimis siekiant išvengti, viena vertus, vystymosi politikos krypčių prieštaravimų ir, kita vertus, kliūčių šalių partnerių vystymuisi dvišaliuose ir daugiašaliuose susitarimuose ir forumuose; ypatingą dėmesį skirti žmogaus teisėms ir vystymuisi laisvosios prekybos susitarimuose ir derybose PPO lygmeniu;

               an)

               toliau siekti, kad žmonės būtų centrinis vystymosi proceso aspektas; laikytis JT deklaracijos dėl teisės į plėtrą, atkreipiant dėmesį į praktinius veiksmus, skirtus jai įgyvendinti;

               ao)

               užtikrinti, kad bendros Europos pagalbos, teikiamos iš ES biudžeto, dalis nebūtų mažinama ir ji būtų toliau teikiama daugiausia skurdui ir badui mažinti; apsvarstyti galimybę 20 proc. visos ES paramos skirti JT apibrėžtoms pagrindinėms socialinėms paslaugoms, didžiausią dėmesį skiriant nemokamai ir visuotinei galimybei naudotis pirminės sveikatos priežiūros ir pagrindinio ugdymo paslaugomis, atsižvelgiant į ES paramą, skirtą iniciatyvai „Švietimas visiems“, taip pat į ES įsipareigojimus atlikti svarbų vaidmenį pasaulinės sveikatos priežiūros srityje;

               ap)

               padėti stiprinti vystymosi politikos nuoseklumą ir pagerinti paramos vystymuisi veiksmingumą, nes tai – pagrindiniai klausimai siekiant įgyvendinti Tūkstantmečio vystymosi tikslus (TVT);

               aq)

               vadovauti JT pastangoms įgyvendinti TVT ir spartinti šias pastangas, ypatingą dėmesį skiriant tiems tikslams, kurių siekiant iki šiol buvo padaryta mažiausia pažanga;

               ar)

               ir toliau laikantis įsipareigojimo bendradarbiaujant su tarptautine bendruomene įveikti skurdą, apibrėžti plataus užmojo TVT darbotvarkę po 2015 m., atsižvelgiant ne tik į padarytą pažangą, bet ir likusius sunkumus;

               as)

               toliau veikti ir siekti visiškai įgyvendinti Rio+20 JT konferencijoje dėl tvaraus vystymosi iškeltus tikslus, be kita ko, skatinant tvarų vystymąsi kaip pagrindinį ilgalaikio pasaulinio vystymosi principą;

               at)

               sukurti JT pripažintų ekspertų grupę;

               au)

               aktyviai imtis tolesnių veiksmų atsižvelgiant į Busane priimtas išvadas;

               av)

               iš esmės prisidėti kovojant su spekuliacijomis maisto produktais ir ieškant ypač svarbios problemos – skurdo ir bado – sprendimo būdo;

               aw)

               teikti pirmenybę aprūpinimo maistu saugumui, gamybiniam našumui žemės ūkyje, infrastruktūrai, gebėjimų stiprinimui, integraciniam ekonomikos augimui, palankioms rinkoms ir naujoms įmonėms, galimybei naudotis technologijomis ir žmonių bei socialinei raidai mažiausiai išsivysčiusiose šalyse, atsižvelgiant į Stambulo veiksmų programą ir 2012 m. balandžio 26 d. per 13-ąją Jungtinių Tautų prekybos ir plėtros konferencijos (UNCTAD) sesiją Dohoje priimtas išvadas;

               ax)

               pakartoti įsipareigojimą vadovautis Romos principais aprūpinimo maistu saugumo srityje; netoleruoti padarinių, kylančių dėl spekuliacijos maisto prekėmis;

               ay)

               skatinti besivystančias šalis, teikiant joms tarptautinių paramos tiekėjų paramą, imtis ilgalaikių priemonių, kuriomis būtų užtikrinama, kad sausra nesukeltų bado; įgyvendinti nelaimių rizikos mažinimo strategijas ir įdiegti ankstyvojo perspėjimo sistemas;

               az)

               visapusiškai remti pagrindinį JT ir ypač Jungtinių Tautų humanitarinių reikalų koordinavimo biuro atliekamą vaidmenį;

               ba)

               dar kartą patvirtinti ES ilgalaikį įsipareigojimą remti Afrikos Kyšulio regiono žmonių gerovę ir spręsti pagrindines struktūrinio aprūpinimo maistu saugumo trūkumo ir konfliktų priežastis;

         Klimato kaita, pasaulinė aplinkos apsauga ir tvarumas

               bb)

               imtis vadovauti pasaulinio klimato valdymo ir tarptautinio bendradarbiavimo klimato kaitos klausimais srityse; prisidėti prie institucinės struktūros, kuri būtų įtrauki, skaidri ir teisinga ir pagal kurią būtų numatytas proporcingas ne tik išsivysčiusių, bet ir besivystančių šalių atitinkamų valdymo institucijų atstovavimas; toliau plėtoti dialogą su pagrindiniais veikėjais, kaip antai BRICS valstybėmis ir besivystančiomis šalimis, atsižvelgiant į tai, kad klimato kaita tapo pagrindiniu tarptautinių santykių elementu; toliau plėtoti EIVT gebėjimus formuoti klimato diplomatijos politiką;

               bc)

               toliau suteikti galių piliečiams aplinkos valdymo srityje pasauliniu lygmeniu veiksmingai įgyvendinant Rio deklaracijos 10-tą principą; atsižvelgiant į tai, išplėsti Orhuso konvencijos nuostatas už Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos ribų priimant pasaulinę konvenciją arba atveriant Orhuso konvenciją šalims už JT Europos ekonomikos komisijos ribų; skatinti gerinti valdymą tvaraus vystymosi srityje, be kita ko, stiprinant Jungtinių Tautų aplinkos programą (JTAP); aktyviai bendradarbiauti su partneriais dėl geresnio aplinkosaugos teisės aktų įgyvendinimo pasaulio lygmeniu;

               bd)

               siekti bendros AS ir ES pozicijos dėl JT aplinkos programos keitimo į specializuotą JT agentūrą, kurios buveinė būtų Nairobyje, Kenijoje; šioje naujoje institucinėje sistemoje spręsti tvaraus vystymosi finansavimo, technologijų perkėlimo ir pajėgumų kūrimo klausimus;

               be)

               remti biologinę įvairovę ir klimato apsaugą besivystančiose šalyse, remiantis Jungtinių Tautų bendrosios klimato kaitos konvencijos ir Biologinės įvairovės konvencijos tikslais; integruoti jūras ir vandenynus kaip pagrindinius Rio sistemos ramsčius, kartu su klimato ir biologinės įvairovės apsauga;

               bf)

               remti aktyvų Komisijos dalyvavimą vykstančiose diskusijose dėl apsaugos spragų ir reagavimo, kurias inicijavo Jungtinių Tautų vyriausiasis pabėgėlių reikalų komisaras, vykstant 2010 m. vyriausiojo komisaro dialogui apsaugos problemų klausimais, siekiant pagerinti dabartinę tarptautinę per prievartą perkeltų žmonių ir pilietybės neturinčių žmonių apsaugą; aktyviai dalyvauti diskusijose dėl termino „pabėgėlis dėl klimato kaitos“, skirto apibūdinti žmonėms, kurie buvo priversti palikti namus ir ieškoti prieglobsčio užsienyje dėl klimato kaitos, įskaitant galimą teisinį šio termino apibrėžimą, kuris dar nepripažintas tarptautinėje teisėje arba jokiame teisiniu požiūriu privalomame tarptautiniame susitarime;

         Įvairūs aspektai

               bg)

               skatinti sąveikius vyriausybių ir parlamentų veiksmus pasauliniais klausimais ir plėtoti diskusijas dėl pasaulinio parlamentų vaidmens; stiprinti pasaulinio valdymo demokratinį pobūdį, atskaitingumą ir skaidrumą bei sudaryti sąlygas JT veikloje aktyviau dalyvauti visuomenei ir parlamentams;

         2.   paveda Pirmininkui perduoti šią rekomendaciją vyriausiajai įgaliotinei ir Komisijos pirmininko pavaduotojai bei Tarybai ir susipažinti – Komisijai.

      (1)  Priimti tekstai, P7_TA(2011)0255.

      (2)  Priimti tekstai, P7_TA(2011)0229.

      (3)  Europos Sąjungos Taryba 11298/2011.

      (4)  Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliucija A/RES/66/256.

      (5)  Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliucija A/RES/66/209.

      (6)  Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliucija A/RES/66/253.

      (7)  Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliucija A/RES/66/224.

      (8)  Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliucija A/RES/66/223.

      (9)  Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliucija A/RES/66/219.

      (10)  Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliucija A/RES/66/210.

      (11)  Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliucija A/RES/66/163.

      (12)  Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliucija A/RES/66/59.

      (13)  Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliucija A/RES/66/159.

      (14)  Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliucija A/RES/66/151.

      (15)  Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliucija A/RES/66/167.

      (16)  Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliucija A/RES/65/276.

      (17)  Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliucija A/RES/64/236.

      (18)  Priimti tekstai, P7_TA(2012)0058.

      (19)  Priimti tekstai, P7_TA(2011)0507.

      (20)  Priimti tekstai, P7_TA(2011)0334.

      (21)  Priimti tekstai, P7_TA(2010)0482.

      (22)  OL C 99 E, 2012 4 3, p. 56.

      (23)  OL C 99 E, 2012 4 3, p. 7.

      (24)  OL C 124 E, 2006 5 25, p. 549.

      (25)  Nusiginklavimas, demobilizacija ir reintegracija.


title: 2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos rekomendacija dėl Europos mokymosi visą gyvenimą kvalifikacijų sąrangos kūrimo (Tekstas svarbus EEE)

text:
               6.5.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 111/1

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REKOMENDACIJA

   2008 m. balandžio 23 d.
   dėl Europos mokymosi visą gyvenimą kvalifikacijų sąrangos kūrimo
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2008/C 111/01)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 149 straipsnio 4 dalį ir 150 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),
   veikdami Sutarties 251 straipsnyje nustatyta tvarka (3),
   kadangi:

               (1)

               Piliečių žinių, gebėjimų ir kompetencijų tobulinimas ir pripažinimas yra itin svarbūs asmeniniam tobulėjimui, konkurencingumui, užimtumui ir socialinei sanglaudai Bendrijoje. Toks tobulėjimas ir pripažinimas turėtų palengvinti tarpvalstybinį darbuotojų ir besimokančiųjų mobilumą bei prisidėti tenkinant paklausos ir pasiūlos Europos darbo rinkoje poreikius. Todėl nacionaliniu ir Bendrijos lygmenimis turėtų būti skatinami bei gerinami galimybės mokytis visą gyvenimą bei visiems, įskaitant mažiau galimybių turinčius asmenis, ir kvalifikacijų naudojimas.

               (2)

               2000 m. Lisabonos Europos Vadovų Taryba padarė išvadą, kad didesnis kvalifikacijų skaidrumas turėtų būti vienas svarbiausių elementų, reikalingų siekiant pritaikyti Bendrijos švietimo ir mokymo sistemas prie žinių visuomenės poreikių. Be to, Barselonos Europos Vadovų Taryba 2002 m. paragino artimiau bendradarbiauti universitetų sektoriuje ir padidinti skaidrumą bei pagerinti pripažinimo metodus profesinio mokymo srityje.

               (3)

               2002 m. birželio 27 d. Tarybos rezoliucijoje dėl mokymosi visą gyvenimą (4) Komisija kviečiama, artimai bendradarbiaujant su Taryba ir valstybėmis narėmis, rengti švietimo ir profesinio rengimo kvalifikacijų pripažinimo sąrangą, kuri remtųsi Bolonijos proceso pasiekimais ir skatintų panašią veiklą profesinio mokymo srityje.

               (4)

               2004 m. ir 2006 m. priimtose Tarybos ir Komisijos bendrosiose ataskaitose dėl darbo programos „Švietimas ir profesinis rengimas 2010“ įgyvendinimo pabrėžiamas poreikis rengti Europos kvalifikacijų sąrangą.

               (5)

               Kopenhagos proceso kontekste 2004 m. lapkričio 15 d. Tarybos ir Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų padarytose išvadose dėl būsimųjų prioritetų glaudesnio Europos bendradarbiavimo profesinio mokymo srityje prioritetas teikiamas tam, kad būtų rengiama atvira ir lanksti, skaidrumu ir savitarpio pasitikėjimu pagrįsta Europos kvalifikacijų sąranga, kuri turėtų tapti bendruoju ir švietimo, ir profesinio rengimo srities orientyru.

               (6)

               Pagal 2004 m. gegužės 28 d. Tarybos išvadas dėl bendrų Europos principų, taikomų vertinant ir pripažįstant neformalųjį mokymąsi ir savišvietą, turėtų būti skatinamas neformaliojo mokymosi ir savišvietos pasiekimų pripažinimas.

               (7)

               2005 m. kovo mėn. ir 2006 m. kovo mėn. Briuselio Europos Vadovų Tarybose buvo pabrėžta Europos kvalifikacijų sąrangos priėmimo svarba.

               (8)

               Šioje rekomendacijoje atsižvelgiama į 2004 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 2241/2004/EB dėl bendros Bendrijos sistemos siekiant užtikrinti kvalifikacijų ir gebėjimų skaidrumą (Europasas) (5) ir 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos rekomendaciją 2006/962/EB dėl bendrųjų visą gyvenimą trunkančio mokymosi gebėjimų (6).

               (9)

               Ši rekomendacija dera su Europos aukštojo mokslo erdvės sąranga ir aukštojo mokslo pakopų aprašais, dėl kurių, vykstant Bolonijos procesui, 2005 m. gegužės 19–20 d. susitikimo Bergene metu susitarė 45 Europos šalių už aukštąjį mokslą atsakingi ministrai.

               (10)

               2004 m. gegužės 23–24 d. Tarybos išvadose dėl kokybės užtikrinimo profesinio mokymo srityje, 2006 m. vasario 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos rekomendacijoje 2006/143/EB dėl tolesnio Europos bendradarbiavimo užtikrinant aukštojo mokslo kokybę (7) ir kokybės užtikrinimo Europos aukštojo mokslo erdvėje standartuose ir gairėse, dėl kurių už aukštąjį mokslą atsakingi ministrai susitarė Bergene, pateikiami bendri kokybės užtikrinimo principai, kuriais turėtų būti grindžiamas Europos kvalifikacijų sąrangos įgyvendinimas.

               (11)

               Ši rekomendacija nedaro poveikio 2005 m. rugsėjo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2005/36/EB dėl profesinių kvalifikacijų pripažinimo (8), kuria nustatomos atitinkamų nacionalinės valdžios institucijų ir migrantų teisės ir pareigos, taikymui. Nuoroda į Europos kvalifikacijų sąrangoje nustatytus kvalifikacijų lygmenis neturėtų trukdyti patekti į darbo rinką tais atvejais, kai profesinės kvalifikacijos pripažintos remiantis Direktyva 2005/36/EB.

               (12)

               Šia rekomendacija siekiama parengti bendrą atskaitos sistemą, kuria būtų galima naudotis nustatant bendrojo lavinimo ar aukštojo mokslo, ar profesinio mokymo įvairių kvalifikacijų sistemų ir jų lygmenų atitikmenis. Taip bus padidintas piliečių kvalifikacijų, suteiktų laikantis įvairių valstybių narių tvarkos, skaidrumas, palyginamumas ir perkeliamumas. Iš esmės, kiekvienas kvalifikacijos lygmuo turėtų būti prieinamas įvairiais švietimo ir profesinės karjeros keliais. Be to, Europos kvalifikacijų sąranga turėtų sudaryti tarptautinėms sektorinėms organizacijoms galimybę susieti savo kvalifikacijų sistemas su bendruoju europiniu atskaitos tašku ir taip parodyti tarptautinių sektorinių kvalifikacijų ryšį su nacionalinėmis kvalifikacijų sistemomis. Todėl šia rekomendacija padedama siekti platesnių tikslų – skatinti mokymąsi visą gyvenimą ir didinti darbuotojų bei besimokančiųjų galimybes įsidarbinti, jų mobilumą ir socialinę integraciją. Skaidrūs kokybės užtikrinimo principai ir keitimasis informacija parems jos įgyvendinimą padėdami sukurti tarpusavio pasitikėjimą.

               (13)

               Ši rekomendacija turėtų prisidėti prie švietimo ir profesinio rengimo sistemų atnaujinimo, prie švietimo ir profesinio rengimo ryšio su užimtumu gerinimo bei prie formalaus ir neformalaus mokymosi bei savišvietos sąsajų kūrimo, o dėl to taip pat būtų pripažįstami patirtimi įgyti mokymosi pasiekimai.

               (14)

               Ši rekomendacija nepakeičia ir neapibrėžia nacionalinių kvalifikacijų sistemų ir (arba) kvalifikacijų. Europos kvalifikacijų sąrangoje neapibrėžiamos specifinės kvalifikacijos ar asmens kompetencijos, todėl konkreti kvalifikacija turi būti derinama su tinkamu Europos kvalifikacijų sąrangos lygmeniu naudojantis atitinkamomis nacionalinėmis kvalifikacijų sistemomis.

               (15)

               Atsižvelgiant į neprivalomą jos pobūdį, ši rekomendacija atitinka subsidiarumo principą, nes remia ir papildo valstybių narių veiksmus palengvindama tolimesnį jų bendradarbiavimą, kuris didina skaidrumą ir skatina mobilumą bei mokymąsi visą gyvenimą. Ji turėtų būti įgyvendinta atsižvelgiant į nacionalinius teisės aktus ir praktiką.

               (16)

               Kadangi šios rekomendacijos tikslo, t.y. sukurti bendrą nuorodų sąrangą, veiksiančią kaip skirtingų kvalifikacijų sistemų ir jų lygių konvertavimo priemonė, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio to tikslo būtų geriau siekti Bendrijos lygmeniu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia rekomendacija neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti,

         REKOMENDUOJA VALSTYBĖMS NARĖMS:

               1)

               naudoti Europos kvalifikacijų sąrangą kaip atraminę priemonę skirtingų kvalifikacijų sistemų kvalifikacijų lygmenims palyginti, taip pat skatinti mokymąsi visą gyvenimą ir lygias galimybes žinių visuomenėje bei tolesnę Europos darbo rinkos integraciją, tuo pat metu gerbiant didelę nacionalinių švietimo sistemų įvairovę;

               2)

               iki 2010 m. susieti savo nacionalines kvalifikacijų sistemas su Europos kvalifikacijų sąranga, visų pirma – skaidriai nurodyti, kuriuos II priede nurodytus lygmenis atitinka jų kvalifikacijų lygmenys, ir, kai tikslinga, rengti nacionalines kvalifikacijų sąrangas remiantis nacionaliniais teisės aktais ir praktika;

               3)

               tinkamais atvejais patvirtinti priemones, kad iki 2012 m. visuose naujuose kompetentingų institucijų išduotuose kvalifikacijos suteikimo pažymėjimuose, diplomuose ir Europaso dokumentuose, naudojant nacionalines kvalifikacijų sistemas, būtų pateikta aiški nuoroda į atitinkamą Europos kvalifikacijų sąrangos lygmenį;

               4)

               nustatant ir aprašant kvalifikacijas naudoti mokymosi pasiekimais pagrįstus metodus, skatinti neformalaus mokymosi ir savišvietos pripažinimą remiantis bendraisiais Europos principais, įrašytais į 2004 m. gegužės 28 d. Tarybos išvadas, skiriant ypatingą dėmesį tiems asmenims, kurie labiausiai gali nukentėti nuo nedarbo ar nesaugių įdarbinimo formų, ir kurių atveju toks požiūris galėtų paskatinti mokymąsi visą gyvenimą bei padidinti galimybes patekti į darbo rinką;

               5)

               siejant aukštojo mokslo ir profesinio mokymo kvalifikacijas pagal nacionalines kvalifikacijų sistemas su Europos kvalifikacijų sąranga, skatinti ir taikyti III priede nustatytus švietimo ir mokymo kokybės užtikrinimo principus;

               6)

               paskirti nacionalinius koordinavimo punktus, susietus su atitinkamomis valstybių narių struktūromis ir reikalavimais, kurie remtų nacionalinių kvalifikacijų sistemų ir Europos kvalifikacijų sąrangos sąsajas ir kartu su kitomis atitinkamomis nacionalinėmis institucijomis teiktų gaires siekiant skatinti tų sąsajų kokybę ir skaidrumą.
               Minėtų nacionalinių koordinavimo punktų uždaviniai turėtų būti bent tokie:

                           a)

                           nustatyti, kuriuos II priede aprašytos Europos kvalifikacijų sąrangos lygmenis atitinka nacionalinės kvalifikacijų sistemos kvalifikacijų lygmenys;

                           b)

                           užtikrinti, kad nacionalinių kvalifikacijų lygmenų susiejimo su Europos kvalifikacijų sąranga būdai būtų skaidrūs, kad, viena vertus, šiuos lygmenis būtų galima lengviau palyginti, ir, kita vertus, susiję sprendimai būtų skelbiami;

                           c)

                           užtikrinti suinteresuotų asmenų prieigą prie informacijos ir juos informuoti apie tai, kaip nacionalinės kvalifikacijos siejamos su Europos kvalifikacijų sąranga naudojant nacionalines kvalifikacijų sistemas;

                           d)

                           skatinti, kad dalyvautų visi reikiami suinteresuoti asmenys, įskaitant, pagal nacionalinius teisės aktus ir praktiką, aukštąsias mokyklas ir profesinio mokymo įstaigas, socialinius partnerius, sektorių atstovus ir kvalifikacijų lyginimo bei naudojimo Europos lygiu ekspertus.

         PRITARIA KOMISIJOS KETINIMUI:

               1)

               padėti valstybėms narėms vykdyti pirmiau nurodytas užduotis, o tarptautinėms sektorinėms organizacijoms – naudoti Europos kvalifikacijų sąrangos atskaitos lygmenis ir principus, kaip nustatyta šioje rekomendacijoje, būtent – lengvinant bendradarbiavimą, keičiantis gera praktika ir išbandant (inter alia, taikant savanorišką tarpusavio vertinimą ir įgyvendinant bandomuosius projektus pagal Bendrijos programas), pradedant bendradarbiavimą su socialinio dialogo komitetais informavimo ir konsultavimosi tikslais, taip pat rengti pagalbinę bei konsultacinę medžiagą;

               2)

               iki 2009 m. balandžio 23 d. sudaryti Europos kvalifikacijų sąrangos patariamąją grupę (ją sudarytų valstybių narių atstovai ir prireikus dalyvautų Europos socialiniai partneriai bei kiti suinteresuoti asmenys), atsakingą už kvalifikacijų sistemų susiejimo su Europos kvalifikacijų sąranga proceso bendrą darnumą ir skaidrumo skatinimą;

               3)

               bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis ir pasikonsultavus su suinteresuotais asmenimis, tikrinti ir vertinti veiklą, kurios imtasi gavus šią rekomendaciją, įskaitant patariamosios grupės funkcijas ir veiklos trukmę, ir iki 2013 m. balandžio 23 d. pateikti Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie įgytą patirtį ir reikšmę ateičiai, o prireikus pateikti šios rekomendacijos įvertinimą ir pakeitimus;

               4)

               skatinti Europos kvalifikacijų sąrangos ir glaudžius esamų bei būsimų Europos aukštojo mokslo ir profesinio mokymo bei rengimo kreditų perkėlimo ir kaupimo sistemų ryšius, siekiant padidinti piliečių mobilumą ir palengvinti mokymosi pasiekimų pripažinimą.

      Priimta Strasbūre, 2008 m. balandžio 23 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         H.-G. PÖTTERING

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. LANARČIČ

      (1)  OL C 175, 2007 7 27, p. 74.

      (2)  OL C 146, 2007 6 30, p. 77.

      (3)  2007 m. spalio 24 d. Europos Parlamento nuomonė (dar neskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2008 m. vasario 14 d. Tarybos sprendimas.

      (4)  OL C 163, 2002 7 9, p. 1.

      (5)  OL L 390, 2004 12 31, p. 6.

      (6)  OL L 394, 2006 12 30, p. 10.

      (7)  OL L 64, 2006 3 4, p. 60.

      (8)  OL L 255, 2005 9 30, p. 22. Direktyva su pakeitimais, padarytais Tarybos direktyva 2006/100/EB (OL L 363, 2006 12 20, p. 141).

      I PRIEDAS
      Sąvokų apibrėžimai
      Šioje rekomendacijoje vartojamos šios sąvokos:

                  a)

                  „kvalifikacija“ – oficialus įvertinimo ir patvirtinimo proceso rezultatas, gaunamas kompetentingai įstaigai nustačius, kad asmens mokymosi pasiekimai atitinka nustatytus standartus;

                  b)

                  „nacionalinė kvalifikacijų sistema“ – visi valstybės narės veiklos, susijusios su mokymosi pripažinimu ir kitais mechanizmais, kurie sieja švietimą ir profesinį rengimą su darbo rinka ir pilietine visuomene, aspektai. Tai apima institucijų susitarimų ir procesų, susijusių su kokybės užtikrinimu, kvalifikacijų vertinimu ir suteikimu, plėtojimą ir įgyvendinimą. Nacionalinė kvalifikacijų sistema gali būti sudaryta iš keleto posistemių, jai gali priklausyti nacionalinė kvalifikacijų sąranga;

                  c)

                  „nacionalinė kvalifikacijų sąranga“ – kvalifikacijų klasifikavimo į nustatytus mokymosi pasiekimų lygmenis pagal tam tikrus kriterijus priemonė, kuria siekiama integruoti ir koordinuoti nacionalines kvalifikacijų posistemes ir pagerinti kvalifikacijų skaidrumą, prieinamumą, raidą ir kokybę atsižvelgiant į darbo rinką ir pilietinę visuomenę;

                  d)

                  „sektorius“ – profesinės veiklos rūšių grupė, nustatyta remiantis jų pagrindine ekonomine funkcija, produktais, paslaugomis arba technologijomis;

                  e)

                  „tarptautinė sektorinė organizacija“ – nacionalinių organizacijų, įskaitant, pavyzdžiui, darbdavius ir profesines organizacijas, atstovaujančias nacionalinių sektorių interesams, asociacija;

                  f)

                  „mokymosi pasiekimai“ – teiginiai apie tai, ką besimokantysis žino, supranta ir sugeba daryti pasibaigus mokymosi procesui, kuriems apibrėžti vartojami terminai „žinios“, „gebėjimai“ ir „kompetencija“;

                  g)

                  „žinios“ – tai, ko pasiekta mokymosi metu įsisavinant informaciją. Žinios yra su darbo arba studijų sritimi susijusių faktų, principų, teorijų ir praktikos visuma. Europos kvalifikacijų sąrangos kontekste žinios apibūdinamos kaip teorinės ir (arba) faktinės;

                  h)

                  „gebėjimai“ – gebėjimas taikyti žinias ir naudoti praktinę patirtį atliekant užduotis ir sprendžiant problemas. Europos kvalifikacijų sąrangos kontekste gebėjimai apibūdinami kaip pažintiniai (įskaitant loginio, intuityviojo ir kūrybinio mąstymo naudojimą) ir praktiniai (įskaitant rankų miklumo ir metodų, medžiagų, priemonių bei įrankių naudojimą);

                  i)

                  „kompetencija“ – įrodytas gebėjimas naudoti žinias, gebėjimus, asmeninius, socialinius ir (arba) metodinius gebėjimus dirbant, studijuojant ir siekiant profesinio bei asmeninio tobulėjimo. Europos kvalifikacijų sąrangos kontekste „kompetencija“ apibrėžiama vertinant atsakomybę ir savarankiškumą.

      II PRIEDAS
      Europos kvalifikacijų sąrangos (EKS) lygmenų aprašai

                  Kiekvienas iš 8 lygmenų aprašytas naudojant kelis aprašus, kuriuose nurodyti mokymosi pasiekimai, atitinkantys to lygmens kvalifikacijas bet kurioje kvalifikacijų sistemoje.

                  Žinios

                  Gebėjimai

                  Kompetencija

                  EKS kontekste žinios apibūdinamos kaip teorinės ir (arba) faktinės.

                  EKS kontekste gebėjimai apibūdinami kaip pažintiniai (jiems priklauso loginio, intuityviojo ir kūrybinio mąstymo naudojimas) ir praktiniai (jiems priklauso rankų miklumas ir metodų, medžiagų, priemonių bei įrankių naudojimas).

                  EKS kontekste „kompetencija“ apibrėžiama vertinant atsakomybę ir savarankiškumą.

                  1 lygmuo
                  1 lygmenį atitinka šie mokymosi pasiekimai

                  pagrindinės bendrosios žinios

                  elementarūs gebėjimai, reikalingi paprastoms užduotims atlikti

                  dirbti arba mokytis struktūrizuotame kontekste, tiesiogiai prižiūrint kitam asmeniui

                  2 lygmuo
                  2 lygmenį atitinka šie mokymosi pasiekimai

                  pagrindinės darbo arba mokymosi srities faktinės žinios

                  bendrieji pažintiniai ir praktiniai gebėjimai, reikalingi tam, kad būtų naudojamasi tinkama informacija siekiant atlikti užduotis ir spręsti įprastas problemas naudojant paprastas taisykles ir priemones

                  dirbti arba mokytis prižiūrint kitam asmeniui, su tam tikru savarankiškumu

                  3 lygmuo
                  3 lygmenį atitinka šie mokymosi pasiekimai

                  žinios apie darbo arba mokymosi srities faktus, principus, procesus ir bendrąsias sampratas

                  pažintinių ir praktinių gebėjimų spektras, reikalingas užduotims atlikti ir problemoms spręsti pasirinkus ir taikant pagrindinius metodus, priemones, medžiagas ir informaciją

                  imtis atsakomybės už darbo arba mokymosi užduočių atlikimą
                  sprendžiant problemas pritaikyti savo elgesį atsižvelgiant į aplinkybes

                  4 lygmuo
                  4 lygmenį atitinka šie mokymosi pasiekimai

                  faktinės ir teorinės plataus konteksto darbo arba mokymosi srities žinios

                  pažintinių ir praktinių gebėjimų spektras, reikalingas specifinėms darbo arba mokymosi srities problemoms spręsti

                  dirbti savarankiškai, vadovaujantis dažniausiai nuspėjamos, tačiau kintančios darbo arba mokymosi aplinkos gairėmis
                  prižiūrėti įprastą kitų darbą, imtis dalinės atsakomybės už darbo arba mokymosi veiklos vertinimą ir gerinimą

                  5 lygmuo (1)

                  5 lygmenį atitinka šie mokymosi pasiekimai

                  išsamios specializuotos faktinės ir teorinės darbo arba mokymosi srities žinios, šių žinių ribų suvokimas

                  platus pažintinių ir praktinių gebėjimų spektras, reikalingas siekiant kūrybiškai spręsti abstrakčias problemas

                  vadovauti kitiems ir prižiūrėti jų veiklą darbo arba mokymosi aplinkoje, kuriai būdingi nenuspėjami pokyčiai
                  analizuoti ir tobulinti savo ir kitų veiklą

                  6 lygmuo (2)

                  6 lygmenį atitinka šie mokymosi pasiekimai

                  naujausios darbo arba mokymosi srities žinios, reikalaujančios kritinio teorijų ir principų supratimo

                  puikūs gebėjimai, atskleidžiantys meistriškumą ir mokėjimą dirbti naujoviškai, reikalingi sprendžiant sudėtingas ir nenuspėjamas specializuotos profesinės veiklos arba mokymosi srities problemas

                  vykdyti sudėtingą techninę arba profesinę veiklą arba projektus, imantis atsakomybės už sprendimų priėmimą nenuspėjamoje darbo arba mokymosi aplinkoje
                  imtis atsakomybės už asmenų ir grupių profesinį tobulėjimą

                  7 lygmuo (3)

                  7 lygmenį atitinka šie mokymosi pasiekimai

                  labai specializuotos žinios, kurių dalis yra naujausios profesinės veiklos arba mokymosi srities žinios, kuriomis grindžiamas originalus mąstymas ir (arba) moksliniai tyrimai
                  kritiškas vienos srities ir skirtingų sričių sąveikos žinių supratimas

                  specializuoti problemų sprendimo gebėjimai, reikalingi moksliniams tyrimams atlikti ir (arba) naujovėms diegti siekiant įgyti naujų žinių, sukurti naujas procedūras ir integruoti skirtingų sričių žinias

                  tvarkyti ir keisti darbo arba mokymosi aplinką, kuri yra sudėtinga, nenuspėjama ir reikalauja naujų strateginių metodų
                  imtis atsakomybės už naujų profesinių žinių ir praktinės patirties kūrimą ir (arba) už strateginės grupės veiklos įvertinimą

                  8 lygmuo (4)

                  8 lygmenį atitinka šie mokymosi pasiekimai

                  pažangiausios darbo arba mokymosi srities ir įvairių sričių sąveikos žinios

                  didžiausi ir labiausiai specializuoti gebėjimai ir technikos, įskaitant sintezę ir vertinimą, kurių reikia sprendžiant kritines mokslinių tyrimų ir (arba) naujovių srities problemas ir plečiant bei iš naujo apibrėžiant turimas žinias arba profesinę praktiką

                  įrodyti didelį autoritetingumą, gebėjimą dirbti naujoviškai ir savarankiškai, visapusį mokslo ir profesijos išmanymą bei tvarų įsipareigojimą kurti naujas idėjas ar procesus darbo ar studijų aplinkos priešakyje, įskaitant mokslinius tyrimus

                  Europos aukštojo mokslo erdvės kvalifikacijų sąrangoje pateikiami pakopų aprašai.
                  Kiekviename pakopos apraše bendrais bruožais aprašoma, kokius pasiekimus ir gebėjimus įprasta sieti su kvalifikacijomis, įgytomis užbaigus tą mokymosi pakopą.

         (1)  Aukštojo mokslo trumpųjų studijų (priklausančių pirmajai pakopai arba su ja susijusių) aprašas, parengtas pagal „Jungtinę kokybės užtikrinimo iniciatyvą“ kaip Bolonijos proceso dalį, atitinka EKS 5 lygmens mokymosi pasiekimus.

         (2)  Europos aukštojo mokslo erdvės kvalifikacijų sąrangos pirmosios pakopos aprašas, dėl kurio, vykstant Bolonijos procesui, 2005 m. gegužės mėn. susitikimo Bergene metu susitarė už aukštąjį mokslą atsakingi ministrai, atitinka EKS 6 lygmens mokymosi pasiekimus.

         (3)  Europos aukštojo mokslo erdvės kvalifikacijų sąrangos antrosios pakopos aprašas, dėl kurio, vykstant Bolonijos procesui, 2005 m. gegužės mėn. susitikimo Bergene metu susitarė už aukštąjį mokslą atsakingi ministrai, atitinka EKS 7 lygmens mokymosi pasiekimus.

         (4)  Europos aukštojo mokslo erdvės kvalifikacijų sąrangos trečiosios pakopos aprašas, dėl kurio, vykstant Bolonijos procesui, 2005 m. gegužės mėn. susitikimo Bergene metu susitarė už aukštąjį mokslą atsakingi ministrai, atitinka EKS 8 lygmens mokymosi pasiekimus.

      III PRIEDAS
      Bendri aukštojo mokslo ir profesinio mokymo kokybės užtikrinimo principai Europos kvalifikacijų sąrangos kontekste
      Įgyvendinant Europos kvalifikacijų sąrangą kokybės užtikrinimas, būtinas užtikrinti atskaitomybę ir švietimo bei profesinio mokymo gerinimą, turėtų būti vykdomas vadovaujantis šiais principais.

                  —

                  Visi Europos kvalifikacijų sąrangos lygmenys turėtų būti grindžiami kokybės užtikrinimo politika ir tvarka.

                  —

                  Kokybės užtikrinimas turėtų būti neatsiejama švietimo ir profesinio rengimo įstaigų vidaus valdymo dalis.

                  —

                  Kokybės užtikrinimas turėtų apimti reguliarius įstaigų, jų programų arba jų kokybės užtikrinimo sistemų vertinimus, atliekamus išorės priežiūros įstaigų arba agentūrų.

                  —

                  Kokybės užtikrinimu besirūpinančios išorės priežiūros įstaigos turėtų būti reguliariai kontroliuojamos.

                  —

                  Kokybės užtikrinimas turėtų apimti konteksto, priemonių, proceso ir rezultatų dimensijas, dėmesys turėtų būti sutelktas į rezultatus ir mokymosi pasiekimus.

                  —

                  Kokybės užtikrinimo sistemos turėtų apimti šiuos elementus:

                              —

                              aiškius ir išmatuojamus tikslus bei standartus; įgyvendinimo gaires, įskaitant suinteresuotųjų šalių dalyvavimą;

                              —

                              tinkamus išteklius;

                              —

                              tinkamus vertinimo metodus, derinant savęs vertinimą ir išorės tikrinimą;

                              —

                              grįžtamojo ryšio mechanizmus ir procedūras, kuriais skatinamas tobulėjimas;

                              —

                              vertinimo rezultatus, su kuriais galima lengvai susipažinti.

                  —

                  Tarptautinio, nacionalinio ir regioninio lygio kokybės užtikrinimo iniciatyvos turėtų būti koordinuojamos, siekiant užtikrinti bendros padėties įvertinimą, darną, sinergiją ir sistemos analizę.

                  —

                  Kokybė turėtų būti užtikrinama tiek valstybėse narėse, tiek Bendrijoje bendradarbiaujant įvairiais švietimo ir profesinio rengimo lygiais ir įvairioms sistemoms, įtraukus visus reikiamus suinteresuotus asmenis.

                  —

                  Bendrijos lygio kokybės užtikrinimo gairės gali tapti vertinimo ir mokymosi bendradarbiaujant atskaitos taškais.


title: 2012/417/ES: 2012 m. liepos 17 d. Komisijos rekomendacija dėl prieigos prie mokslinės informacijos ir tos informacijos išsaugojimo

text:
               21.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 194/39

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2012 m. liepos 17 d.
   dėl prieigos prie mokslinės informacijos ir tos informacijos išsaugojimo
   (2012/417/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Komunikate „Europa 2020“ (1) Komisija nurodė, kad vienas iš prioritetų – žiniomis ir inovacijomis pagrįstas ekonomikos vystymas;

               (2)

               strategijoje „Europa 2020“ nustatyti tikslai išsamiau išdėstyti pavyzdinėse iniciatyvose „Europos skaitmeninė darbotvarkė“ (2) ir „Inovacijų Sąjunga“ (3). Be kitų veiksmų, iniciatyvoje „Skaitmeninė darbotvarkė“ numatyta, kad viešosiomis lėšomis remiamų mokslinių tyrimų rezultatai turėtų būti kuo plačiau skleidžiami, taikant laisva mokslinių duomenų ir darbų prieiga pagrįstą leidybą. Iniciatyvoje „Inovacijų Sąjunga“ raginama nustatyti Europos mokslinių tyrimų erdvės (EMTE) sistemą, kad būtų lengviau pašalinti judumo ir tarpvalstybinio bendradarbiavimo kliūtis. Joje teigiama, kad reikėtų skatinti laisvą leidinių ir duomenų, pagrįstų viešosiomis lėšomis remiamais moksliniais tyrimais, prieigą ir nustatyti, kad iš ES mokslinių tyrimų bendrųjų programų finansuojamų projektų leidiniai turi būti prieinami;

               (3)

               2007 m. vasario 14 d. Komisija patvirtino Komunikatą „Mokslinė informacija skaitmeniniame amžiuje: prieinamumas, sklaida ir išsaugojimas“ (4) ir prie jo pridedamą tarnybų darbinį dokumentą. Šiuose dokumentuose apžvelgta, kaip Europoje skelbiama mokslinė informacija ir saugomi mokslinių tyrimų rezultatai, be to, nagrinėti kiti svarbūs organizaciniai, teisiniai, techniniai ir finansiniai klausimai;

               (4)

               patvirtinus minėtą komunikatą, 2007 m. lapkričio mėn. buvo patvirtintos Tarybos išvados „Mokslinė informacija skaitmeniniame amžiuje: prieinamumas, sklaida ir išsaugojimas“. Šiose išvadose Komisija paraginta pamėginti leisti laisvai naudotis moksliniais leidiniais, pagrįstais iš ES mokslinių tyrimų bendrųjų programų finansuojamais projektais, o valstybėms narėms nurodyta imtis tam tikrų veiksmų. Sprendžiant kai kuriuos iš išvadose nurodytų klausimų pasiekta pažanga, tačiau ne visi tikslai įgyvendinti, o pažanga atskirose valstybėse narėse nevienoda. Norint išnaudoti visą Europos mokslinių tyrimų pajėgumą reikia imtis ES lygmens veiksmų;

               (5)

               laisvos prieigos politika siekiama skaitytojams sudaryti sąlygas nemokamai ir kuo anksčiau susipažinti su tarpusavyje įvertintais moksliniais leidiniais bei mokslinių tyrimų duomenimis ir naudotis ar pakartotinai naudotis mokslinių tyrimų rezultatais. Šią politiką reikėtų įgyvendinti atsižvelgiant į intelektinės nuosavybės teisių klausimą;

               (6)

               laisvos prieigos prie mokslinių tyrimų rezultatų politika turėtų būti taikoma visiems viešosiomis lėšomis remiamiems moksliniams tyrimams. Manoma, kad įgyvendinant šią politiką bus sudarytos palankesnės sąlygos vykdyti mokslinius tyrimus, nes pastangos bus mažiau dubliuojamos ir bus mažiau gaištama ieškant informacijos ir ją gaunant. Tai paspartins mokslo pažangą ir palengvins bendradarbiavimą tiek Europos Sąjungoje, tiek su kitomis šalimis. Be to, bus atsižvelgta į mokslo bendruomenės raginimus užtikrinti platesnę prieigą prie mokslinės informacijos;

               (7)

               visuomenės subjektams sudarius sąlygas dalyvauti mokslinių tyrimų cikle, inovacijų rezultatai tampa kokybiškesni, aktualesni, priimtinesni ir tvaresni, nes atsižvelgiama į visuomenės lūkesčius, poreikius, interesus ir vertybes. Laisva prieiga – esminis valstybių narių atsakingų mokslinių tyrimų ir inovacijų politikos principas, nes vadovaujantis juo mokslinių tyrimų rezultatai prieinami visiems ir visuomenei paprasčiau įsitraukti į šią veiklą;

               (8)

               įmonėms taip pat bus naudinga tai, kad mokslinių tyrimų rezultatai bus plačiau prieinami. Visų pirma mažosioms ir vidutinėms įmonėms bus lengviau diegti inovacijas. Todėl prieigos prie mokslinės informacijos politikoje taip pat turėtų būti numatytos palankesnės sąlygos privačioms bendrovėms, norinčioms susipažinti su šia informacija;

               (9)

               internetas iš esmės pakeitė mokslo ir mokslinių tyrimų pasaulį. Pavyzdžiui, mokslo darbuotojai išbando vis naujus būdus registruoti, tvirtinti, skleisti ir saugoti mokslinius leidinius. Mokslinių tyrimų ir finansavimo politiką reikia pritaikyti prie šių naujų sąlygų. Valstybėms narėms reikėtų rekomenduoti atitinkamai pritaikyti ir plėtoti laisvos prieigos prie mokslinių leidinių politiką;

               (10)

               laisvai prieinami mokslinių tyrimų duomenys padeda užtikrinti geresnę duomenų kokybę, mažinti poreikį tuos pačius mokslinius tyrimus rengti keletą kartų, spartinti mokslo pažangą ir kovoti su sukčiavimu mokslo srityje. 2010 m. spalio mėn. galutinėje ataskaitoje „Išnaudoti galimybes: kuo mokslinių duomenų banga gali būti naudinga Europai“ (5) Aukšto lygio mokslinių duomenų ekspertų grupė pabrėžė, kad gyvybiškai svarbu dalytis patikimais moksliniais duomenimis ir juos išsaugoti. Todėl reikia imtis skubių politikos veiksmų prieigos prie duomenų srityje ir pateikti atitinkamas rekomendacijas valstybėms narėms;

               (11)

               visuomenei svarbu, kad mokslinių tyrimų rezultatai būtų išsaugomi. Šią pareigą nuo seno vykdo bibliotekos, visų pirma – nacionalinės privalomuosius egzempliorius kaupiančios bibliotekos. Labai sparčiai daugėja įvairių mokslinių tyrimų rezultatų. Reikėtų nustatyti priemones, infrastruktūrą ir programine įranga pagrįstus sprendimus, kad mokslinių tyrimų rezultatus būtų galima patikimai išsaugoti skaitmeniniu pavidalu. Itin svarbu tvariai finansuoti duomenų išsaugojimą, nes skaitmeninių duomenų priežiūros sąnaudos tebėra palyginti didelės. Mokslinių tyrimų rezultatus svarbu išsaugoti, kad juos būtų galima naudoti ateityje, todėl valstybėms narėms reikėtų rekomenduoti nustatyti arba sustiprinti šios srities politiką;

               (12)

               valstybių narių rengtina politika turėtų būti nustatoma nacionaliniu arba subnacionaliniu lygmeniu, atsižvelgiant į konstitucinę padėtį ir atsakomybės už mokslinių tyrimų politiką paskirstymą;

               (13)

               naudojant patikimas e. infrastruktūras, kuriomis grindžiama mokslinės informacijos sistema, ši informacija taps prieinamesnė ir ją bus galima išsaugoti ilgiau. Tai gali paskatinti imtis bendrų mokslinių tyrimų. Remiantis Komisijos komunikatu „E. mokslui skirta IRT infrastruktūra“ (6), e. infrastruktūra yra „aplinka, kurioje gali būti lengvai keičiamasi mokslinių tyrimų ištekliais (aparatūra, programomis ir turiniu) ir kurioje šiais ištekliais galima pasinaudoti kas kartą, kai tai būtina mokslinių tyrimui kokybei pagerinti ir jų veiksmingumui padidinti“. Todėl reikėtų rekomenduoti toliau plėtoti šias infrastruktūras ir jų sąsajas Europos lygmeniu;

               (14)

               laisvos prieigos siekis aktualus visame pasaulyje – tai patvirtina atnaujinta UNESCO veiksmų skatinant laisvą prieigą prie mokslinės informacijos ir mokslinių tyrimų strategija (7) ir EBPO deklaracija dėl prieigos prie mokslinių tyrimų, finansuojamų iš viešųjų šaltinių (8). Valstybės narės turėtų prisidėti prie šio siekio ir rodyti pavyzdį – aktyviau skatinti kurti atvirą labiau bendradarbiavimu ir abipuse nauda pagrįstą mokslinių tyrimų aplinką;

               (15)

               leidybos sektorius veikia pereinamojo laikotarpio sąlygomis, todėl padėčiai palengvinti suinteresuotosios šalys turi susitelkti ir ieškoti tvarių mokslinės informacijos skelbimo sprendimų;

               (16)

               2011 m. gruodžio 12 d. Komisija patvirtino teisės aktų rinkinį: Komunikatą dėl atvirųjų duomenų, Direktyvos, kuria iš dalies keičiama 2003 m. lapkričio 17 d. Europos parlamento ir Tarybos direktyva 2003/98/EB dėl viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo (9), pasiūlymą ir naujas Komisijos turimų dokumentų tvarkymo taisykles. Šiame rinkinyje, kuriame nuosekliai išdėstyta Komisijos atvirųjų duomenų strategija, numatomi įvairūs veiksmai, taip pat ši rekomendacija;

               (17)

               prie šios rekomendacijos pridedamas komunikatas, kuriame Komisija nustato laisvos prieigos prie mokslinių tyrimų rezultatų politiką ir viziją. Komunikate išdėstomi veiksmai, kurių Komisija imsis kaip institucija, finansuojanti mokslinius tyrimus iš Sąjungos biudžeto;

               (18)

               kartu su šia rekomendacija ir pridedamu komunikatu Komisija patvirtina Komunikatą „Sustiprinta partnerystė Europos mokslinių tyrimų erdvėje siekiant pažangos ir augimo“, kuriame nustatomi pagrindiniai Europos mokslinių tyrimų erdvės plėtros galutinio etapo prioritetai; vienas iš jų – tinkamiausias keitimasis mokslinėmis žiniomis, prieiga prie tų žinių ir jų perdavimas,

         REKOMENDUOJA VALSTYBĖMS NARĖMS:

      Laisva prieiga prie mokslinių leidinių

               1.

               Nustatyti aiškią mokslinių leidinių, pagrįstų viešosiomis lėšomis remiamais moksliniais tyrimais, sklaidos ir prieigos prie šių leidinių politiką. Šioje politikoje turėtų būti numatyti:

                           —

                           konkretūs tikslai ir pažangos vertinimo rodikliai,

                           —

                           įgyvendinimo planai, taip pat atsakomybės sričių paskirstymas,

                           —

                           susiję finansiniai planai.

                     Užtikrinti, kad įgyvendinus minėtą politiką:

                           —

                           leidiniai, pagrįsti viešosiomis lėšomis finansuojamais moksliniais tyrimais, taptų laisvai prieinami kuo greičiau – pageidautina, kad iš karto ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip per šešis mėnesius (socialinių ir humanitarinių mokslų leidiniai – per dvylika mėnesių) po paskelbimo,

                           —

                           leidimų išdavimo sistemos darniai padėtų užtikrinti laisvą prieigą prie viešosiomis lėšomis finansuojamais moksliniais tyrimais pagrįstų mokslinių leidinių, remiantis taikomais autorių teisių teisės aktais ir nedarant jiems poveikio, be to, šiomis sistemomis mokslo darbuotojai turėtų būti skatinami išsaugoti savo autorių teises suteikiant leidimus leidėjams,

                           —

                           akademinės karjeros sistema būtų pritaikyta taip, kad būtų remiami mokslo darbuotojai, pageidaujantys dalytis savo mokslinių tyrimų rezultatais, visų pirma užtikrinti laisvą prieigą prie jų leidinių, ir tokiems mokslo darbuotojams būtų atlyginama, be to, būtų plėtojami, skatinami ir taikomi nauji ir alternatyvūs karjeros vertinimo modeliai, metrikos ir rodikliai,

                           —

                           būtų veikiama skaidriau, visų pirma visuomenei būtų pranešama apie valdžios institucijų ar jų grupių ir leidėjų susitarimus dėl mokslinės informacijos tiekimo. Pavyzdžiui, turėtų būti pranešama apie susitarimus dėl paslaugų paketų, t. y. pigesnės spausdintinių ir elektroninių žurnalų rinkinių prenumeratos,

                           —

                           mažosioms ir vidutinėms įmonėms ir nepriklausomiems mokslo darbuotojams moksliniai leidiniai, pagrįsti viešosiomis lėšomis finansuojamais moksliniais tyrimais, būtų prieinami kuo plačiau ir kuo pigiau.

               2.

               Užtikrinti, kad mokslinius tyrimus finansuojančios institucijos, atsakingos už viešojo mokslinių tyrimų finansavimo valdymą, ir šį finansavimą gaunančios akademinės įstaigos, įgyvendindamos minėtą politiką:

                           —

                           parengtų institucinę mokslinių leidinių sklaidos ir laisvos prieigos prie jų politiką; nustatytų finansavimo institucijų lygmens politikos įgyvendinimo planus,

                           —

                           skirtų tinkamą finansavimą duomenų sklaidai (be kita ko, laisvai prieigai), kad būtų galima naudoti įvairias priemones, taip pat, jei tinkama, skaitmenines e. infrastruktūras, ir naujus bei eksperimentinius mokslo bendruomenės keitimosi informacija būdus,

                           —

                           pritaikytų mokslo darbuotojų įdarbinimo ir karjeros vertinimo sistemą ir mokslinių tyrimų dotacijų mokslo darbuotojams skyrimo vertinimo sistemą, kad būtų atlyginama pageidaujantiems dalytis savo mokslinių tyrimų rezultatais. Patobulintose sistemose turėtų būti atsižvelgiama į jau laisvai prieinamus mokslinių tyrimų rezultatus, taip pat plėtojami, skatinami ir taikomi nauji alternatyvūs karjeros vertinimo modeliai, metrikos ir rodikliai,

                           —

                           patartų mokslo darbuotojams, kaip laikytis laisvos prieigos politikos, visų pirma tvarkant jų intelektinės nuosavybės teises, kad jų leidiniai būtų laisvai prieinami,

                           —

                           vestų bendras derybas su leidėjais dėl geriausių prieigos prie leidinių, įskaitant jų naudojimą ir pakartotinį naudojimą, sąlygų,

                           —

                           užtikrintų, kad viešosiomis lėšomis finansuojamų mokslinių tyrimų rezultatus būtų paprasta atpažinti tinkamomis techninėmis priemonėmis, taip pat prie mokslinių tyrimų rezultatų elektroninių versijų pridedant metaduomenis.

      Laisva prieiga prie mokslinių tyrimų duomenų

               3.

               Nustatyti aiškią mokslinių tyrimų duomenų, pagrįstų viešosiomis lėšomis remiamais moksliniais tyrimais, sklaidos ir prieigos prie šių duomenų politiką. Šioje politikoje turėtų būti numatyti:

                           —

                           konkretūs tikslai ir pažangos vertinimo rodikliai,

                           —

                           įgyvendinimo planai, taip pat atsakomybės sričių paskirstymas,

                           —

                           susiję finansiniai planai.

                     Užtikrinti, kad įgyvendinus minėtą politiką:

                           —

                           viešosiomis lėšomis finansuojamais moksliniais tyrimais pagrįsti mokslinių tyrimų duomenys būtų prieinami viešai ir juos būtų galima naudoti ir pakartotinai naudoti per skaitmenines e. infrastruktūras. Turi būti tinkamai atsižvelgiama į privatumo, komercinės paslapties, nacionalinio saugumo, teisėtų komercinių interesų ir intelektinės nuosavybės teisių klausimus. Ši prievolė netaikoma jokiems duomenims, praktinei patirčiai ir (arba) informacijai, nepriklausomai nuo jų formos ar pobūdžio, kuriuos viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės privačiosios šalys turėjo iki mokslinių tyrimų veiklos ir kurie buvo atitinkamai nurodyti,

                           —

                           duomenų rinkinius būtų paprasta nustatyti ir įmanoma susieti su kitais duomenų rinkiniais ir leidiniais taikant tinkamas priemones, be to, būtų suteikiama papildomos informacijos, kad juos būtų galima tinkamai įvertinti ir naudoti,

                           —

                           už mokslinių tyrimų finansavimą viešosiomis lėšomis atsakingos institucijos ir šiomis lėšomis finansuojamos akademinės įstaigos padėtų įgyvendinti nacionalinę politiką, ir tuo tikslu nustatytų priemones, kurios padėtų dalytis mokslinių tyrimų duomenimis ir atlyginti už šią veiklą,

                           —

                           būtų skatinamos ir (arba) diegiamos naujų profesinės veiklos sričių aukštesnės pakopos programos, skirtos duomenų tvarkymo technologijoms.

      Mokslinės informacijos išsaugojimas ir pakartotinis naudojimas

               4.

               Užtikrinti, kad mokslinė informacija būtų geriau išsaugoma:

                           —

                           parengti ir įgyvendinti politiką, be kita ko, susijusią su atsakomybės už mokslinės informacijos išsaugojimą sričių paskirstymu, atitinkamus finansinius planus, kad būtų užtikrinama mokslinių tyrimų rezultatų (pirminių mokslinių tyrimų duomenų ir visų kitų rezultatų, taip pat leidinių) priežiūra ir ilgalaikis išsaugojimas,

                           —

                           užtikrinti, kad originalūs skaitmeniniai leidiniai ir, jei taikoma, susiję duomenų rinkiniai būtų išsaugomi veikiančioje veiksmingoje elektroninės mokslinės informacijos deponavimo sistemoje,

                           —

                           išsaugoti informacijai perskaityti būtiną aparatinę ir programinę įrangą arba nuolat kelti informaciją į naują programinės ir aparatinės įrangos aplinką,

                           —

                           sudaryti suinteresuotosioms šalims palankesnes sąlygas siūlyti papildomos vertės suteikiančias paslaugas, pagrįstas pakartotiniu mokslinės informacijos naudojimu.

      E. infrastruktūros

               5.

               Toliau plėtoti e. infrastruktūras, kuriomis grindžiama mokslinės informacijos sklaida:

                           —

                           remti mokslinių duomenų infrastruktūras, skirtas žinioms skleisti, taip pat mokslinių tyrimų institucijas ir finansavimo subjektus, atsižvelgiant į visus duomenų gyvavimo ciklo etapus. Šie etapai turėtų aprėpti įsigijimą, priežiūrą, metaduomenis, kilmę, nekintamus identifikatorius, autorizaciją, autentiškumo patvirtinimą ir duomenų vientisumą. Be to, reikia nustatyti metodus, kuriais būtų galima bendrai apžvelgti ir susipažinti su įvairių dalykų duomenų paieška, ir taip sutrumpinti našumui pasiekti būtiną mokymosi laiką,

                           —

                           remti naujų kompiuterijos mokslo sričių (ypač glaudžiai susijusių su duomenų tvarkymu) ekspertų, pvz., duomenų specialistų, techninių darbuotojų ir duomenų tvarkytojų, rengimą ir mokymą,

                           —

                           naudotis turimais ištekliais ir jais remtis, siekiant užtikrinti ekonominį veiksmingumą ir diegti įvairių sričių, kaip antai analizės priemonių, vizualizavimo, sprendimų priėmimo paramos, modelių ir modeliavimo priemonių, imitavimo, naujų algoritmų ir mokslinės programinės įrangos, inovacijas,

                           —

                           stiprinti nacionalinio lygmens prieigos prie mokslinės informacijos ir tos informacijos išsaugojimo infrastruktūrą ir skirti reikiamas lėšas,

                           —

                           užtikrinti infrastruktūros kokybę ir patikimumą, taip pat tam pritaikant talpyklų sertifikavimo priemones,

                           —

                           užtikrinti e. infrastruktūrų sąveikumą nacionaliniu ir pasaulio lygmenimis.

               6.

               Užtikrinti nacionalinių e. infrastruktūrų sąveiką Europos ir pasaulio lygmenimis:

                           —

                           prisidėti prie e. infrastruktūrų sąveikumo, visų pirma spręsti keitimosi moksliniais duomenimis klausimą, atsižvelgiant į patirtį, susijusią su Europos ir pasaulio lygmens įgyvendinamais projektais, infrastruktūromis ir programine įranga,

                           —

                           remti tarpvalstybinio bendradarbiavimo pastangas skatinti naudoti ir plėtoti aukštojo mokslo ir mokslinių tyrimų informacinių ir ryšių technologijų infrastruktūrą.

      Suinteresuotųjų šalių dialogas nacionaliniu, Europos ir tarptautiniu lygmenimis

               7.

               Įsitraukti į suinteresuotųjų šalių dialogą nacionaliniu, Europos ir (arba) tarptautiniu lygmenimis ir aptarti įvairius laisvos prieigos prie mokslinės informacijos ir tos informacijos išsaugojimo skatinimo būdus. Dalyviai turėtų visų pirma atkreipti dėmesį į šiuos klausimus:

                           —

                           leidinių siejimo su pagrindžiamaisiais duomenimis būdus,

                           —

                           geresnės prieigos ir sąnaudų kontrolės, pvz., bendrai derantis su leidėjais, būdus,

                           —

                           naujus mokslinių tyrimų rodiklius ir bibliografines charakteristikas, aprėpiančias ne tik mokslinius leidinius, bet ir duomenų rinkinius ir kito pobūdžio mokslinių tyrimų ir atskirų mokslo darbuotojų veiklos rezultatus,

                           —

                           naujas atlygio sistemas ir struktūras,

                           —

                           laisvos prieigos principų skatinimas ir diegimas tarptautiniu lygmeniu, visų pirma įgyvendinant dvišalio, daugiašalio ir tarptautinio bendradarbiavimo iniciatyvas.

      ES lygmens struktūrinis valstybių narių veiksmų koordinavimas ir rekomendacijos įgyvendinimo stebėjimas

               8.

               Paskirti iki metų pabaigos nacionalinę tarnybą, kuri:

                           —

                           koordinuotų šioje rekomendacijoje išvardytas priemones,

                           —

                           palaikytų ryšius su Europos Komisija dėl klausimų, susijusių su prieiga prie mokslinės informacijos ir šios informacijos išsaugojimu, visų pirma dėl geresnių bendrų principų ir standartų apibrėžčių, įgyvendinimo priemonių ir naujų būdų skleisti mokslinius tyrimus Europos mokslinių tyrimų erdvėje ir jais dalytis,

                           —

                           teiktų šios rekomendacijos įgyvendinimo ataskaitas.

      Peržiūra ir informavimas

               9.

               Per 18 mėnesių nuo šios rekomendacijos paskelbimo Oficialiajame Europos Sąjungos leidinyje ir po to kas dvejus metus pranešti Komisijai apie veiksmus, kurių imtasi dėl įvairių šios rekomendacijos dalių, remiantis nuostatomis, kurios turi būti parengtos ir suderintos. Remdamasi šia informacija Komisija peržiūrės ES pažangą, kad galėtų įvertinti, ar reikia imtis papildomų veiksmų norint pasiekti šioje rekomendacijoje nustatytus tikslus.

      Priimta Briuselyje 2012 m. liepos 17 d.

            Komisijos vardu

         Neelie KROES

            Pirmininko pavaduotoja

      (1)  COM(2010) 2020 galutinis, 2010 3 3, http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:2020:FIN:LT:PDF.

      (2)  COM(2010) 245 f/2, 2010 8 26, http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0245:FIN:LT:PDF.

      (3)  COM(2010) 546 galutinis, 2010 10 6, http://ec.europa.eu/research/innovation-union/pdf/innovation-union-communication_en.pdf#view=fit&pagemode=none.

      (4)  COM(2007) 56 galutinis, 2007 2 14, http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:52007DC0056:LT:NOT.

      (5)  http://cordis.europa.eu/fp7/ict/e-infrastructure/docs/hlg-sdi-report.pdf.

      (6)  COM(2009) 108 galutinis.

      (7)  http://www.unesco.org/new/fileadmin/MULTIMEDIA/HQ/CI/CI/images/GOAP/OAF2011/213342e.pdf.

      (8)  http://www.oecd.org/dataoecd/9/61/38500813.pdf.

      (9)  OL L 345, 2003 12 31, p. 90.