title: Rekomendacija Tarybos sprendimas skirti Rumunijai savitarpio pagalbą

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

52009PC0199(01)

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 21.4.2009COM(2009) 199 galutinisRekomendacijaTARYBOS SPRENDIMASskirti Rumunijai savitarpio pagalbąPasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASskirti Rumunijai ES vidutinės trukmės finansinę pagalbąRekomendacijaTARYBOS SPRENDIMASskirti Rumunijai savitarpio pagalbąirPasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASskirti Rumunijai ES vidutinės trukmės finansinę pagalbąAIŠKINAMASIS MEMORANDUMASĮžANGARumunijos ekonomika pastaraisiais metais labai sparčiai augo: nuo 2002 m. vidutinis augimas siekė 6,5 %, o 2008 m. padidėjo net iki 7,1 %. Ekonomikos augimą iš esmės lėmė vartojimo ir investicijų vidaus paklausa, kurią dar paskatino užsienio lėšomis finansuojamo finansinio tarpininkavimo bumas ir spartus darbo užmokesčio augimas. Dėl didelio išorės skolinimosi sparčiai didėjo išorės skola, 2008 m. pabaigoje pasiekusi 53 % BVP, o plačiai paplitęs skolinimas užsienio valiuta padidino namų ūkių ir įmonių balansų pažeidžiamumą staigiems valiutos kurso pokyčiams. Vidaus paklausos spaudimą dar labiau sustiprino procikliška fiskalinė politika, o grynasis valstybės skolinimasis staigiai išaugo nuo 1,2 % BVP 2005 m. iki 5,4 % BVP 2008 m., nepaisant viena po kitos pateiktų Tarybos nuomonių ir 2008 m. birželio mėn. Komisijos politinių konsultacijų, kuriomis raginama vykdyti fiskalinį konsolidavimą ir tobulinti biudžeto valdymą.Dėl pasaulinio ekonomikos nuosmukio ir padidėjusio nenoro rizikuoti atsižvelgiant į šalies pažeidžiamumą kapitalo srautai į Rumuniją smarkiai sumažėjo. Padidėjęs spaudimas valiutos kursui lėmė daugiau nei 30 % sukauptą nuvertėjimą nuo 2007 m. rugpjūčio mėn. 2008 m. paskutinį ketvirtį vidaus paklausa sumažėjo daugiau nei 4 %, palyginti su tuo pačiu laikotarpiu prieš metus, iš esmės dėl to, kad sumažėjo privatus vartojimas, nors pirmųjų trijų ketvirčių rodikliai buvo dviženkliai. Be to, išorės konkurencingumo ir našumo raidą stabdė lėtas struktūrinių reformų, pradėtų Rumunijai įstojus į ES, tempas. Vyriausybei taip pat kyla vis daugiau sunkumų obligacijų rinkoje, kurioje beveik išimtinai vyrauja trumpo termino obligacijos, kurių vidutinis pajamingumas nuo praeitų metų padidėjo maždaug 300 bazinių punktų.Atsižvelgdamos į šias aplinkybes 2009 m. kovo 6 d. Rumunijos valdžios institucijos[1] paprašė EB paramos mokėjimų balansui; su tokiu pat prašymu jos kreipėsi ir į Tarptautinį valiutos fondą (TVF) ir Pasaulio banką. Nors šiuo metu ypatingos krizės nėra, jų nuomone, išorės finansinė parama šiuo etapu yra būtina, kad būtų galima padidinti Rumunijos užsienio atsargų apsaugą, remiantis scenarijumi, kad per kitus dvejus metus tiek viešajame, tiek privačiajame sektoriuje išorės finansavimo padėtis bus labai įtempta. Programa taip pat padėtų sustiprinti pasitikėjimą Rumunijos gebėjimu vykdyti išorės įsipareigojimus.Komisija kartu su Tarybai pirmininkaujančia valstybe nare kovo 9 d. pranešė, kad ES pasirengusi kartu su TVF koordinuotai suteikti finansavimo paketą Rumunijos mokėjimų balanso stabilumui paremti. Tačiau pabrėžta, kad finansinė pagalba bus suteikta su sąlyga, kad Rumunijos valdžios institucijos tvirtai įsipareigotų įgyvendinti paramos priemonių programą.Remdamosi diskusijomis su Komisija ir TVF, Rumunijos valdžios institucijos nusiųs Komisijai ir TVF ketinimų protokolą, pabrėždamos pagrindinius savo ekonomikos koregavimo programos elementus. Šis protokolas – Tarybos finansinės pagalbos Rumunijai sąlyga. Pagrindinis šios koregavimo programos tikslas – sušvelninti smarkaus privačiojo kapitalo įplaukų sumažėjimo poveikį, kartu įgyvendinant politikos priemones išorės ir fiskaliniam disbalansui sumažinti ir finansų sektoriui sustiprinti. Atsižvelgdamos į šią programą, devynių didžiausių Rumunijoje įsteigtų užsienio kapitalo bankų patronuojančiosios institucijos prisiėmė bendrą įsipareigojimą išlaikyti bendrąją poziciją Rumunijoje ir prireikus suteikti papildomo kapitalo.MAKROEKONOMINėS TENDENCIJOS IR PERSPEKTYVOSKelerius metus BVP sparčiai augo – vidutiniškai 6,5 % per metus nuo 2002 m., tačiau 2008 m. paskutinį ketvirtį augimas labai sulėtėjo – iki 2,9 %, palyginti su tuo pačiu laikotarpiu prieš metus. Taip atsitiko iš esmės todėl, kad privatus vartojimas sumažėjo beveik 4 % per metus, ir tuo pat metu bankai beveik nustojo teikti paskolas. Bendrasis pagrindinio kapitalo formavimas staiga sulėtėjo nuo daugiau kaip 30 % pirmą ketvirtį, palyginti su tuo pačiu laikotarpiu prieš metus, iki kiek mažiau nei 3 % paskutinį ketvirtį. Kiek tai susiję su pasiūla, sulėtėjimą lėmė maždaug 8 % pramonės sektoriaus veiklos apimties sumažėjimas, palyginti su 5,5 % padidėjimu 2008 m. pirmą ketvirtį. Statybos ir paslaugų sektoriuose taip pat užregistruotas smarkus ekonominės veiklos sulėtėjimas.Paskutinį ketvirtį smarkiai sumažėjus vidaus paklausai taip pat sulėtėjo importas: metų pabaigoje metiniai augimo rodikliai tapo neigiami (-18 %, palyginti su tuo pačiu laikotarpiu prieš metus), o 2009 m. sausio mėn. sumažėjo dar labiau (-28 %, palyginti su tuo pačiu laikotarpiu prieš metus, skaičiuojant RON). Eksporto rezultatai taip pat labai suprastėjo (-8 % 2008 m. gruodžio mėn., palyginti su tuo pačiu laikotarpiu prieš metus, ir -13 % 2009 m. sausio mėn.). Apskritai 2008 m. einamosios sąskaitos deficitas šiek tiek sumažėjo, bet išliko didelis – 12,3 % BVP, palyginti su 13,5 % BVP 2007 m. Kiek tai susiję su finansavimu, 2008 m. tiesioginės užsienio investicijos (TUI) dengė maždaug 54 % einamosios sąskaitos deficito. Likusi dalis buvo iš esmės finansuojama didinant išorės skolą (daugiausia privačiojo sektoriaus), kuri 2008 m. pabaigoje padidėjo iki maždaug 53 % BVP.-  Ekonomikos pakilimo laikotarpiu dėl darbo jėgos trūkumo, susijusio su dideliais emigracijos srautais ir palyginti didele nekvalifikuotų darbuotojų dalimi, susiformavo darbo užmokesčio ir kainų spiralė, o darbo užmokesčio augimas viršijo menką našumo augimą. Darbo užmokestis labai sparčiai augo pirmuosius du 2008 m. ketvirčius (nominalusis darbo užmokestis didėjo maždaug 25 % per metus), o vėliau augimas sulėtėjo ir 2009 m. sausio mėn. siekė 13 %, palyginti su tuo pačiu laikotarpiu prieš metus. Nepaisant mažėjančių prekių ir maisto produktų kainų, VKI infliacija vėl padidėjo nuo 6,3 % 2008 m. gruodžio mėn. iki 6,9 % 2009 m. vasario mėn. dėl 8 % nominaliojo efektyviojo valiutos kurso sumažėjimo per tą laikotarpį.Atsižvelgiant į staigų ekonominės veiklos sulėtėjimą 2008 m. paskutinį ketvirtį ir tikėtiną tolesnį pasaulinės ekonominės perspektyvos blogėjimą numatoma, kad BVP augimas 2009 m. taps neigiamas (maždaug -4 %) sumažėjus vartojimui ir investicijoms, o tai iš dalies atsvers išorės deficito korekcija.VALSTYBėS FINANSAI2005–2008 m. labai išaugus paklausai, Rumunija vykdė prociklišką fiskalinę politiką, kai nominalusis deficitas padidėjo nuo 1,2 % BVP 2005 m. iki 5,4 % BVP 2008 m., o realusis BVP augimas siekė 6,5 %, nepaisydama pakartotinių patarimų 2008 m. vasario mėn. Tarybos nuomonėje dėl Rumunijos konvergencijos programos ir 2008 m. birželio mėn. Komisijos pateiktose politinėse konsultacijose. Tai iš esmės galima paaiškinti prastu biudžeto planavimu ir vykdymu. Neplanuotai gautos pajamos paprastai buvo išleidžiamos taisant tų pačių metų biudžetą, nepaliekant daugiau veiksmų laisvės prastesniems laikams. Dėl viešojo administravimo trūkumų taip pat ne kartą buvo nevykdomi investicijų į kapitalo išlaidų planai, dalį biudžete investicijoms numatytų išteklių perkeliant einamosioms išlaidoms, kaip antai viešojo sektoriaus darbo užmokestis ir socialiniai pervedimai, padengti. Atsižvelgiant į aukštesnį viešojo sektoriaus darbo užmokesčio lygį, viešojo sektoriaus darbo užmokesčio augimas skatino didinti darbo užmokestį privačiajame sektoriuje. 2005–2008 m. nominaliosios viešojo sektoriaus darbo užmokesčio išlaidos padvigubėjo. Galiausiai paskutinėmis metų savaitėmis susikaupia daug išlaidų, todėl labai mažėja biudžeto patikimumas ir nuspėjamumas. Nepaisant 2008 m. birželio mėn. Komisijos politinėse konsultacijose pateiktų rekomendacijų, pažangos įgyvendinant privalomą vidutinės trukmės fiskalinę sistemą nematyti.Naujosios Vyriausybės pateiktame ir vasario pabaigoje Parlamento patvirtintame 2009 m. biudžete numatytos kelios priemonės, kuriomis siekiama sumažinti deficitą nuo 5,4 % BVP 2008 m. iki 2,0 % BVP 2009 m., darant prielaidą, kad realusis BVP augimas bus 2,5 %. Tarp numatytų priemonių – ketinimai įšaldyti naujas darbo vietas ir sumažinti įvairias viešojo sektoriaus premijas, mažinti išlaidas prekėms ir paslaugoms, apriboti viešojo sektoriaus darbo užmokesčio augimą ir susieti pensijas su infliacija, o ne su darbo užmokesčio pokyčiais. Kita vertus, Vyriausybė planuoja gerokai padidinti valstybės investicijas. Tačiau jau priimant biudžetą buvo aišku, kad šis siektinas deficito rodiklis nėra realus, ypač turint omenyje pernelyg optimistišką pagrindinį makroekonominį scenarijų ir pajamų projekcijas. Be to, iš esmės nereformavus išlaidų politikos, kyla rizika, susijusi su išlaidų priemonių įgyvendinimu.FINANSų RINKOSRumunijos finansų sistemoje dominuoja bankų sektorius, kuris per pastaruosius kelerius metų labai greitai vystėsi. 2008 m. pabaigoje Rumunijos bankų sektoriaus bendras grynasis turtas sudarė apie 315 mlrd. RON (62 % BVP). Dauguma bankų yra užsienio kapitalo bankai. 2008 m. gruodžio mėn. kredito įstaigos, kurių didžioji dalis kapitalo priklauso užsienio investuotojams (įskaitant užsienio kapitalo bankų filialus), valdė maždaug 88 % bendro visų Rumunijoje veikiančių kredito įstaigų grynojo turto. Labiausiai pažeidžiami Rumunijoje veikiantys Austrijos, Graikijos, Prancūzijos ir Italijos kapitalo bankai.Per pastaruosius kelerius metus Rumunijos bankų sektorius skatino greitą kreditavimo augimą, o paskolų ir indėlių santykis 2008 m. išaugo iki 122 %. Nors kreditavimo augimas prasidėjo nuo mažos bazės, daugėjant paskolų užsienio valiuta (kurios 2009 m. sausio mėn. sudarė maždaug 59 % bendro vidaus kredito privačiajam sektoriui) Rumunijos bankų sektorius tapo labai priklausomas nuo užsienio finansavimo. Antroje 2008 m. pusėje skolinimo veikla labai sulėtėjo, o metinis kreditavimo augimas sumažėjo nuo daugiau nei 60 % 2008 m. birželio mėn. iki 36,5 % 2008 m. gruodžio mėn.Nors šiuo metu bankų sektoriaus būklė tebėra palyginti tvirta ir sektorius turi pakankamai kapitalo (kapitalo pakankamumo rodiklis 2008 m. pabaigoje buvo 12,3 %), Rumunijos finansiniam stabilumui gali grėsti rizika. Atsižvelgiant į blogėjančią makroekonominę perspektyvą galima teigti, kad artimiausiais mėnesiais neveiksnių paskolų dalis tikriausiai greitai padidės. Be to, kadangi Rumunijos privatusis sektorius labai priklauso nuo kredito užsienio valiuta, bet koks tolesnis lėjos kurso sumažėjimas skaudžiai atsilieptų namų ūkių ir įmonių balansams.MOKėJIMų BALANSAS IR IšORėS FINANSAVIMO POREIKIAIRumunijos ekonomikos klestėjimui pastaraisiais metais buvo būdingas didelis išorės disbalansas ir pernelyg greitai didėjantys išorės įsipareigojimai. Einamosios sąskaitos deficitas nuo 5,8 % BVP 2004 m. padidėjo iki 13,5 % BVP 2007 m., o 2008 m. liko didesnis nei 12 % BVP. Dėl to bendroji išorės skola 2008 m. pabaigoje išaugo iki 55 % BVP.Nuo 2008 m. spalio mėn. pradžios Rumunijos finansų rinkoje tvyrojo nuolatinė įtampa. Finansinio įsiskolinimo mažinimas, silpni Rumunijos ekonomikos pagrindai ir žemesnis nei investicinis reitingas labai atsiliepia valiutos, tarpbankinėms, akcijų ir obligacijų rinkoms. Numatoma, kad išorės finansavimo padėtis ir toliau kurį laiką liks įtempta, nes nuolatinį, nors ir mažėjantį, einamosios sąskaitos deficitą, kuriam įtakos turi poreikis pratęsti didelės trumpalaikės ir ilgalaikės skolos užsienio valiuta terminą, nevisiškai padengs TUI ir kitos finansinės ir kapitalo sąskaitos įplaukos 2009–2011 m.Atsižvelgdama į pirmiau išdėstytus faktus, Komisija mano, kad Rumunijos mokėjimų balansui iškilusi didelė grėsmė. Todėl Komisija rekomenduoja Tarybai priimti sprendimą skirti savitarpio pagalbą. Apskaičiuota, kad laikotarpiui iki pirmojo 2011 m. ketvirčio iš viso reikėtų 20 mlrd. EUR dydžio finansavimo. Į šią sumą įtrauktos lėšos numatomam nuolatiniam einamosios sąskaitos deficitui, nepakankamu mastu pratęstoms prie grąžinimo termino artėjančioms paskoloms, tam tikram kapitalo nutekėjimui padengti ir oficialiosioms užsienio atsargoms sukaupti iki riziką ribojančio lygio. Daroma prielaida, kad suteikus savitarpio pagalbą užsienio bankai pratęs 100 % paskolų Rumunijai terminus, atsižvelgdami į pagrindinių užsienio bankų prisiimtą įsipareigojimą išlaikyti savo poziciją Rumunijoje (kaip patvirtinta jų bendrame 2009 m. kovo 26 d. pareiškime), o įmonių išorės skolos patronuojančiosioms įmonėms ir Rumunijos bankų išorės skolos terminų pratęsimo rodiklis 2009 m. turėtų būti 50 %. Daroma prielaida, kad 2010 ir 2011 m. visi užsienio įsipareigojimai, kurių mokėjimo terminas artėja, bus pratęsti 100 %, atsižvelgiant į tai, kad padėtis finansų rinkose turėtų stabilizuotis ir Rumunijos pagrindinės eksporto rinkos turėtų pradėti atsigauti. Išskyrus pakankamai didelį užsienio valiutos atsargų tikslą (daugiau nei 100 % trumpalaikės išorės skolos pagal likutinį terminą), apie kitą kapitalo nutekėjimą, kaip antai nerezidentų indėlių srautai į užsienį, prekybos kreditų sumažėjimas ir investicijų portfelio srautai į užsienį, daromos atsargios prielaidos, siekiant numatyti papildomą apsaugą atliekant skaičiavimus. Pagrindinės BVP augimo prielaidos yra tokios: -4 % 2009 m. ir maždaug 0 % 2010 m. Numatomas einamosios sąskaitos deficitas – 7,5 % BVP 2009 m. ir 6,5 % BVP 2010 m.ES PARAMA PAGAL MOKėJIMų BALANSO PRIEMONę – TARPTAUTINėS PAGALBOS DALISAtsižvelgdama į rimtus Rumunijos mokėjimų balansui iškilusius sunkumus, su sąlyga, kad Rumunijos valdžios institucijos tvirtai įsipareigotų įgyvendinti esminę fiskalinio, finansinio ir struktūrinio koregavimo programą, ir 2009 m. kovo 17 d. pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Komisija rekomenduoja Tarybai skirti Rumunijai savitarpio pagalbą, numatytą Sutarties 119 straipsnyje.Be to, Komisija, pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, siūlo, kad Taryba pagal Komisijos rekomendaciją priėmusi pirmiau minėtą sprendimą skirti Rumunijai savitarpio pagalbą, priimtų sprendimą Rumunijai skirti iki 5 mlrd. EUR dydžio vidutinės trukmės finansinę pagalbą pagal ES valstybėms narėms skirtą priemonę (nustatytą 2002 m. vasario 18 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 332/2002), siekiant sustiprinti Rumunijos mokėjimų balanso tvarumą.Atsižvelgiant į dabartines aplinkybes – sumažėjusias kapitalo įplaukas ir didelį fiskalinį ir išorės disbalansą – Rumunijai derėtų suteikti vidutinės trukmės finansinę pagalbą pagal valstybių narių mokėjimų balansams skirtą priemonę (pagal Reglamentą (EB) Nr. 332/2002). Artimiausio laikotarpio tikslas – sudaryti geresnes sąlygas išorės deficitui ištaisyti, taip sumažinant pernelyg didelį spaudimą valiutos kursui, kuris priešingu atveju gali turėti labai neigiamą poveikį įmonėms ir namų ūkiams, dėl to padidėtų nuosmukis ir įtampa bankų sektoriuje.Bendras įvertintas finansavimo poreikis iki 2011 m. pirmojo ketvirčio – 20 mlrd. EUR. ES pagalba Rumunijai teikiama kartu su Tarptautinio valiutos fondo maždaug 11,40 mlrd. SST (maždaug 12,95 mlrd. EUR, 1085 % Rumunijos TVF kvotos) parama pagal rezervinį susitarimą. Papildoma 2 mlrd. EUR daugiašalė parama bus teikiama taip: be įprastos skolinimo veiklos, Pasaulio bankas suteikia 1 mlrd. EUR, o Europos investicijų bankas (EIB) ir Europos rekonstrukcijos ir plėtros bankas (ERPB) – dar 1 mlrd. EUR.2009 m. kovo 26 d. 9 didžiausių Rumunijoje įsteigtų užsienio kapitalo bankų patronuojančiosios institucijos bendrai įsipareigojo išlaikyti bendrąsias pozicijas Rumunijoje programos laikotarpiu ir sutiko paremti Rumunijoje veikiančius savo patronuojamuosius bankus, kad neramumų rinkose ir ekonomikos nuosmukio laikotarpiu nepablogėtų jų šiuo metu gera finansinė būklė. Šis įsipareigojimas bus iš naujo patvirtintas atskirais pagrindinių bankų patvirtinimo raštais, adresuotais Rumunijos nacionaliniam bankui (RNB), kuris kartu su buveinės valstybės priežiūros institucijomis atidžiai stebės, kaip laikomasi šio įsipareigojimo. Teikdama finansinę pagalbą Europos Sąjunga remia tvirtą Rumunijos valdžios institucijų įsipareigojimą įgyvendinti visapusišką ekonominę programą. Dėl šios programos susitarta su Rumunijos valdžios institucijomis.Bendradarbiaudama su EFK, Komisija, pasitelkusi išvykstamuosius patikrinimus ir reguliarias valdžios institucijų ataskaitas, reguliariai tikrins, kad su pagalba susietos ekonominės politikos sąlygos būtų įgyvendintos. Per visą programos įgyvendinimo laikotarpį Komisija taip pat teiks papildomas politines konsultacijas ir techninę pagalbą konkrečiose srityse. Pagrindiniai šios programos elementai:a. Fiskalinis konsolidavimasBe 2009 m. biudžete, kuris priimtas 2009 m. vasario mėn., suplanuotų 3 % BVP vertės priemonių, Vyriausybė įsipareigojo imtis papildomų fiskalinio koregavimo priemonių, kurios sudarytų 1,1 % BVP. Remdamosi pakoreguota prognoze, kad 2009 m. BVP sumažės 4 %, ir papildomomis biudžetinėmis priemonėmis, valdžios institucijos siekia, kad valdžios sektoriaus deficitas būtų 5,1 % BVP – tam reikia didelio struktūrinio koregavimo, palyginti su 2008 m. rezultatu. Pataisytą 2009 m. biudžetą, parengtą atsižvelgiant į atnaujintą ekonominę prognozę ir papildomas priemones, Parlamentas patvirtins antrą 2009 m. ketvirtį.Fiskalinis konsolidavimas bus daugiausia susijęs su išlaidomis. Palyginti su 2009 m. biudžetu, pirminės valdžios sektoriaus išlaidos bus sumažintos dar 0,85 procentinio punkto BVP. Tai bus pasiekta: i) sumažinus (maždaug 4–4,5 %, palyginti su 2008 m. lygiu) viešojo sektoriaus darbo užmokesčio išlaidas atsisakant 2009 m. suplanuoto viešojo sektoriaus darbo užmokesčio padidinimo (iš viso 5 procentai) arba atitinkamai dar sumažinus darbuotojų skaičių ir viešojo sektoriaus darbuotojų skaičių, pvz., pakeičiant tik 1 iš 7 išeinančių darbuotojų; ii) dar sumažinus prekių ir paslaugų išlaidas ir subsidijas valstybės įmonėms; iii) sumažinus tam tikras kapitalo išlaidas, pavyzdžiui, transporto priemonėms ir biuro įrangai, ir užtikrinus realiai įgyvendinamą ES remiamų investicinių projektų tvarkaraštį. Vis dėlto numatoma, kad valstybės investicijos 2009 m. gerokai padidės, palyginti su 2008 m. (maždaug 6,5 % BVP 2009 m., palyginti su 5,75 % BVP 2008 m.). Kiek tai susiję su pajamomis, numatoma, kad įgyvendinus priemones, kurių tikslas – atsisakyti tam tikrų mokesčių atskaitos ir lengvatų (visų pirma taikomų įmonių automobiliams ir perkainoto turto amortizacijai), papildomai bus gauta 0,25 % BVP pajamų. Vyriausybė įsipareigojo tęsti su išlaidomis susijusį fiskalinį konsolidavimą ir toliau mažinti deficitą iki 4,1 % BVP 2010 m. ir iki mažesnio nei 3 % BVP 2011 m.Per visą programos vykdymo laikotarpį Komisija nuolat teiks rekomendacijas ir patarimus Rumunijos valdžios institucijoms siekdama užtikrinti, kad deficitas būtų tvariai ištaisytas.b. Fiskalinio valdymo reformaKad būtų sudarytos geresnės sąlygos tvariai sumažinti biudžeto deficitą, ketinama imtis priemonių biudžeto strategijai ir procesui tobulinti. Pagrindinis tų priemonių elementas – fiskalinės atsakomybės įstatymas, kuriame, inter alia , būtų reikalaujama nustatyti geresnio daugiamečio biudžeto sudarymo procedūras, biudžeto peržiūrų metines ribas ir apibrėžti fiskalines taisykles, kuriomis siekiama gerinti biudžeto vykdymą ir užtikrinti visišką atitiktį Stabilumo ir augimo pakto reikalavimams. Šiuo įstatymu taip pat būtų įsteigta fiskalinė taryba, kuri vykdytų nepriklausomą profesionalią priežiūrą.Siekiant padidinti biudžeto nuspėjamumą ir skaidrumą, bus pertvarkyta viešojo sektoriaus atlyginimų sistema, be kita ko, suvienodinant ir supaprastinant darbo užmokesčio skales ir reformuojant premijų sistemą. Tuo siekiama išspręsti pagrindines su viešojo sektoriaus atlyginimų sistema susijusias problemas: premijos sudaro per didelę visų atlyginimų dalį, nėra vienodos darbo užmokesčio skalės, darbo užmokestį įvairiose atlyginimų sistemos dalyse reglamentuoja daug teisės aktų.Siekiant ilgam padidinti valstybės finansų tvarumą, bus reformuoti pagrindiniai pensijų sistemos parametrai. Tarp numatomų pokyčių – viešojo sektoriaus pensijas pradėti indeksuoti pagal vartotojų kainas, apriboti diskrecinio pensijų didinimo galimybes ir laipsniškai toliau didinti pensinį amžių (ypač moterų) daugiau, nei numatyta šiuo metu suderintuose planuose, atsižvelgiant į gyvenimo trukmės rodiklių raidą. Be to, viešojo sektoriaus darbuotojų grupėms, kurioms šiuo metu netaikomos pensijų įmokos, numatoma laipsniškai įvesti tokias įmokas. Programoje numatoma ir toliau įgyvendinti antrąją pensijų kaupimo sistemos pakopą, numatant reguliariai didinti įmokas, kaip iš pradžių planuota.c. Pinigų ir finansų sektoriaus politikaPinigų politika ir toliau bus siekiama kainų stabilumo ir RNB infliacijos tikslo (dabartinis tikslas – 3,5 % ±1 procentas 2009 m. pabaigoje). Finansų sektoriuje RNB, vadovaudamasis ES vertinimo gairėmis, atliks atskirų bankų balansų ir skolinimo portfelių testavimą nepalankiausiomis sąlygomis pagal skirtingus scenarijus; šiuo testavimu bus įvertintas potencialaus nuosavų lėšų padidinimo poreikis, siekiant užtikrinti, kad mokumo koeficientai liktų didesni nei 10 procentų per visą programos laikotarpį. Atlikus testavimus nepalankiausiomis sąlygomis, bus reikalaujama, kad laikydamiesi įsipareigojimo tinkamai paremti savo patronuojamuosius bankus (patvirtinto bendru 2009 m. kovo 26 d. pareiškimu) patronuojantieji bankai iki 2009 m. rugsėjo pabaigos užtikrintų pakankamus išteklius bet kokiems galimiems trūkumams, nustatytiems atliekant testavimus, padengti.Be to, programoje numatyta iš dalies pakeisti bankininkystės ir likvidavimo įstatymus, kad bankams patiriant sunkumų būtų galima tinkamai ir veiksmingai reaguoti. Pagrindinis pakeitimų tikslas – padidinti bankų, kuriems taikoma speciali administravimo tvarka, administratorių įgaliojimus. Be bankų problemų sprendimo tvarkos, kitomis priemonėmis siekiama padidinti RNB įgaliojimus imtis taisomųjų veiksmų, numatant nuostatas, kuriomis jam leidžiama reikalauti, kad svarbūs akcininkai padidintų akcinį kapitalą ir finansiškai paremtų banką, taip pat uždrausti ar apriboti pelno paskirstymą. Vadovaujantis atitinkamais ES teisės aktais bus sustiprinta finansinė priežiūra. Be to, bus nustatyti išsamesni likvidumo ataskaitų reikalavimai, o reglamentuojamas mažiausias kapitalo pakankamumo koeficiento dydis tinkamu laiku turėtų padidėti nuo 8 iki 10 procentų. Taip pat ketinama pakeisti indėlių draudimo aktyvavimo procedūras siekiant supaprastinti ir paspartinti išmokas. Pagal pakeistus teisės aktus indėlių draudimas bus aktyvuotas per 21 dieną nuo RNB sprendimo. Galiausiai, siekdamas užtikrinti pakankamą likvidumą, RNB įsipareigoja išplėsti turto, kuris tinkamas naudoti kaip užstatas, sąrašą.d. Struktūrinės reformosAtsižvelgiant į politikos sritis, nurodytas šaliai skirtose rekomendacijose, kurias Taryba pateikė pagal Lisabonos strategiją, ekonominėje programoje taip pat bus numatytos struktūrinių reformų priemonės. Tarp numatytų reformų – politikos priemonės, kuriomis siekiama gerinti viešojo administravimo veiksmingumą ir našumą, didinti valstybės išlaidų kokybę, patikimai naudoti ir geriau įsisavinti ES lėšas, gerinti verslo aplinką ir spręsti nedeklaruoto darbo problemas. Komisija padeda stiprinti vietos gebėjimus per struktūrinius fondus, kurių konkreti dalis numatyta techninei pagalbai.Ši programa atitinka su ekonomine politika susijusias sąlygas, nustatytas Komisijos teikiamoje Tarybos sprendimo rekomendacijoje. Išsamios ekonominės politikos sąlygos, su kuriomis susietos ES paskolos išmokos, bus išdėstytos susitarimo memorandume, kuris bus sudarytas su Rumunijos valdžios institucijomis. Į šią programą taip pat bus visapusiškai atsižvelgta rengiant atnaujintą Rumunijos konvergencijos programą.Siūlomas sprendimas baigtų galioti praėjus trejiems metams nuo jo įsigaliojimo. Siekiant, kad dabartinėmis aplinkybėmis rinkoje būtų užtikrintas būtinas lankstumas, siūloma leisti naudoti palūkanų normų apsikeitimo sandorius vykdant skolinimosi operaciją, kuria finansuojama paskola. Siekiant apsaugoti ES biudžetą, galimo apsikeitimo sandorio šalys turėtų turėti didžiausią kredito kokybės vertinimą.Pagal 2009 m. balandžio 8 d. Komisijos pasiūlymo dėl Tarybos reglamento, iš dalies keičiančio Tarybos reglamentą (EB) Nr. 332/2002 dėl priemonės, teikiančios vidutinės trukmės finansinę pagalbą valstybių narių mokėjimų balansams, sukūrimo, nuostatas Komisija kartu su Europos kovos su sukčiavimu tarnyba ir Europos Audito Rūmais turi teisę siųsti savo pareigūnus arba tinkamai įgaliotus atstovus, kurie savo nuožiūra atliktų bet kokius su šios pagalbos valdymu susijusius techninio arba finansinio pobūdžio patikrinimus arba auditą. Bus užtikrinta, kad būtų tiriami ir tinkamai nagrinėjami įtariami ir faktiniai sukčiavimo, korupcijos ar bet kokios kitos neteisėtos veiklos atvejai, susiję su EB pagalbos mokėjimų balansui valdymu ir kenkiantys EB finansiniams interesams. Apie visus tokius atvejus ir su jais susijusias priemones, kurių ėmėsi kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos, bus nedelsiant pranešta Komisijai. Į susitarimo memorandumą ir paskolos susitarimą bus taip pat įtrauktos naujosios Komisijos pasiūlymo dėl Tarybos reglamento, iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 332/2002, techninės nuostatos.Kartu su šios programos politikos sąlygomis Komisija taip pat toliau stebės teismų reformos ir kovos su korupcija pažangą pagal Bendradarbiavimo ir patikros mechanizmą. Šio mechanizmo naudojimo trukmė nepriklauso nuo pagalbos programos trukmės. 2009 m. vasario mėn. tarpinėje ataskaitoje padaryta išvada, kad Rumunijos valdžios institucijos turėtų vėl imtis vykdyti teismų reformą ir kovoti su korupcija, kad būtų ištaisyta pastaraisiais mėnesiais vyravusi regreso tendencija. Tai pirmiausia reiškia, kad reikia priimti kodeksus, kuriais būtų modernizuota teisinė sistema, ir sparčiai tiriant su aukšto rango pareigūnais susijusias korupcijos bylas parodyti, kad teisinė sistema geba nepriklausomai ir veiksmingai įgyvendinti įstatymus.Be politikos sąlygų, Komisija taip pat toliau stebės, ar teisingai naudojamos ES pervedimų lėšos, suteiktos prieš stojimą ir po stojimo, be kita ko, vertindama atitiktį ir atlikdama reguliarias peržiūras.RekomendacijaTARYBOS SPRENDIMASskirti Rumunijai savitarpio pagalbąEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 119 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją, pateiktą pasikonsultavus su Ekonomikos ir finansų komitetu,kadangi:1.  Rumunijos kapitalo ir finansų rinkose pastaruoju metu vis didėja įtampa, atspindinti pasaulinį ekonomikos nuosmukį ir vis didesnį susirūpinimą Rumunijos ekonomikos veiksmingumu turint omenyje jos didelį išorės deficitą ir sparčiai didėjantį valstybės biudžeto deficitą. Taip pat padidėjo spaudimas valiutos kursui, todėl kyla didelė rizika viso bankų sektoriaus stabilumui.2.  Reaguodami į tokią situaciją, Vyriausybė ir Rumunijos nacionalinis bankas (RNB) parengė išsamią strategiją, kuria siekiama nustatyti tvirtą makroekonominę politiką ir sumažinti įtampą finansų rinkoje; ši strategija išdėstyta ketinimų protokole, kurį Komisija gavo […]. Ekonominės programos pagrindas – siekis sumažinti biudžeto deficitą nuo 5,4 % BVP 2008 m. iki 5,1 % BVP 2009 m. ir iki mažesnio nei 3 % BVP 2011 m. Kad būtų sudarytos geresnės sąlygos tvariai sumažinti biudžeto deficitą, ketinama imtis priemonių biudžeto strategijai ir procesui tobulinti. Į šią ekonominę programą, ypač į fiskalinius tikslus, bus atsižvelgta valstybės biudžete ir konvergencijos programoje.3.  Taryba reguliariai peržiūri Rumunijos įgyvendinamą ekonominę politiką: visų pirma kasmet peržiūri atnaujintą Rumunijos konvergencijos programą bei nacionalinės reformų programos įgyvendinimą, taip pat konvergencijos ataskaitoje ir metinėje pažangos ataskaitoje reguliariai apžvelgia pažangą.4.  Numatoma, kad išorės finansavimo padėtis ir toliau liks įtempta, nes nuolatinį, nors ir mažėjantį, einamosios sąskaitos deficitą, kuriam įtakos turi poreikis pratęsti didelės trumpalaikės ir ilgalaikės skolos užsienio valiuta terminą, nevisiškai padengs TUI ir kitos finansinės ir kapitalo sąskaitos įplaukos 2009–2011 m. Apskaičiuota, kad laikotarpiui iki pirmojo 2011 m. ketvirčio iš viso reikėtų 20 mlrd. EUR dydžio finansavimo. Daroma prielaida, kad suteikus savitarpio pagalbą užsienio bankai pratęs 100 % paskolų Rumunijai terminus, atsižvelgdami į pagrindinių užsienio bankų prisiimtą įsipareigojimą išlaikyti savo poziciją Rumunijoje (kaip patvirtinta jų bendrame 2009 m. kovo 26 d. pareiškime), o įmonių išorės skolos patronuojančiosioms įmonėms ir Rumunijos bankų išorės skolos terminų pratęsimo rodiklis 2009 m. turėtų būti 50 %. Daroma prielaida, kad 2010 ir 2011 m. visi užsienio įsipareigojimai, kurių mokėjimo terminas artėja, bus pratęsti 100 %, atsižvelgiant į tai, kad padėtis finansų rinkose turėtų stabilizuotis ir Rumunijos pagrindinės eksporto rinkos turėtų pradėti atsigauti. Išskyrus pakankamai didelį užsienio valiutos atsargų tikslą (daugiau nei 100 % trumpalaikės išorės skolos pagal likutinį terminą), apie kitą kapitalo nutekėjimą, kaip antai nerezidentų indėlių srautai į užsienį, prekybos kreditų sumažėjimas ir investicijų portfelio srautai į užsienį, daromos atsargios prielaidos, siekiant numatyti papildomą apsaugą atliekant skaičiavimus.5.  Rumunijos valdžios institucijos iš ES ir kitų tarptautinių finansų institucijų paprašė reikšmingos finansinės pagalbos mokėjimų balanso tvarumui paremti ir tarptautinėms valiutos atsargoms padidinti iki riziką ribojančio lygio.6.  Rumunijos mokėjimų balansui kyla rimta grėsmė, kuria pateisinama, kad Bendrija skubiai suteiktų savitarpio pagalbą,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisBendrija Rumunijai suteikia savitarpio pagalbą.2 straipsnisŠis sprendimas skirtas valstybėms narėms.Priimta BriuselyjeTarybos varduPirmininkasPasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASskirti Rumunijai Bendrijos vidutinės trukmės finansinę pagalbąEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 2002 m. vasario 18 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 332/2002[2] dėl priemonės, teikiančios vidutinės trukmės finansinę pagalbą valstybių narių mokėjimų balansams, sukūrimo, ypač į jo 3 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, pateiktą pasikonsultavus su Ekonomikos ir finansų komitetu (EFK),kadangi:7.  Sprendimu [...] Taryba nusprendė Rumunijai suteikti savitarpio pagalbą.8.  Nepaisant numatomo einamosios sąskaitos būklės pagerėjimo, Komisijos, TVF ir Rumunijos valdžios institucijų 2009 m. kovo mėn. vertinimu, Rumunijos išorės finansavimo poreikis iki pirmo 2011 m. ketvirčio yra 20 mlrd. EUR, nes atsižvelgiant į pastaruosius pokyčius finansų rinkoje kapitalo ir finansinės sąskaitos būklė galėtų labai pablogėti.9.  Rumunijai reikėtų skirti iki 5 mlrd. EUR dydžio Bendrijos paramą pagal vidutinės trukmės finansinės pagalbos valstybių narių mokėjimų balansui priemonę, nustatytą Reglamentu (EB) Nr. 332/2002. Ta pagalba turėtų būti suteikta kartu su Tarptautinio valiutos fondo 11,40 mlrd. SST paskola (maždaug 12,95 mlrd. EUR) pagal rezervinį susitarimą, kurį numatoma patvirtinti 2009 m. gegužės 6 d. Pasaulio bankas taip pat sutiko Rumunijai suteikti 1 mlrd. EUR paskolą, o Europos investicijų bankas ir Europos rekonstrukcijos ir plėtros bankas bendrai suteiks 1 mlrd. EUR papildomą paramą.10.  Bendrijos pagalbą administruoti turėtų Komisija. Specialios ekonominės politikos sąlygos, dėl kurių susitarta su Rumunijos valdžios institucijomis, pasikonsultavus su EFK, turėtų būti išdėstytos susitarimo memorandume. Išsamias finansines sąlygas Komisija turėtų išdėstyti paskolos susitarime.11.  Komisija, pasitelkusi išvykstamuosius patikrinimus ir reguliarias Rumunijos valdžios institucijų ataskaitas, turėtų reguliariai tikrinti, kad su pagalba susietos ekonominės politikos sąlygos būtų įgyvendintos.12.  Per visą programos įgyvendinimo laikotarpį Komisija teiks papildomas politines konsultacijas ir techninę pagalbą konkrečiose srityse.13.  Europos Audito Rūmai turi teisę savo nuožiūra atlikti su šios pagalbos administravimu susijusius finansinius patikrinimus arba auditą. Komisija kartu su Europos kovos su sukčiavimu tarnyba turi teisę savo nuožiūra siųsti savo pareigūnus arba tinkamai įgaliotus atstovus, kurie atliktų su Bendrijos vidutinės trukmės finansinės pagalbos administravimu susijusius techninio arba finansinio pobūdžio patikrinimus arba auditą.14.  Kartu su šios programos politikos sąlygomis Komisija ir toliau stebės teismų reformos ir kovos su korupcija pažangą pagal Bendradarbiavimo ir patikros mechanizmą. Šio mechanizmo naudojimo trukmė nepriklauso nuo pagalbos programos trukmės. Be politikos sąlygų, Komisija taip pat toliau stebės, ar teisingai naudojamos ES pervedimų lėšos, suteiktos prieš stojimą ir po stojimo, be kita ko, vertindama atitiktį ir atlikdama reguliarias peržiūras.15.  Pagalba turėtų būti suteikta siekiant paremti Rumunijos mokėjimų balanso tvarumą ir taip padėti sėkmingai įgyvendinti Vyriausybės ekonominės politikos programą,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnis16.  Bendrija suteikia Rumunijai vidutinės trukmės paskolą, kuri neviršija 5 mlrd. EUR ir kurios ilgiausias vidutinis terminas yra septyneri metai.17.  Bendrijos finansinė pagalba teikiama trejus metus nuo pirmosios šio sprendimo įsigaliojimo dienos.2 straipsnis18.  Pagalbą Komisija administruoja taip, kad atitiktų Rumunijos įsipareigojimus ir Tarybos rekomendacijas, visų pirma šaliai skirtas rekomendacijas, susijusias su nacionalinės reformų programos ir konvergencijos programos įgyvendinimu.19.  Komisija, pasikonsultavusi su EFK, suderina su Rumunijos valdžios institucijomis su finansine pagalba susietas specialias ekonominės politikos sąlygas, kaip nustatyta 3 straipsnio 5 dalyje. Tos sąlygos išdėstomos susitarimo memorandume, atsižvelgiant į 1 dalyje nurodytus įsipareigojimus ir rekomendacijas. Išsamias finansines sąlygas Komisija išdėsto paskolos susitarime.20.  Bendradarbiaudama su EFK, Komisija reguliariai tikrina, ar vykdomos su pagalba susietos ekonominės politikos sąlygos. Tuo tikslu Rumunijos valdžios institucijos pateikia Komisijai visą būtiną informaciją ir visapusiškai su ja bendradarbiauja. Komisija informuoja EFK apie galimą pasiskolintų lėšų refinansavimą arba finansinių sąlygų restruktūrizavimą.4. Rumunija pasirengia priimti ir įgyvendinti papildomas konsolidavimo priemones makrofinansiniam stabilumui užtikrinti, jei tokių priemonių prireiktų vykdant pagalbos programą. Prieš priimdamos bet kokias minėtas papildomas priemones, Rumunijos valdžios institucijos konsultuojasi su Komisija.3 straipsnis21.  Bendrijos finansinę pagalbą Komisija Rumunijai suteikia ne daugiau kaip penkiomis dalimis, kurių dydis bus nustatytas susitarimo memorandume.22.  Pirmąją dalį leidžiama naudoti įsigaliojus paskolos susitarimui ir susitarimo memorandumui.23.  Jei to reikia paskolai finansuoti, leidžiama laikantis rizikos ribojimo principų naudoti palūkanų normų apsikeitimo sandorius su didžiausią kredito kokybės vertinimą turinčiomis sandorio šalimis.24.  Dėl leidimo naudoti tolesnes paskolos dalis Komisija sprendžia gavusi EFK nuomonę.25.  Kiekviena tolesnė dalis išmokama remiantis tuo, kad būtų tinkamai vykdoma naujoji Rumunijos Vyriausybės ekonominė programa, kuri bus įtraukta į Rumunijos konvergencijos programą ir nacionalinę reformų programą, ir ypač specialios ekonominės politikos sąlygos, išdėstytos susitarimo memorandume. Inter alia , tai yra:26.  Priimti aiškiai apibrėžtą vidutinės trukmės fiskalinę programą, skirtą iki 2011 m. sumažinti valdžios sektoriaus biudžeto deficitą iki žemesnio už Sutartyje nustatytą pamatinę vertę (3 % BVP) lygio.27.  Priimti ir vykdyti 2009 m. pataisytą biudžetą (iki antrojo 2009 m. ketvirčio), kuriame siekiama, kad valdžios sektoriaus deficitas būtų ne didesnis kaip 5,1 % BVP pagal ESS 95.28.  Sumažinti nominaliąsias viešojo sektoriaus darbo užmokesčio išlaidas, palyginti su 2008 m., atsisakant 2009 m. suplanuoto viešojo sektoriaus darbo užmokesčio padidinimo (iš viso 5 procentai nominaliąja verte) (arba atitinkamai dar sumažinti darbuotojų skaičių) ir sumažinant viešojo sektoriaus darbuotojų skaičių, pvz., pakeičiant tik 1 iš 7 išeinančių darbuotojų.29.  Toliau mažinti prekių ir paslaugų išlaidas ir subsidijas valstybės įmonėms.30.  Tobulinti biudžeto valdymą priimant ir įgyvendinant privalomą vidutinės trukmės fiskalinę sistemą, nustatyti biudžeto peržiūrų metines ribas, įskaitant fiskalines taisykles, ir įsteigti fiskalinę tarybą, kuri vykdytų nepriklausomą profesionalią priežiūrą.31.  Reformuoti viešojo sektoriaus atlyginimų sistemą, be kita ko, suvienodinant ir supaprastinant darbo užmokesčio skales ir reformuojant premijų sistemą.32.  Reformuoti pagrindinius pensijų sistemos parametrus: pereiti prie pensijų indeksavimo pagal vartotojų kainas, o ne pagal darbo užmokestį, laipsniškai keisti pensinį amžių, ypač moterų, daugiau, nei numatyta šiuo metu suderintuose planuose, ir laipsniškai įvesti pensijų įmokas viešojo sektoriaus darbuotojų grupėms, kurioms šiuo metu tokios įmokos netaikomos.33.  Iš dalies pakeisti bankininkystės ir likvidavimo įstatymus, kad bankams patiriant sunkumų būtų galima tinkamai ir veiksmingai reaguoti. Pagrindinis pakeitimų tikslas – padidinti bankų, kuriems taikoma speciali administravimo tvarka, administratorių įgaliojimus. Be bankų problemų sprendimo tvarkos, reikėtų padidinti RNB įgaliojimus imtis taisomųjų veiksmų, numatant nuostatas, kuriomis jam leidžiama reikalauti, kad svarbūs akcininkai padidintų akcinį kapitalą ir finansiškai paremtų banką, taip pat uždrausti ar apriboti pelno paskirstymą. Vadovaujantis atitinkamais ES teisės aktais bus sustiprinta finansinė priežiūra. Be to, bus nustatyti išsamesni likvidumo ataskaitų reikalavimai, o reglamentuojamas mažiausias kapitalo pakankamumo koeficiento dydis tinkamu laiku turėtų padidėti nuo 8 iki 10 procentų. Taip pat reikėtų pakeisti indėlių draudimo aktyvavimo procedūras siekiant supaprastinti ir paspartinti išmokas. Pagal pakeistus teisės aktus indėlių draudimas bus aktyvuotas per 21 dieną nuo RNB sprendimo. Galiausiai, siekdamas užtikrinti pakankamą likvidumą, RNB įsipareigoja išplėsti turto, kuris tinkamas naudoti kaip užstatas, sąrašą.34.  Imtis struktūrinių reformų priemonių srityse, nurodytose pagal Lisabonos strategiją pateiktose šaliai skirtose rekomendacijose. Tarp šių priemonių – priemonės, kuriomis siekiama gerinti viešojo administravimo veiksmingumą ir našumą, didinti valstybės išlaidų kokybę, patikimai naudoti ir geriau įsisavinti ES lėšas, mažinti administracinę, fiskalinę ir teisinę naštą verslui ir spręsti nedeklaruoto darbo problemas, kartu plečiant apmokestinimo bazę.35.  Siekdama užtikrinti, kad programos sąlygos būtų sklandžiai įgyvendinamos, ir norėdama padėti tvariai atkurti pusiausvyrą, Komisija nuolat teiks patarimus ir rekomendacijas dėl fiskalinių, finansų rinkos ir struktūrinių reformų.36.  Rumunija atidaro specialią sąskaitą Rumunijos nacionaliniame banke gautai Bendrijos vidutinės trukmės finansinei pagalbai administruoti.4 straipsnisŠis sprendimas skirtas Rumunijai.5 straipsnisJis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje .Priimta BriuselyjeTarybos varduPirmininkasPOVEIKIO BIUDŽETUI PAŽYMA(plg. su vidaus taisyklių 16 straipsniu)POLITIKOS SRITIS: 01 ANTRAŠTINĖ DALIS. EKONOMIKOS IR FINANSŲ REIKALAIVEIKLA: FINANSINĖS OPERACIJOS IR PRIEMONĖSVEIKLOS PAVADINIMAS: VIDUTINĖS TRUKMĖS ES FINANSINĖ PAGALBA RUMUNIJAI1. PASIŪLYMO PAVADINIMAS: ATITINKAMA BIUDŽETO IŠLAIDŲ KATEGORIJA IR ANTRAŠTINĖ DALIS01 04 01 01 EB garantija Bendrijos paskoloms, skirtoms mokėjimų balansui sureguliuoti2. TEISINIS PAGRINDAS:EB sutarties 119 ir 308 straipsniai; 2002 m. vasario 18 d. Tarybos reglamentas Nr. 332/2002.3. BENDRIEJI FINANSINIŲ METŲ DUOMENYS (EUR)Šis punktas sudaro Europos Sąjungos teikiamos garantijos struktūrą. Ji leis Komisijai aptarnauti skolą (grąžinti pagrindinę skolos dalį, sumokėti palūkanas ir kitas išlaidas) tuo atveju, jei skolininkas (Rumunija) nevykdytų įsipareigojimų.Biudžeto įrašas („p.m.“), kuriame nurodyta biudžeto garantija, bus panaudotas tik tuomet, jei bus faktiškai pareikalauta šios garantijos. Tikimasi, kad biudžeto garantijos nebus pareikalauta.3a – Einamieji metaiNetaikomaĮA |Pradinė asignavimo suma finansiniams metams (biudžetas) |Perkeltos sumos |Papildomas asignavimas |Bendra asignavimo suma |Kitoje darbo programoje jau numatyti asignavimai |Turimas likutis |Suma siūlomai veiklai |3b – Perkėlimas į kitą laikotarpįNetaikomaĮA |Perkėlimas į kitą laikotarpį |Kitoje darbo programoje jau numatyti asignavimai |Turimas likutis |Suma siūlomai veiklai |3c – Kiti finansiniai metaiNetaikomaĮA |Pradinė asignavimo suma finansiniams metams (biudžetas) | p.m. |Perkeltos sumos |Papildomas asignavimas |Bendra asignavimo suma |Kitoje darbo programoje jau numatyti asignavimai |Turimas likutis |Suma siūlomai veiklai | p.m. |4. VEIKLOS APRAŠASSiūlomą vidutinės trukmės finansinę pagalbą Rumunijai sudaro 5 mlrd. EUR Bendrijos paskola (kuri bus finansuojama Bendrijai pasiskolinus tarptautinėse kapitalo rinkose). Ji bus suteikta kaip tarptautinio finansavimo paketo, kuriam priklauso ir 11,40 mlrd. SST (apie 12,95 mlrd. EUR) TVF paskola priėmus rezervinę priemonę, dalis. Pasaulio bankas įsipareigojo skirti iš viso 1 mlrd. EUR, o EIB ir ERPB bendrai suteiks 1 mlrd. EUR papildomą paramą. Teikiant Bendrijos vidutinės trukmės finansinę paramą Rumunijai siekiama paremti jos mokėjimų balanso tvarumą, kuriam gresia rimtas pavojus, ir tokiu būdu taip pat paremti naująją Vyriausybės ekonominę programą, kuria, be kita ko, siekiama atkurti investuotojų pasitikėjimą ir sumažinti pastaruoju metu finansų rinkose tvyrančią įtampą. Turint omenyje svarbias tarptautines (taip pat ir tarpbankines) sąsajas, šia pagalba taip pat prisidedama prie finansinio stabilumo ne vien tik pagalbą gaunančioje šalyje. Remiamas naujasis ekonominis paketas apima siūlymą greičiau mažinti deficitą 2009–2011 m. – dėl to sumažėtų Vyriausybės finansavimo poreikis. Galiausiai konsultuojantis su Ekonomikos ir finansų komitetu Komisijos administruojama pagalba yra būdas užtikrinti, kad ES ir toliau aktyviai dalyvautų formuojant ekonominę politiką Rumunijoje ir kad ta politika atitiktų Rumunijos įsipareigojimus Europos Sąjungoje bei Tarybos rekomendacijas, ypač kiek tai susiję su nacionalinės reformų programos bei konvergencijos programos įgyvendinimu.2009 m. kovo 26 d. 9 didžiausių Rumunijoje įsteigtų užsienio kapitalo bankų patronuojančiosios institucijos bendrai įsipareigojo išlaikyti bendrąsias pozicijas Rumunijoje programos laikotarpiu ir sutiko paremti Rumunijoje veikiančius savo patronuojamuosius bankus, kad neramumų rinkose ir ekonomikos nuosmukio laikotarpiu nepablogėtų jų šiuo metu gera finansinė būklė. Kartu su Bendrijos, TVF, Pasaulio banko, EIB ir ERPB teikiama pagalba šis pareiškimas sustiprina plataus masto paramą Rumunijos valdžios institucijoms.Bendrijos pasiskolintoms lėšoms, gautoms kapitalo rinkose arba iš finansų įstaigų, siekiant suteikti paskolą Rumunijai, suteikiama Bendrijos garantija. Paskola gaunama kapitalo rinkose arba iš finansų įstaigų. Pagrindinė paskolų, kurios bus suteiktos Rumunijai, suma yra 5 mlrd. EUR.Europos Sąjungos teikiamos garantijos struktūra sudarys galimybę Komisijai aptarnauti skolą, jei Rumunija nevykdytų savo įsipareigojimų.Siekdama vykdyti įsipareigojimus, Komisija gali pasinaudoti savo grynųjų pinigų ištekliais, kad laikinai aptarnautų skolą. Tokiu atveju bus taikomas 2000 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000, įgyvendinančio Sprendimą 2000/597/EB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos (OL L 130, 2000 5 31, p. 1), 12 straipsnis.5. PATVIRTINTAS SKAIČIAVIMO METODASNetaikoma.6. MOKĖJIMO GRAFIKAS (EUR)Netaikoma.Išlaidų kategorija | Asignavimai | Mokėjimai |n metai | n+1 metai | n+2 metai | n+3 metai | Vėlesni finansiniai metai |n metai |n+1 metai |n metai |n+1 metai |Iš viso |[1] Vadovaujantis 2008 m. rugsėjo 29 d. EFK priimtomis Ne Bendrijos paskolų ES valstybėms narėms sąlygomis (angl. Terms of Reference on non-Community loans to EU Member States ) , tai buvo padaryta Finansų ministro Gheorghe Pogea raštu Komisijos nariui Joaquin Almunia. Tokį pat raštą EFK narys Stefan Nanu parašė EFK sekretorei Odile Renaud Basso ir Komisijos atstovui komitete Marco Buti.[2] OL L 53, 2002 2 23, p. 1.


title: 2014/63/ES: 2014 m. vasario 6 d. Komisijos rekomendacija dėl priemonių Diabrotica virgifera virgifera Le Conte kontroliuoti tose Sąjungos teritorijose, kuriose patvirtintas šio organizmo buvimas

text:
               7.2.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 38/46

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2014 m. vasario 6 d.
   dėl priemonių Diabrotica virgifera virgifera Le Conte kontroliuoti tose Sąjungos teritorijose, kuriose patvirtintas šio organizmo buvimas
   (2014/63/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

                  Diabrotica virgifera virgifera Le Conte (toliau – Diabrotica) yra nevietinės kilmės kukurūzų vabzdys kenkėjas. Jis išplito ir įsitvirtino daugiau kaip pusėje Sąjungos kukurūzų auginimo plotų;

               (2)

               priemonės, kurių buvo imtasi vadovaujantis Komisijos sprendimu 2003/766/EB (1), siekiant užkirsti kelią Diabrotica išplitimui Sąjungoje, nebuvo veiksmingos. Be to, remiantis Komisijos atliktu poveikio vertinimu, toliau tęsti šio kenkėjo Sąjungos teritorijoje išnaikinimo darbų ar užkirsti kelio jo išplitimui į tuos plotus, kuriuose šiuo metu to kenksmingo organizmo nėra, neįmanoma. Todėl Komisija Įgyvendinimo direktyva 2014/19/ES (2) ir Įgyvendinimo sprendimu 2014/62/ES (3) nusprendė panaikinti Diabrotica kaip reglamentuojamo kenksmingo organizmo, kuriam taikomas karantinas, pripažinimą ir atitinkamai jį išbraukti iš Tarybos direktyvos 2000/29/EB (4) I priedo bei panaikinti Sprendimą 2003/766/EB;

               (3)

               pagal Sprendimą 2003/766/EB, sėjomaina buvo privaloma tik izoliuotų Diabrotica protrūkių likvidavimo atvejais. Vis dėlto moksliniai tyrimai parodė, kad sėjomaina taip pat yra veiksmingiausias būdas Diabrotica išplitimui ir jo poveikiui mažinti. Be to, kad sėjomaina yra veiksmingas Diabrotica kontrolės būdas, aplinkosaugos požiūriu ji pasižymi keliais kitais privalumais. Tarp jų – dirvožemio derlingumo ir jo struktūros palaikymas, kenkėjų ir piktžolių ciklo nutraukimas, dėl kurio ūkininkai gali naudoti mažiau cheminių trąšų ir augalų apsaugos produktų. Iš to seka, kad sėjomaina taip pat turi teigiamą poveikį vandens ir oro kokybei bei biologinei įvairovei. Vis dėlto kiti šio kenkėjo tyrimai aiškiai parodė, kad šiam organizmui toliau plintant, atsiranda galimybė, kad bus naudojama daugiau insekticidų, nes tam tikrais atvejais taikant sėjomainą gali būti sudėtinga rasti ekonomiškai patrauklią alternatyvą kukurūzams;

               (4)

               todėl valstybės narės turėtų numatyti veiksmingą ir tvarią Diabrotica kontrolę ir po to, kai bus panaikintas Diabrotica kaip reglamentuojamas kenksmingas organizmas, kuriam taikomas karantinas, pripažinimas. Pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/128/EB (5) 14 straipsnį numatoma, kad valstybės narės turėtų priimti atitinkamas priemones paskatinti, kad profesionalūs naudotojai savanoriškai įgyvendintų atitinkamiems pasėliams ar sektoriui taikomas integruotosios kenkėjų kontrolės gaires, kurias turi parengti valdžios institucijos ar konkrečius profesionalius naudotojus atstovaujančios organizacijos. Vadovaudamosi integruotosios kenkėjų kontrolės bendraisiais principais, kenkėjų atsiradimo prevencijai tenka svarbus vaidmuo, siekiant sumažinti augalų apsaugos produktų naudojimo poreikį. Be to, pirmenybę reikėtų teikti tvariems biologiniams, fiziniams ir kitiems necheminiams metodams vietoje metodų, kuriuos taikant naudojami chemikalai, jei šios alternatyvos užtikrina tinkamą kenkėjų kontrolę;

               (5)

               remiantis šiais integruotosios kenkėjų kontrolės bendraisiais principais, sėjomainos, tinkamos Diabrotica populiacijos stebėsenos ir kitų atitinkamų priemonių, skirtų užkirsti kelią kenksmingų organizmų išplitimui, pavyzdžiui, tokių higienos priemonių kaip žemės ūkio mašinų valymas, taikymas galėtų būti įtrauktas į atitinkamiems pasėliams ar sektoriui taikomas gaires;

               (6)

               be to, siekiant, kad naudotojai labiau laikytųsi Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1107/2009 (6) 55 straipsnio, kai insekticidai naudojami Diabrotica kontrolei, atitinkamiems pasėliams ar sektoriui taikomos gairės integruotajai šių kenkėjų kontrolei turėtų atitikti taisykles dėl tinkamo augalų apsaugos produktų naudojimo, išdėstytas tame straipsnyje;

               (7)

               profesionalūs augalų apsaugos produktų naudotojai turėtų turėti informacijos apie Diabrotica ir šio organizmo stebėsenos priemones, taip pat jiems turėtų būti teikiamos konsultacijos apie integruotąją kenkėjų kontrolę, įskaitant konkrečius Diabrotica prevencijos ir kontrolės metodus. Stebėsenos rezultatai turėtų padėti ūkininkams nuspręsti, ar reikia ir kada vis dar reikia taikyti augalų apsaugos priemones. Svarbu, kad atitinkamam regionui būtų nustatytos tikslios ir moksliškai pagrįstos Diabrotica populiacijos ribinės vertės, nes priimant sprendimą tai yra esminis elementas;

               (8)

               todėl valstybėse narės, kad vadovaudamosi Direktyvos 2009/128/EB 5 straipsniu užtikrintų, kad visi profesionalūs naudotojai galėtų pasinaudoti mokymais konkrečiomis temomis, turėtų šių rekomendacijų nuostatas įtraukti į atitinkamą mokymų programą;

               (9)

               turėtų būti skatinami tvarių Diabrotica kontrolės priemonių moksliniai tyrimai ir technologinė plėtra, siekiant užtikrinti ekonomiškai efektyviausias ir ekologiškai tvarias kovos su tuo kenksmingu organizmu priemones,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               valstybės narės turėtų atsižvelgti į Direktyvos 2009/128/EB III priede išdėstytus integruotosios kenkėjų kontrolės bendruosius principus Diabrotica virgifera virgifera Le Conte (toliau – Diabrotica) kontrolei tuose Sąjungos teritorijose, kuriose patvirtintas šio organizmo buvimas. Šioje rekomendacijoje „kontrolė“ – tai kenkėjų populiacijos tankio sumažinimas iki tokio lygio, kai kenkėjas nebekelia didelių ekonominių nuostolių, siekiant užtikrinti ekonomiškai tvarų kukurūzų auginimą;

               2.

               valstybės narės turėtų užtikrinti, kad valstybės institucijų ar organizacijų, atstovaujančių atitinkamus profesionalius naudotojus, parengtos konkrečios atitinkamiems pasėliams ar sektoriui taikomos integruotosios kenkėjų kontrolės gairės dėl Diabrotica ir skirtos kukurūzų augintojams ir augalų apsaugos produktų profesionaliems naudotojams atitiktų tinkamo augalų apsaugos priemonių naudojimo taisykles, išdėstytas Reglamento (EB) Nr. 1107/2009 55 straipsnyje.

               3.

               Pirmenybė turėtų būti teikiama tvariems biologiniams, fiziniams ir kitiems necheminiams metodams vietoj metodų, kuriuos taikant naudojami chemikalai, jei pirmiau nurodytos priemonės užtikrina pakankamą kenkėjų kontrolę. Todėl profesionalūs naudotojai Diabrotica kontrolę turėtų vykdyti ar jo kontrolei pritaikyti šiuos veiksmus:

                           a)

                           sėjomainą;

                           b)

                           biokontrolės priemonių naudojimą;

                           c)

                           kukurūzų sėjos laiką priderinti taip, kad dygimas nesutaptų su kenkėjų lervų išsiritimu;

                           d)

                           valyti žemės ūkio mašinas, šalinti savaime išsisėjančius kukurūzų augalus ir taikyti kitas higienos priemones.

                     Dėl didelio veiksmingumo kontroliuojant Diabrotica bei ilgalaikės naudos aplinkai ir žemės ūkiui, sėjomainai reikėtų teikti pirmenybę;

               4.

               taikant visas 3 punkte išdėstytas priemones, taip pat reikėtų vykdyti Diabrotica buvimo stebėseną, siekiant nustatyti apsaugos priemonių poreikį ir tinkamą jų taikymo laiką. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad veiksminga Diabrotica populiacijos stebėsena būtų vykdoma taikant tinkamus metodus ir priemones. Moksliškai pagrįstos Diabrotica populiacijos ribinės vertės turėtų būti nustatytos pagal regionus, nes tai yra esminiai elementai priimant sprendimą dėl kontrolės priemonių;

               5.

               valstybės narės turėtų užtikrinti, kad remiantis Direktyvos 2009/128/EB 14 straipsnio 2 dalimi profesionalūs augalų apsaugos produktų naudotojai turėtų informacijos apie Diabrotica ir jos stebėsenos priemones;

               6.

               valstybės narės turėtų užtikrinti, kad teikiant konsultacijos dėl integruotosios kenkėjų kontrolės valdymo, numatyto pagal Direktyvos 2009/128/EB 14 straipsnio 2 dalį, taip pat visiems profesionaliems augalų apsaugos produktų naudotojams būtų teikiamos konkrečios rekomendacijos dėl Diabrotica kontrolės. Valstybės narės taip pat turėtų priimti atitinkamas priemones paskatinti, kad profesionalūs naudotojai įgyvendintų 2 punkte nurodytas atitinkamiems pasėliams ar sektoriui taikomas gaires;

               7.

               valstybės narės taip pat turėtų užtikrinti, kad augalų apsaugos produktų profesionalūs naudotojai turėtų galimybę pasinaudoti mokymais apie tvarią Diabrotica kontrolę. Šių rekomendacijų nuostatos turėtų būti įtrauktos į valstybių narių pagal Direktyvos 2009/128/EB 5 straipsnį vykdomus mokymus;

               8.

               valstybės narės turėtų skatinti tvarių Diabrotica kontrolės priemonių mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą.

      Priimta Briuselyje 2014 m. vasario 6 d.

            Komisijos vardu

         Tonio BORG

            Komisijos narys

      (1)  2003 m. spalio 24 d. Komisijos sprendimas 2003/766/EB dėl skubių priemonių užkirsti kelią Diabrotica virgifera Le Conte išplitimui Bendrijoje (OL L 275, 2003 10 25, p. 49).

      (2)  2014 m. vasario 6 d. Komisijos įgyvendinimo direktyva 2014/19/ES, kuria iš dalies keičiamas Tarybos direktyvos 2000/29/EB dėl apsaugos priemonių nuo augalams ir augaliniams produktams kenksmingų organizmų įvežimo į Bendriją ir išplitimo joje I priedas. Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 30.

      (3)  2014 m. vasario 6 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimas 2014/62/ES, kuriuo panaikinamas Sprendimas 2003/766/EB dėl skubių priemonių užkirsti kelią Diabrotica virgifera Le Conte išplitimui Bendrijoje. Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 45.

      (4)  2000 m. gegužės 8 d. Tarybos direktyva 2000/29/EB dėl apsaugos priemonių nuo augalams ir augaliniams produktams kenksmingų organizmų įvežimo į Bendriją ir išplitimo joje (OL L 169, 2000 7 10, p. 1).

      (5)  2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/128/EB, nustatanti Bendrijos veiksmų pagrindus siekiant tausiojo pesticidų (OL L 309, 2009 11 24, p. 71).

      (6)  2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1107/2009 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką ir panaikinantis Tarybos direktyvas 79/117/EEB ir 91/414/EEB (OL L 309, 2009 11 24, p. 1).


title: 2004 m. liepos 12 d. Komisijos rekomendacija, dėl vidaus rinkos direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę (Tekstas svarbus EEE)

text:
               16.4.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 98/47

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2004 m. liepos 12 d.
   dėl vidaus rinkos direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2005/309/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 211 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Valstybės narės, perkeliančios direktyvas į nacionalinę teisę, gali pasirinkti šio perkėlimo formą ir būdus, tačiau turi laikytis direktyvos sąlygų dėl siektino rezultato ir perkėlimo termino.

               (2)

               Keliuose Europos Vadovų Tarybos susitikimuose, įskaitant 2001 m. kovo mėn. Stokholme vykusį susitikimą, 2002 m. kovo mėn. Barselonoje vykusį susitikimą ir 2003 m. bei 2004 m. kovo mėn. Briuselyje vykusius susitikimus, Europos Vadovų Taryba, pripažindama tinkamo vidaus rinkos (1) veikimo svarbą Europos ekonomikos konkurencingumui, dar kartą paragino valstybes nares didžiausią prioritetą suteikti vidaus rinkos direktyvų perkėlimui į nacionalinę teisę.

               (3)

               Europos Parlamentas (2), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas (3) ir Regionų komitetas (4) dar kartą išreiškė susirūpinimą dėl prastų valstybių narių rezultatų perkeliant vidaus rinkos direktyvas teisingai ir laiku. Be to, 2003 m. gruodžio mėn. Tarpinstituciniame susitarime dėl geresnių teisės aktų parengimo (5) taip pat pabrėžiama, kad valstybės narės turi laikytis Sutarties 10 straipsnio, ir valstybės narės raginamos užtikrinti, kad Bendrijos teisė būtų tinkamai ir greitai perkelta į nacionalinę teisę, laikantis nurodytų terminų.

               (4)

               Nepaisant šio kvietimo ir pareigos perkelti direktyvas laiku ir teisingai, valstybės narės dažnai tinkamai neperkelia vidaus rinkos direktyvų iki pasibaigiant terminams, kuriems jos pačios pritarė, be to, dauguma valstybių narių netgi neįvykdo Europos Vadovų Tarybos nustatytų tarpinių uždavinių ir daugelis šių direktyvų lieka valstybių narių neperkeltos į nacionalinę teisę dar ilgai po termino pasibaigimo.

               (5)

               Pavėluotas arba netikslus vidaus rinkos direktyvų perkėlimas kenkia įmonėms ir piliečiams, nes dėl to jiems dažnai nesuteikiamos teisės.

               (6)

               Be to, dėl lėto arba neteisingo direktyvų perkėlimo įmonės ir vartotojai netenka visokeriopos ekonominės naudos, kurią teikia tinkamai veikianti vidaus rinka, pakenkiama Europos ekonomikos konkurencingumui, sumažėja Bendrijos gebėjimas didinti ekonomikos augimą išlaikant aukštą socialinės sanglaudos lygį.

               (7)

               Europos Sąjunga, susidedanti iš dvidešimt penkių arba daugiau valstybių narių, patiria vis didėjančią riziką, kad pavėluotas ar neteisingas direktyvų perkėlimas suskaldys vidaus rinką ir atitinkamai sumažės jos ekonominė nauda.

               (8)

               Komisija pirmumo tvarka ir toliau imsis griežtų teisinių veiksmų prieš valstybes nares, vėluojančias arba neteisingai perkeliančias direktyvas į nacionalinę teisę, ir didins joms spaudimą nuolat skelbdama valstybių narių duomenis dėl direktyvų perkėlimo Vidaus rinkos informacinėje lentoje; tačiau jei šie veiksmai praeityje buvo sėkmingi, su perkėlimu susiję trūkumai vis dėlto egzistuoja ir todėl būtina aktyvesnė Komisijos ir valstybių narių pozicija.

               (9)

               2002 m. Komunikate dėl geresnės Bendrijos teisės taikymo stebėsenos (6) Komisija nurodė, kaip ji gali padėti ir padeda valstybėms narėms perkelti direktyvas į nacionalinę teisę.

               (10)

               Tačiau pačios valstybės narės turi užtikrinti teisingą ir savalaikį direktyvų perkėlimą.

               (11)

               Sutarties 10 straipsnyje reikalaujama, kad valstybės narės imtųsi visų tinkamų bendrųjų ar specialiųjų priemonių tam, kad užtikrintų savo įsipareigojimų, kurie kyla iš Sutarties arba Bendrijos institucijų veiksmų, įvykdymą.

               (12)

               Europos Bendrijų Teisingumo Teismas nuosekliai laikosi nuomonės, kad valstybės narės neturi teisės teisintis, jog direktyvose nustatytų įpareigojimų ir terminų jos nesilaikė dėl vidaus teisės sistemos nuostatų, nusistovėjusios praktikos ar aplinkybių.

               (13)

               Atsižvelgiant į tai, kad neteisingas ir pavėluotas direktyvų perkėlimas tapo pasikartojančiu reiškiniu, valstybėms narėms reikia iš naujo išnagrinėti procedūras ir praktiką, užtikrinančias šios pareigos įvykdymą.

               (14)

               Vienų valstybių narių vykdomo direktyvų perkėlimo rezultatai yra daug geresni nei kitų, ir tai rodo, kad jos turi ar yra patvirtinusios veiksmingesnes struktūras, procedūras ir praktiką; tačiau tai, kad nė vienos valstybės narės rezultatai nėra nepriekaištingi, leidžia manyti, jog joms visoms reikia ieškoti būdų pagerinti šį procesą. Vadovaudamosi Tarpinstituciniu susitarimu dėl geresnių teisės aktų parengimo, valstybės narės turėtų savo ir Bendrijos labui sudaryti atitikmenų lenteles, kuriose kuo geriau atsispindėtų direktyvų ir jų perkėlimo priemonių ryšys, bei jas paskelbti.

               (15)

               Komunikate „2003–2006 m. vidaus rinkos strategija“ (7) Komisija pareiškė, kad ji išleis rekomendaciją, pateiksiančią geros praktikos, kurios valstybės narės turėtų laikytis, siekdamos užtikrinti geresnį ir greitesnį vidaus rinkos direktyvų perkėlimą, pavyzdžių.

               (16)

               Valstybės narės išreiškė norą dalintis patyrimu ir Vidaus rinkos patariamajame komitete su jomis buvo konsultuotasi dėl jų taikomos geros direktyvų perkėlimo praktikos ir dėl jų nacionalinių konstitucinių, teisinių bei administracinių taisyklių ir praktikos, kiek šios susijusios su direktyvų perkėlimu.

               (17)

               Buvo nustatyti keli geros praktikos, padedančios valstybėms narėms laiku ir teisingai perkelti direktyvas į nacionalinę teisę, pavyzdžiai.

               (18)

               Kiekviena valstybė narė gali pati pasirinkti procedūras ir praktiką, kurios geriausiai tiktų užtikrinti teisingą ir savalaikį vidaus rinkos direktyvų perkėlimą, atsižvelgiant į tai, kas būtų veiksmingiausia konkrečioje valstybėje narėje, kadangi tos pačios procedūros ir praktika nėra visose valstybėse narėse vienodai veiksminga.

               (19)

               Dėl teisinio neapibrėžtumo ir painiavos, kuri gresia dėl pavėluoto vidaus rinkos direktyvų perkėlimo, įmonės ir piliečiai turėtų būti informuojami apie jų teises, kai direktyvos neperkeliamos laiku.

               (20)

               Kartu su nacionaliniams parlamentams pateikiamais įgyvendinimo nuostatų projektais turėtų būti pateiktas pareiškimas dėl nuostatų atitikimo Bendrijos teisei, kuris informuotų parlamentą, ar perkeliama visa, ar dalis direktyvos.

               (21)

               Nepažeidžiant Komisijos, kaip Sutarties saugotojos, vaidmens ir pareigų, pranešant apie nacionalines įgyvendinimo nuostatas Komisija turėtų būti informuojama apie tai, ar atitinkama direktyva į nacionalinę teisę perkelta visa, ar tik jos dalis ir ar manoma, kad jos nuostatos atitinka Bendrijos teisę.

               (22)

               Jei valstybės narės nusprendžia direktyvą perkelti platesniame įstatyminiame kontekste, jos gali nespėti perkelti direktyvos iki nustatyto termino; be to, ne tik direktyvos perkėlimui būtinų, bet ir papildomų sąlygų bei reikalavimų įterpimas gali sukliudyti siekti direktyvoje numatytų tikslų,

         ŠIUO DOKUMENTU REKOMENDUOJA:

               1)

               Valstybės narės turėtų imtis organizacinių ar kitokių priemonių, kurios būtinos skubiai ir veiksmingai panaikinti pagrindines jų įsipareigojimo teisingai ir laiku perkelti vidaus rinkos direktyvas nuolatinio nevykdymo priežastis;

               2)

               Valstybės narės turėtų išnagrinėti priede pateiktos geriausios praktikos pavyzdžius ir atsižvelgiant į jų nacionalinių institucijų tradicijas patvirtinti tas praktikas, kurios leis ar galima tikėtis, kad leis pagreitinti vidaus rinkos direktyvų perkėlimą arba pagerinti perkėlimo kokybę;

               3)

               Valstybės narės turėtų laiku paskelbti vidaus rinkos direktyvų, kurios tik dalinai buvo laiku perkeltos į nacionalinę teisę, ir informuoti įmones bei piliečius apie tai, kad, nepaisant direktyvų neperkėlimo, jie gali esant tam tikromis aplinkybėmis įgyti neperkeltose direktyvose nustatytas teises; ši informacija turėtų būti nurodyta bent vyriausybės tinklavietėje;

               4)

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad tuo atveju, kai nacionaliniams parlamentams pateikiami nacionalinių įgyvendinimo nuostatų projektai, kartu būtų pateiktas pareiškimas, patvirtinantis kad tikimasi, jog nuostatos atitinka Bendrijos teisę, ir kad jos perkelia visą arba dalį konkrečios direktyvos;

               5)

               Pranešdamos apie nacionalines įgyvendinimo nuostatas, valstybės narės turėtų Komisijai pareikšti, kad, kiek joms žinoma, šios nuostatos atitinka Bendrijos teisę, ir pranešti, ar jos perkėlė visą konkrečią direktyvą ar tik jos dalį;

               6)

               Valstybės narės neturėtų papildyti nacionalinių įgyvendinimo teisės aktų sąlygomis ar reikalavimais, kurie nėra būtini konkrečiai direktyvai perkelti, jei šios sąlygos ar reikalavimai gali sutrukdyti pasiekti šioje direktyvoje numatytus tikslus;

               7)

               Kai nacionaliniame lygmenyje direktyva perkeliama platesniame įstatyminiame kontekste, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad dėl to nebus nesilaikoma terminų.

      Priimta Briuselyje, 2004 m. liepos 12 d.

            Komisijos vardu

         Frederik BOLKESTEIN

            Komisijos narys

      (1)  Vidaus rinka apima ir tris ELPA valstybes – Islandiją, Lichtenšteiną ir Norvegiją, nes jos yra pasirašiusios Europos ekonominės erdvės susitarimą.

      (2)  Harbouro ataskaita, A5 0026/2003 (OL C 234, 2003 9 30, p. 55); Millerio ataskaita, A5 0116/2004.

      (3)  OL C 221, 2001 8 7, p. 25; OL C 241, 2002 10 7, p. 180; OL C 234, 2003 9 30, p. 55.

      (4)  OL C 128, 2003 5 29, p. 48.

      (5)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1.

      (6)  KOM(2002) 725 galutinis, 2002 12 11.

      (7)  KOM(2003) 238 galutinis, 2003 5 7.
   PRIEDAS
   NUSTATYTA VALSTYBIŲ NARIŲ PRAKTIKA, PALENGVINANTI TEISINGĄ IR SAVALAIKĮ VIDAUS RINKOS DIREKTYVŲ PERKĖLIMĄ Į NACIONALINĘ TEISĘ
   1.   Teisingas ir savalaikis direktyvų perkėlimas yra nuolatinis politinis ir darbinis prioritetas

               1.1.

               Vienas vyresnysis vyriausybės narys – valstybės ministras arba sekretorius – paskiriamas atsakingu už visų vidaus rinkos direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę stebėseną ir už tos valstybės narės vykdomo direktyvų perkėlimo rezultatų gerinimą. Vyriausybės vadovas šiam vyriausybės nariui teikia akivaizdžią paramą, reikalingą pastarajam vykdant šią užduotį, o ministrai bei administracija supranta, kad teisingas ir savalaikis direktyvų perkėlimas yra vyriausybės prioritetas.

               1.2.

               Visi ministrai reguliariai (pavyzdžiui, kartą per mėnesį) iš visų ministerijų arba vyriausybės institucijų gauna ataskaitą apie direktyvų perkėlimo rezultatus. Direktyvų perkėlimo rezultatai reguliariai aptariami ministrų posėdžiuose.

               1.3.

               Teisingam ir savalaikiam direktyvų perkėlimui užtikrinti skiriama pakankamai išteklių.

         2.   Vidaus rinkos direktyvų perkėlimo nuolatinės stebėsenos ir koordinavimo užtikrinimas administraciniu ir politiniu lygmeniu

               2.1.

               Viena ministerija arba vyriausybės institucija yra atsakinga už bendrą direktyvų perkėlimo stebėseną. Ji koordinuoja direktyvų perkėlimą, kurį vykdo ministerijos ir federacijos dalies, regioninės ir įgaliotosios vyriausybės institucijos, atsakingos už perkėlimą, ir jai siunčiamas direktyvų perkėlimo planavimo tvarkaraštis. Ji užtikrina, kad su ministerijomis aukštu administraciniu lygmeniu būtų reguliariai (pavyzdžiui, kartą per mėnesį) aptarta pažanga, pasiekta perkeliant direktyvas. Ji reguliariai (pavyzdžiui, kartą per mėnesį) atsiskaito už direktyvų perkėlimo stebėseną atsakingam ministrui arba valstybės sekretoriui. Be to, ji nacionaliniu lygmeniu koordinuoja ryšius su Komisija dėl valstybės narės vykdomo direktyvų perkėlimo rezultatų.

               2.2.

               Kiekviena direktyvų perkėlimą vykdanti ministerija ir kiekviena federacijos dalies, regioninė ir įgaliotoji vyriausybės institucija paskiria pareigūnus, atsakingus už direktyvų perkėlimo ministerijoje ar institucijoje stebėseną ir ryšių palaikymą. Sukuriamas nacionalinis tinklas, kuriam priklauso šie pareigūnai.

               2.3.

               Paskelbiamos gairės, nustatančios, kaip turėtų būti vykdomas direktyvų perkėlimas ir užtikrinančios bendrą visos administracijos požiūrį į direktyvų perkėlimą.

               2.4.

               Perkeliant direktyvas naudojamasi centrine nacionaline duomenų baze. Ši bazė prieinama visoms direktyvų perkėlime dalyvaujančioms ministerijoms ir federacijos dalies, regioninėms ir įgaliotosioms vyriausybės institucijoms. Minėtą bazę sudaro informacija apie kiekvienos direktyvos nuorodą ir reguliavimo dalyką, už perkėlimą atsakingą ministeriją arba kitą vyriausybės instituciją ir tos ministerijos ar vyriausybės institucijos atsakingus asmenys, kitų direktyvos perkėlime dalyvaujančių ministerijų ar vyriausybės institucijų ir atsakingų asmenų sąrašas, informacija apie direktyvos perkėlimui reikalingi išteklius, perkėlimo terminą, priemones, kurių būtina imtis perkeliant direktyvą, direktyvos perkėlimo planavimo tvarkaraštis (įskaitant parlamentinius svarstymus), informacija apie pasiektą pažangą, su perkėlimu susijusius sunkumus ir apie tai, ar buvo pradėtos procedūros dėl pažeidimų, susijusių su pavėluotu ar neteisingu direktyvų perkėlimu. Bet kada turėtų būti įmanoma pateikti bendrus valstybės narės ir konkrečios ministerijos direktyvų perkėlimo rezultatus.

               2.5.

               Prieš baigiantis direktyvos perkėlimo terminui (pavyzdžiui, prieš tris mėnesius, o vėliau dar kartą – likus mėnesiui iki termino pabaigos) ministerijai arba kitai vyriausybės institucijai išsiunčiami priminimai.

               2.6.

               Terminui pasibaigus, priminimas tuoj pat išsiunčiamas administraciniu ir ministerijos lygmeniu, be to, informuojamas nacionalinis parlamentas.

               2.7.

               Valstybės narės laiku imasi veiksmų tam, kad iš Komisijos gautų patarimų ir pagalbos dėl direktyvos perkėlimo. Komisijos sukurta duomenų bazė, kurioje kaupiama informacija apie asmenis pasiteirauti, naudojama atsakingiems pareigūnams idenfitikuoti.

         3.   Užtikrinimas, kad direktyvų perkėlimui ruošiamasi iš anksto ir kad tokio pasiruošimo tikslas yra teisingas ir savalaikis direktyvų perkėlimas

               3.1.

               Planuojamo direktyvos perkėlimo tvarkaraštį derybų metu arba bet kokiu atveju prieš priimant direktyvą sudaro ministerija arba kita už derybas atsakinga vyriausybės institucija. Planavimo tvarkaraštį sudaro informacija apie kiekvienos direktyvos nuorodą ir reguliavimo dalyką, už direktyvos perkėlimą atsakingą ministeriją arba kitą vyriausybės instituciją ir tos ministerijos ar vyriausybės institucijos atsakingus asmenis, kitų direktyvos perkėlime dalyvaujančių ministerijų ar vyriausybės institucijų ir atsakingų asmenų sąrašas, informacija apie direktyvos perkėlimui reikalingus išteklius, perkėlimo terminą, dabartinės nacionalinės teisės ir siūlomos direktyvos sąlygų sulyginimą, priemones, kurių būtina imtis perkeliant konkrečią direktyvą, direktyvos perkėlimo planavimo tvarkaraštis (įskaitant parlamentinius svarstymus). Šis planavimo tvarkaraštis siunčiamas ministerijai arba kitai už bendrą direktyvų perkėlimo stebėseną atsakingai vyriausybės institucijai netrukus (pavyzdžiui, po keturių savaičių) po direktyvos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, siekiant užtikrinti direktyvos perkėlimo duomenų bazės atnaujinimą.

               3.2.

               Teisės akto projektas pradedamas rengti prieš paskelbiant direktyvą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba tuoj pat po paskelbimo.

               3.3.

               Už direktyvos perkėlimą atsakinga ministerija arba kita vyriausybės institucija sudaro atitikmenų lentelę, kurioje nurodo, kaip kiekviena nuostata yra perkeliama į nacionalinę teisę. Lentelė pridedama prie kiekvieno parlamentui arba vyriausybei svarstyti siunčiamo nacionalinio teisės akto, įgyvendinančio direktyvą, projekto ir kiekvieno Komisijai siunčiamo pranešimo apie nacionalinį įgyvendinimo teisės aktą.

               3.4.

               Vengiama papildomų nuostatų, kurios nebūtinos direktyvai perkelti. Tačiau įtraukus tokias nuostatas, atsakinga ministerija arba kita vyriausybės institucija pagrindžia, kodėl, jos nuomone, to reikėjo, ir patvirtina, kad dėl minėtos priežasties nebus vėluojama perkelti direktyvą.

               3.5.

               Valstybių narių pareigūnai, atsakingi už derybas dėl direktyvos, tiek, kiek įmanoma, dalyvauja jos perkėlime į nacionalinę teisę. Jei tai neįmanoma, jie glaudžiai bendradarbiauja su asmenimis, atsakingais už direktyvos perkėlimą. Bet kuriuo atveju derybose dėl direktyvos dalyvaujantys pareigūnai visą svarstymo laikotarpį nuolat informuoja pareigūnus, kurie ją perkels, siekiant užtikrinti, kad visi su direktyvos perkėlimu susiję galimi klausimai būtų iškelti ir išspręsti prieš priimant direktyvą.

               3.6.

               Derybų dėl direktyvos metu nuolat informuojami federacijos dalies, regioninių ir įgaliotųjų vyriausybės institucijų atstovai, kurie turės perkelti direktyvą.

               3.7.

               Komisijai apie nacionalinį įgyvendinimo teisės aktą pranešama elektroniniu būdu.

         4.   Glaudus darbas su nacionaliniais, regioniniais ir įgaliotaisiais parlamentais, dalyvaujančiais perkeliant vidaus rinkos direktyvas, siekiant užtikrinti teisingą ir savalaikį perkėlimą

               4.1.

               Komisijai pateikus pasiūlymus dėl direktyvų, jie tuoj pat siunčiami parlamentams; be to, parlamentai nuolat informuojami apie pažangą derybose dėl direktyvų.

               4.2.

               Parlamentai reguliariai (pavyzdžiui, kas tris mėnesius) gauna ataskaitas apie pažangą, padarytą perkeliant direktyvas, taip pat apie direktyvas, kurias vėluojama perkelti, ir apie Komisijos pradėtas procedūras dėl pažeidimų, susijusių su pavėluotu ar neteisingu direktyvų perkėlimu.

               4.3.

               Kartu su nacionalinių teisės aktų projektais parlamentams siunčiamas direktyvos perkėlimo tvarkaraštis, aiški nuoroda į perkėlimo terminą, visos jau parengtos atitikmenų lentelės ir vyriausybės pareiškimas, patvirtinantis kad tikimasi, jog nacionalinė įgyvendinimo priemonė atitiks Bendrijos teisę.

               4.4.

               Parlamentai iš vyriausybės gauna išankstinį įspėjimą (pavyzdžiui, likus trims mėnesiams iki perkėlimo termino), kad artėja direktyvos perkėlimo terminas. Jiems taip pat pranešama, kai terminas jau būna pasibaigęs.

               4.5.

               Vyriausybė ragina parlamentus iš anksto skirti pakankamai laiko direktyvų perkėlimui.

         5.   Skubūs, akivaizdūs ir veiksmingi veiksmai perkeliant direktyvas, kurias vėluojama perkelti

               5.1.

               Imamasi visų būtinų priemonių, užtikrinančių, kad direktyvos, kurias vėluojama perkelti, pasibaigus perkėlimo termino būtų perkeltos kuo greičiau.

               5.2.

               Kai vėluojama perkelti vieną arba daugiau direktyvų, parlamentai raginami skirti papildomai laiko, kad šios direktyvos būtų perkeltos kuo greičiau, ir pašalinti procedūrines delsimo priežastis.

               5.3.

               Valstybės narės paskelbia direktyvų, kurių jos neperkėlė laiku, sąrašą ir informuoja įmones bei piliečius apie tai, kad, nepaisant neįvykusio direktyvų perkėlimo, jie gali tam tikromis aplinkybėmis įgyti neperkeltose direktyvose nurodytas teises.

               5.4.

               Jei direktyvos nuolat neperkeliamos laiku, valstybės narės išnagrinėja, kiek gali būti sutrumpinta teisinė direktyvų perkėlimo tvarka parlamente. Priėmimas numatomas po vieno skaitymo arba skubos tvarka.

               5.5.

               Jei direktyvos nuolat neperkeliamos laiku ir tai leidžia valstybės narės konstitucija arba vidaus teisės tvarka, svarstoma galimybė jas perkelti remiantis vyriausybės dekretais ar kitais teisės aktais, jei tai pagreitins perkėlimą.


title: 2016 m. kovo 8 d. Tarybos rekomendacija dėl euro zonos ekonominės politikos

text:
               11.3.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 96/1

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2016 m. kovo 8 d.
   dėl euro zonos ekonominės politikos
   (2016/C 96/01)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 136 straipsnį kartu su 121 straipsnio 2 dalimi,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               remiantis Komisijos 2015 m. rudens ekonomine prognoze, ekonomika euro zonoje atsigauna vidutiniu tempu. Siekiant išlaikyti ir sustiprinti augimą euro zonoje, reikia nuolatinių politinių pastangų, kuriomis būtų remiamas subalansuotas koregavimas privačiajame ir viešajame sektoriuose, didinamas koregavimo pajėgumas ir stiprinamas ekonomikos konkurencingumas ir augimo potencialas vidutinės trukmės bei ilguoju laikotarpiu. Augimo tempą lėtina pastarojo meto ekonomikos ir finansų krizių padariniai, įskaitant vykstantį išorės perbalansavimą, didelę valstybės bei privačiojo sektoriaus skolą, didelį nedarbą, taip pat išliekantis struktūrinis nelankstumas nacionalinėse darbo ir produktų rinkose. Dėl šių veiksnių, taip pat dėl kitų kliūčių, kaip antai nepalankios verslo aplinkos, neefektyvaus viešojo administravimo ir kliūčių gauti finansavimą, investicijos išlieka vangios;

               (2)

               atsižvelgiant į Komisijos 2016 m. metinėje augimo apžvalgoje visoms valstybėms narėms nustatytus politikos prioritetus, būtina remti plataus užmojo struktūrinių reformų, kuriomis didinamas našumas ir augimo potencialas, įgyvendinimą. Jeigu struktūrinės reformos būtų bendrai įgyvendinamos visose valstybėse narėse, dėl teigiamo šalutinio poveikio, visų pirma per prekybos ir finansų kanalus, jos gali būti naudingos visai euro zonai. Nepaisant tam tikros pažangos vykdant reformas, kuriomis siekiama didinti darbo rinkų atsparumą, skirtumai euro zonoje, ypač ilgalaikio ir jaunimo nedarbo lygio, tebėra dideli. Tos valstybės narės, kurios dar iki krizės vykdė visapusiškas darbo rinkos ir socialinės apsaugos reformas, sugebėjo veiksmingiau remti užimtumą ir užtikrinti teisingumą ekonomikos nuosmukio laikotarpiu. Tokios reformos apima lanksčias ir patikimas sutarčių sąlygas, išsamias mokymosi visą gyvenimą strategijas, veiksmingą aktyvios darbo rinkos politiką ir adekvačias bei tvarias socialinės apsaugos sistemas. Be to, dar geresnių rezultatų galima pasiekti mažinant darbo jėgos mokesčių pleištą, visų pirma mažas pajamas gaunantiems asmenims, ir užtikrinant teisingas mokesčių sistemas;

               (3)

               tinkamai parengtos ir greitai įgyvendinamos reformos gali padėti panaikinti esamą disbalansą euro zonoje ir neleisti atsirasti naujam. Teminės diskusijos euro grupėje, kuriose daugiau dėmesio skiriama lyginamajai analizei, geriausios patirties taikymui ir tarpusavio spaudimui, gali padėti skatinti konvergenciją siekiant geriausių rezultatų. Todėl euro grupė turėtų intensyviau plėtoti temines diskusijas apie reformas ekonominės ir pinigų sąjungos (toliau – EPS) veikimui svarbiose srityse ir reguliariai stebėti reformų įgyvendinimą euro zonos valstybėse narėse, taip pat pažangą, daromą ištaisant disbalansą pagal makroekonominio disbalanso procedūrą;

               (4)

               fiskalinė politika EPS yra gyvybiškai svarbaus bendro intereso dalykas. Atsakinga nacionalinė fiskalinė politika, kuria laikomasi bendrųjų fiskalinių taisyklių, yra labai svarbi norint remti skolos tvarumą ir sudaryti sąlygas fiskalinio stabilizavimo priemonėms veikti ir švelninti sukrėtimus konkrečiose šalyse. Be to, labai svarbu užtikrinti tinkamą fiskalinę kryptį visos euro zonos lygmeniu, kurioje atsispindėtų ilgalaikio fiskalinio tvarumo ir trumpalaikio makroekonominio stabilizavimo pusiausvyra, ir vengti procikliškos fiskalinės politikos. Fiskalinės pastangos, kurių reikia, skiriasi priklausomai nuo valstybių narių atitinkamos padėties Stabilumo ir augimo pakto (toliau – SAP) reikalavimų atžvilgiu, ir valstybės narės turėtų taip pat atsižvelgti į stabilizavimo poreikius ir galimą šalutinį poveikį visoje euro zonoje. Todėl reikia gerinti fiskalinės politikos koordinavimą euro zonoje visapusiškai laikantis SAP. Šiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į bendras makroekonomines sąlygas ir ekonomikos vystymosi sulėtėjimo riziką augimui, iš esmės neutrali bendra fiskalinė kryptis, kuri 2016 m. numatoma euro zonoje, atrodo tinkama. Remiantis laipsniškai mažėjančio gamybos apimties atotrūkio prognoze, 2017 m. fiskaline politika turėtų būti vengiama procikliškumo ir mažinama valstybės skola, kad būtų atkurtos fiskalinės atsargos. Atsižvelgiant į naujausius ekonominius ir fiskalinius pokyčius, tai turėtų atsispindėti 2016 m. pavasarį rengiamose atnaujintose stabilumo programose. Fiskalinių strategijų struktūra kol kas nėra pakankamai palanki ekonomikos augimui. Kaip pabrėžta 2015 m. liepos 14 d. priimtoje Tarybos rekomendacijoje euro zonos valstybėms narėms (3), euro zonos valstybės narės turėtų rengti temines diskusijas apie viešųjų finansų kokybės ir tvarumo gerinimą;

               (5)

               būtina visapusiškai įgyvendinti bankų sąjungą. Pirma, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/59/ES (4) (toliau – Bankų gaivinimo ir pertvarkymo direktyva) visos valstybės narės turi nedelsdamos visapusiškai perkelti į nacionalinę teisę. Antra, pereinamuoju laikotarpiu, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 806/2014 (5), bus parengta fiskaliniu požiūriu neutrali Bendro pertvarkymo fondo (toliau – BPF) bendra finansinio stabilumo stiprinimo priemonė, kuri pradės veikti visu pajėgumu ne vėliau kaip pereinamojo laikotarpio pabaigoje, kai bus bendrai sutelkti visi BPF ištekliai. Netrukus po BPF įsigaliojimo turi būti peržiūrėta pažanga. Bendra finansinio stabilumo stiprinimo priemonė taip pat bus fiskaliniu požiūriu neutrali vidutinės trukmės laikotarpiu ir ja bus užtikrintos lygiavertės sąlygos visose dalyvaujančiose valstybėse narėse; be to, dėl jos nepatirs išlaidų bankų sąjungoje nedalyvaujančios valstybės narės. Kai BPF įsigalios, o dalyvaujančios valstybės narės ratifikuos tarpvyriausybinį susitarimą ir visapusiškai perkels į nacionalinę teisę Bankų gaivinimo ir pertvarkymo direktyvą, valstybės narės įvertins tarpinio finansavimo priemones ir išnagrinės tolesnius veiksmus ir tvarkaraštį, susijusius su bendros finansinio stabilumo stiprinimo priemonės kūrimu, siekiant užtikrinti, kad ji visu pajėgumu pradės veikti ne vėliau kaip pereinamojo laikotarpio pabaigoje. Be to, 2016 m. valstybės narės toliau apsvarstys priemones, kurių reikia siekiant stiprinti bankų sąjungą. Galiausiai, toliau plėtojant bankų sąjungą, 2015 m. lapkričio 24 d. Komisija paskelbė komunikatą pavadinimu „Bankų sąjungos sukūrimas“;

               (6)

               laikantis skatinamosios pinigų politikos pozicijos, euro zonos finansų rinkos sąlygos apskritai tebėra palankios. Tačiau dėl vis dar silpnų ekonomikos pagrindų ir didelio privačiojo sektoriaus finansinio įsiskolinimo toliau daromas spaudimas bankų skolinimo paklausai ir kartu ekonomikos augimui. Bankų balansams spaudimą tebedaro didelis neveiksnių paskolų skaičius, ir tai trukdo skolinimo veiklai. Dėl skirtingų ir kartais netinkamų nemokumo procedūrų Sąjungoje dar labiau delsiama mažinti privačiojo sektoriaus skolą ir dėl to stabdomos investicijos;

               (7)

               nors stiprinant EPS struktūrą pastaruoju metu nuveikta nemažai, būtina toliau dirbti ir baigti ją kurti. 2015 m. birželio 22 d. Penkių pirmininkų pranešime „Europos ekonominės ir pinigų sąjungos sukūrimas“, kurį parengė Europos Komisijos Pirmininkas, glaudžiai bendradarbiaudamas su Europos Vadovų Tarybos, Europos Centrinio Banko, euro grupės ir Europos Parlamento pirmininkais, nustatytas EPS sukūrimo ne vėliau kaip 2025 m. planas. 2015 m. spalio 21 d. Komisija kartu su Europos Parlamentu, Taryba ir Europos Centriniu Banku priėmė komunikatą „Tolesni ekonominės ir pinigų sąjungos kūrimo žingsniai“, kuriame pateikiami pirmieji su Penkių pirmininkų pranešimu susiję tolesnės veiklos pasiūlymai. euro zonos valstybės narės turėtų prisiimti bendrą atsakomybę ir laiku, atvirai bei skaidriai vykdyti veiksmus įgyvendindamos trumpojo ir vidutinės trukmės laikotarpio iniciatyvas, kuriomis siekiama baigti kurti EPS. Siekiant skatinti konvergenciją visoje euro zonoje, pasiūlymuose numatytos priemonės, kuriomis stiprinama Europos semestro euro zonos dimensija, be kita ko, anksčiau skelbiant euro zonos rekomendacijas, kad proceso pradžioje būtų nustatyti bendri uždaviniai ir kad į tai būtų atsižvelgta formuluojant konkrečioms euro zonos valstybėms narėms skirtas rekomendacijas, kurios turi būti priimtos vėliau įgyvendinant Europos semestrą. euro zonos valstybės narės taip pat turėtų atvirai ir skaidriai dirbti su ilgesnio laikotarpio iniciatyvomis, kuriomis siekiama baigti kurti EPS,

         REKOMENDUOJA euro zonos valstybėms narėms 2016–2017 m. laikotarpiu atskirai ir kartu imtis šių veiksmų euro grupėje:

               1.

               Vykdyti politiką, kuria būtų remiamas ekonomikos atsigavimas, skatinama konvergencija, sudaromos palankesnės sąlygos ištaisyti makroekonominį disbalansą ir didinamas koregavimo pajėgumas. Šiuo tikslu valstybės narės, visų pirma turinčios dideles privačiojo sektoriaus ir užsienio skolas, turi įgyvendinti reformas, kuriomis būtų didinamas našumas, skatinamas darbo vietų kūrimas, didinamas konkurencingumas ir gerinamos verslo sąlygos. Didelį einamosios sąskaitos perteklių turinčios valstybės narės turi prioriteto tvarka įgyvendinti priemones, įskaitant struktūrines reformas, kuriomis padedama didinti jų vidaus paklausą ir augimo potencialą.

               2.

               Įgyvendinti reformas, kuriomis derinamos: i) lanksčios ir patikimos darbo sutartys, kuriomis skatinami sklandūs asmens statuso pokyčiai darbo rinkoje ir vengiama dviejų pakopų darbo rinkos formavimosi; ii) išsamios mokymosi visą gyvenimą strategijos; iii) veiksminga bedarbiams vėl patekti į darbo rinką padėti skirta politika; iv) adekvačios ir tvarios socialinės apsaugos sistemos, kuriomis viso gyvavimo ciklo metu veiksmingai ir rezultatyviai prisidedama prie socialinės įtraukos ir integracijos į darbo rinką; ir v) atviros ir konkurencingos produktų ir paslaugų rinkos. Mažinti darbo jėgos mokesčių pleištą, visų pirma mažas pajamas gaunantiems asmenims, nedarant poveikio biudžetui, kad būtų skatinamas darbo vietų kūrimas.

               3.

               Vykdyti fiskalinę politiką visapusiškai laikantis SAP. 2016 m. euro zonoje iš esmės neutralios bendros fiskalinės krypties tikslas atrodo tinkamas, kad būtų atspindėta ilgalaikio fiskalinio tvarumo ir trumpalaikio makroekonominio stabilizavimo pusiausvyra. Iki 2017 m. mažinti valstybės skolą, kad būtų atkurtos fiskalinės atsargos, ir vengti procikliškumo. Diferencijuoti atskirų valstybių narių dedamas fiskalines pastangas pagal jų atitinkamą padėtį SAP reikalavimų atžvilgiu, kartu atsižvelgiant į stabilizavimo poreikius, taip pat atsižvelgiant į galimą šalutinį poveikį euro zonos valstybėse narėse. Šiuo tikslu peržiūrėti euro zonos fiskalinę kryptį stabilumo programų ir biudžeto planų projektų kontekste.

               4.

               Sudaryti palankesnes sąlygas laipsniškai mažinti neveiksnias bankų paskolas ir gerinti įmonių bei namų ūkių nemokumo bylų nagrinėjimą. Valstybėse narėse, kuriose privačiojo sektoriaus skola yra didelė, skatinti tvarkingai mažinti įsiskolinimą, be kita ko, sudarant palankesnes sąlygas sureguliuoti neperspektyvias privačiojo sektoriaus skolas.

               5.

               Visapusiškai remiant vidaus rinką, atvirai ir skaidriai dirbti siekiant baigti kurti EPS, toliau nagrinėjant Penkių pirmininkų pranešime pateiktų ilgesnio laikotarpio priemonių teisinius, ekonominius ir politinius aspektus.

      Priimta Briuselyje 2016 m. kovo 8 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J.R.V.A. DIJSSELBLOEM

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  2015 m. liepos 14 d. Tarybos rekomendacija dėl valstybių narių, kurių valiuta yra euro, bendrų ekonominės politikos gairių įgyvendinimo (OL C 272, 2015 8 18, p. 98).

      (4)  2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 82/891/EEB, direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES bei 2013/36/ES ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 bei (ES) Nr. 648/2012 (OL L 173, 2014 6 12, p. 190).

      (5)  2014 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 806/2014, kuriuo nustatomos kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių pertvarkymo vienodos taisyklės ir vienoda procedūra, kiek tai susiję su bendru pertvarkymo mechanizmu ir Bendru pertvarkymo fondu, ir iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 (OL L 225, 2014 7 30, p. 1).