title: 2012 m. liepos 10 d. Tarybos rekomendacija dėl Slovėnijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Slovėnijos stabilumo programos

text:
               24.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 219/77

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2012 m. liepos 10 d.
   dėl Slovėnijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Slovėnijos stabilumo programos
   2012/C 219/23
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, daugiausia dėmesio skiriant toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2011 m. liepos 12 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl Slovėnijos 2011 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl atnaujintos 2011–2014 m. Slovėnijos stabilumo programos;

               (4)

               2011 m. lapkričio 23 d. Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas antras ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“. 2012 m. vasario 14 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nurodė, kad Slovėnija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (5)

               2011 m. gruodžio 1 d. Taryba priėmė išvadas, kuriose ragina Socialinės apsaugos komitetą, bendradarbiaujant su Užimtumo komitetu ir kitais komitetais, pateikti savo nuomonę dėl veiksmų, rekomenduojamų pagal strategijos „Europa 2020“ politikos ciklą. Ši nuomonė yra Užimtumo komiteto nuomonės dalis;

               (6)

               vykdant Europos semestro veiklą, Europos Parlamentas buvo tinkamai įtrauktas remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1466/97 ir 2012 m. vasario 15 d. priėmė rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2012 m. metinėje augimo apžvalgoje bei rezoliuciją dėl dalyvavimo rengiant 2012 m. metinę augimo apžvalgą;

               (7)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti ekonomikos augimą skatinančiam fiskaliniam konsolidavimui, įprastų skolinimo ekonomikai sąlygų atkūrimui, ekonomikos augimo ir konkurencingumo skatinimui, nedarbo problemos sprendimui, krizės sukeltų socialinių pasekmių šalinimui ir viešojo administravimo modernizavimui;

               (8)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į jų stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas;

               (9)

               2012 m. balandžio 26 d. Slovėnija pateikė savo 2012–2015 m. stabilumo programą, o 2012 m. balandžio 13 d. – savo 2012 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu. Atlikdama nuodugnią apžvalgą pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį, Komisija taip pat įvertino, ar Slovėnijoje esama makroekonominio disbalanso. Nuodugnioje apžvalgoje Komisija padarė išvadą, kad Slovėnijoje susidaręs vidaus disbalansas, kurio poveikis įmonių sektoriaus balansams ir bankų stabilumui yra didžiulis. Šis vidaus disbalansas ir galimas išorės disbalansas turėtų būti atidžiai stebimi ir, siekiant mažinti neigiamo poveikio ekonomikos veikimui riziką, į juos turėtų būti atsižvelgiama formuojant ekonominę politiką. Du svarbiausi ir tinkamiausi dabar numatomo atsako elementai – didžiausio banko rekapitalizavimas ir pardavimas bei tvirtas įsipareigojimas iki 2013 m. ištaisyti perviršinį deficitą. Nedelsiant ir nuodugniai imantis veiksmų šiose srityse, galima sumažinti perviršinio disbalanso riziką;

               (10)

               remdamasi stabilumo programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos stabilumo programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra optimistinis, palyginti su Komisijos tarnybų 2012 m. pavasario prognoze. Stabilumo programoje apibrėžtos biudžeto strategijos tikslas – 2013 m., t. y. iki Tarybos nustatyto termino, valdžios sektoriaus deficitą sumažinti iki mažiau kaip 3 % BVP, o paskui dėti pastangas toliau mažinti deficitą, kad iki 2015 m. būtų pasiektas Slovėnijos vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslas. Vidutinės trukmės laikotarpio tikslas – struktūriškai subalansuoti biudžeto būklę – yra toks pats, kaip ir ankstesnėje stabilumo programoje, tačiau pagal Stabilumo ir augimo pakto nuostatas negali būti laikomas tinkamu, nes yra grindžiamas dabartine politika ir projekcijomis, taigi neužtikrina pakankamai sparčios pažangos siekiant ilgalaikio tvarumo.
               Kyla rizika, kad deficito pasekmės bus skaudesnės nei numatyta dėl tokių priežasčių: i) nepakankamai sukonkretintų visų pirma 2014–2015 m. laikotarpiui numatytų priemonių; ii) ankstesnės didelio išlaidų viršijimo statistikos; iii) mažesnių įplaukų dėl santykinai optimistinio makroekonominio scenarijaus ir netikrumo dėl neseniai priimtų mokestinių priemonių poveikio; ir iv) galimų papildomų kapitalo rėmimo operacijų ir garantijų naudojimo. Remiantis (perskaičiuotu) struktūriniu balansu (5), 2010–2013 m. laikotarpio planuojamas vidutinis metinis fiskalinių priemonių dydis beveik siekia 1 % BVP, o tai šiek tiek viršija Tarybos rekomendaciją. Tačiau Komisijos tarnybų 2012 m. pavasario prognozė rodo, kad 2013 m. teks dėti papildomų pastangų, kad būtų įgyvendintos viso korekcinio laikotarpio rekomendacijos. Kaip planuota ištaisius perviršinį deficitą, 2015 m. pagal stabilumo programą link vidutinės trukmės laikotarpio tikslo turėtų būti priartėta 0,5 %, kaip nustatyta Stabilumo ir augimo pakte, tačiau 2014 m. pažanga būtų mažesnė, o Vyriausybės išlaidų augimo tempas, atsižvelgus į diskrecines pajamų priemones, tiek 2014 m., tiek 2015 m. atitinka Stabilumo ir augimo pakte nustatytą išlaidų kriterijų, taigi apskritai stabilumo programoje planuojama siekti vidutinės trukmės laikotarpio tikslo tinkamomis korekcinėmis priemonėmis. Atsižvelgiant į jau minėtą riziką, pažanga siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo tiek 2014 m., tiek 2015 m. gali būti lėtesnė, nei reikėtų.
               Pagal stabilumo programą valdžios sektoriaus bendra skola, 2011 m. siekusi 48 % BVP, 2013 m. turėtų išaugti iki 53 % (taigi neviršytų Sutartyje nustatytos 60 % BVP pamatinės vertės), o paskui iki programavimo laikotarpio pabaigos šiek tiek sumažėti. Prognozuojama skola gali didėti dėl jau minėto potencialiai didesnio deficito ir stipresnio atsargų ir srautų koregavimo. Slovėnijos vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistema ir išlaidų taisyklė ir toliau yra nepakankamai įpareigojančios ir nepakankamai orientuotos į siekį įvykdyti vidutinės trukmės laikotarpio tikslą bei užtikrinti ilgalaikį tvarumą;

               (11)

               dėl 12 mėnesių trukusio teisės aktų leidybos moratoriumo, prasidėjusio po 2011 m. birželio mėn. vykusio nesėkmingo referendumo dėl ankstesnės pensijų reformos, Vyriausybė neturėjo galimybės atlikti jokių sisteminių pensijų sistemos pakeitimų. Tačiau išlaidų ribojimo priemonių taikymas pratęstas ir sustiprintas 2011 m. gruodžio mėn. ir 2012 m. gegužės mėn. Nors trumpuoju laikotarpiu šios „skylių kamšymo“ priemonės tinka ir teikia naudos, akivaizdu, kad jos nepakankamos ilgalaikiams uždaviniams įvykdyti. Vyriausybė numato iki 2013 m. pabaigos įgyvendinti naują pensijų reformą, grindžiamą kelių ramsčių sistema ir faktinio pensinio amžiaus didinimu. Kadangi apie reformą daugiau informacijos nepateikta, šių planų užmojis atrodo nedidelis. Atsižvelgiant į uždavinio mastą, reikėtų įgyvendinti išsamią reformą, kuria būtų sprendžiamos šios problemos: įstatymais reglamentuojamas ankstyvas pensinis amžius, įstatymais reglamentuojamas skirtingas moterų ir vyrų pensinis amžius, didžiulės ankstyvo išėjimo į pensiją galimybės ir palankios pensijų indeksavimo taisykles. Iki šiol neįgyvendinta jokių konkrečių priemonių vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumo lygiui didinti, nors 2012–2015 m. aktyvios darbo rinkos politikos priemonių įgyvendinimo gairėse ir 2012 m. aktyvios darbo rinkos politikos priemonių įgyvendinimo plane vyresnio amžiaus bedarbiai laikomi konkrečia tiksline grupe;

               (12)

               Slovėnijos bankų sektoriaus padėtis dabar atrodo dar sudėtingesnė nei 2011 m. vertinimo metu. Per visus 2011 m. sektorius patyrė didelių nuostolių, o lėtėjanti ekonomika lems tolesnius su paskolomis susijusius nuostolius, nes vis daugiau įmonių patiria skolos tvarkymo sunkumų. Atsižvelgiant į problemos mastą, iki šiol pradėtos taikyti arba paskelbtos priemonės nėra pakankamos. Dėl didžiausio banko (NLB) skubaus antrojo rekapitalizavimo vis dar turi būti vedamos derybos su privačiais ir tarptautiniais investuotojais. Naujoji Vyriausybė pranešė apie savo ketinimą mažinti savo dalį didžiausiuose bankuose iki blokuojančios mažumos. Būtina aiškiai nustatyti šio ilgalaikio siekio ir neatidėliotino, skubaus naujo kapitalo poreikio santykį, nes galutinėje analizėje valstybei, kuriai priklauso dauguma, neabejotinai tenka atsakomybės našta. Aiški privatizavimo strategija, grindžiama laiku nuostolius padengiančiomis kapitalo injekcijomis, gero valdymo garantija ir su politika nesusietas profesionalus administravimas šiai politikai ir vėlesniam šių bankų pardavimui suteiktų daugiau patikimumo;

               (13)

               per pastaruosius metus nepateikta jokių konkrečių pasiūlymų, kaip mažinti apsaugos, teikiamos darbuotojams atitinkamai pagal nuolatines ir laikinas sutartis, neproporcingumą. Derybos su socialiniais partneriais dėl Darbo santykių įstatymo pradėtos 2011 m., tačiau nepasiekta jokio susitarimo ir nepriimta jokių įstatymo pakeitimų. Nacionalinėje reformų programoje numatyta keletas priemonių darbo rinkos lankstumo ir užimtumo garantijų pusiausvyrai gerinti bei segmentacijos problemai spręsti, tačiau nenustatytas šių priemonių priėmimo tvarkaraštis. Pagal neseniai priimtą Viešųjų finansų subalansavimo įstatymą nustatyti gerokai didesni studentų darbo (koncesijos) mokesčiai, siekiant sumažinti šios darbo rinkos statuso patrauklumą, tačiau šiuo metu nenumatyta jokių papildomų priemonių;

               (14)

               švietimo ir mokymo sistema dar nepakankamai reaguoja į darbo rinkos poreikius, nors šiuo metu į visą švietimo ciklą integruojamos profesinio orientavimo paslaugos ir dedamos pastangos teikti informaciją apie būsimą profesiją. Nesiimta jokių konkrečių veiksmų darbo rinkos prognozavimo sistemai nustatyti. Pradėti vykdyti keli Europos socialinio fondo bendrai finansuojami projektai, kuriais skatinamos darbo rinkoje labai paklausios profesijos. Šios priemonės aktualios, tačiau apskritai rodo netinkamą problemos sprendimą. Išorės ekspertų rengiamas Slovėnijos Valstybinės užimtumo tarnybos bendro veiksmingumo įvertinimas dar nepateiktas vertinimui;

               (15)

               nepaisant 2011 m. balandžio mėn. teisės aktų pakeitimų, pagal kuriuos Konkurencijos apsaugos tarnyba (KAT) nuo 2012 m. sausio 1 d. pertvarkoma į nepriklausomą agentūrą, KAT dar vis nėra nepriklausoma, nes prieš pertvarkymą turi būti įvykdytos kelios procedūrinės sąlygos. Be to, 2011 m. KAT ištekliai sumažinti. Šie pokyčiai daro poveikį tarnybos gebėjimui plėsti savo vykdymo užtikrinimo veiksmus ir suteikti institucinės svarbos konkurencijos skatinimo reformai. Ką tik užbaigtas profesijų reglamentavimo panaikinimo tyrimas, tačiau konkretūs veiksmai šioje srityje ir toliau neapibrėžti; žvelgiant plačiau, kai kurie paslaugų teikėjų įsisteigimo teisinės sistemos aspektai gali būti nesuderinami su 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje (6). Apskritai, verslo aplinkai būdingi vidaus ir užsienio investuotojus atbaidantys bei sparčiai sureguliuoti bankų balansus neleidžiantys trūkumai, kaip antai tiesioginis ir netiesioginis valstybės dalyvavimas ekonomikoje, skolininkams palankios ir kartais problemiškos nemokumo procedūros. Galiausiai dėl vis augančios šalies svarbos elektros energijos tranzitui pradeda nebeužtekti nacionalinio elektros perdavimo tinklo pajėgumo;

               (16)

               2010 m. kovo mėn. Vyriausybės nuožiūra smarkiai padidintas minimalus darbo užmokestis, išreikštas vidutinio darbo užmokesčio procentine dalimi, 2011 m. buvo didžiausias ES, tačiau jis yra vos žemiau skurdo ribos. Dėl indeksavimo per kitus dvejus metus minimalus darbo užmokestis nominaliai padidėjo dar 4 %. Šie pokyčiai lėmė sumažėjusį darbui imlių sektorių konkurencingumą ir suprastėjusią struktūrinio nedarbo padėtį;

               (17)

               Slovėnija prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Šie įsipareigojimai, taip pat 2011 m. prisiimti ir įgyvendinami įsipareigojimai, yra susiję su užimtumo skatinimu, konkurencingumo didinimu, viešųjų finansų tvarumo gerinimu ir finansinio stabilumo stiprinimu. Komisija įvertino, kaip įgyvendinami pagal paktą „Euro plius“ prisiimti įsipareigojimai. Į šio vertinimo rezultatus buvo atsižvelgta rengiant rekomendacijas;

               (18)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Slovėnijos ekonominės politikos analizę. Įvertinusi stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, ji pateikė nuodugnią apžvalgą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Slovėnijos politikai, bet ir tai, kaip jomis laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos pagal Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–7 rekomendacijose;

               (19)

               atsižvelgdama į šį vertinimą Taryba išnagrinėjo stabilumo programą ir savo nuomonę (7) pateikė, visų pirma, toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (20)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos, visų pirma, toliau išdėstytose 3, 6 ir 7 rekomendacijose,

         REKOMENDUOJA Slovėnijai 2012–2013 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Įgyvendinti 2012 m. biudžetą ir stiprinti 2013 m. biudžeto strategiją, nustatant pakankamai tiksliai apibrėžtas priemones, taip pat pasirengti imtis papildomų priemonių, kad būtų iki 2013 m. tvariai ištaisytas perviršinis deficitas ir įgyvendinti struktūrinio koregavimo veiksmai, nurodyti Tarybos rekomendacijose pagal perviršinio deficito procedūrą. Vėliau užtikrinti tinkamus struktūrinio koregavimo veiksmus, kad būtų daroma pakankama pažanga, siekiant įvykdyti vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto būklės tikslą ir neviršyti išlaidų kriterijaus. Stiprinti vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemą, įskaitant išlaidų taisyklę, didinant jos privalomumą ir skaidrumą.

               2.

               Siekiant užtikrinti ilgalaikį pensijų sistemos tvarumą kartu išsaugant pakankamas pensijas, imtis skubių veiksmų, t. y.: i) suvienodinti įstatymais reglamentuojamą moterų ir vyrų pensinį amžių; ii) užtikrinti, kad faktinis pensinis amžius didėtų, be kita ko, susiejant teisės aktais numatytą pensinį amžių su tikėtina gyvenimo trukme; iii) mažinti ankstyvo išėjimo į pensiją galimybes; ir iv) peržiūrėti pensijų indeksavimo sistemą. Didinti vyresnio amžiaus žmonių užimtumo lygį, toliau rengiant aktyvios darbo rinkos politiką ir mokymosi visą gyvenimą priemones.

               3.

               Siekiant atnaujinti pakankamą skolinimą produktyviai veiklai, imtis reikiamų veiksmų, kad bankų sektoriuje būtų sukaupti pakankami kapitalo rezervai, ir ryžtingai skatinti balanso sureguliavimą. Gauti išsamų trečiųjų šalių patvirtinimą dėl sistemiškai svarbių bankų neveiksnių paskolų nuostolių įvertinimo.

               4.

               Konsultuojantis su socialiniais partneriais ir laikantis nacionalinės praktikos, koreguoti užimtumo apsaugos teisės aktų nuostatas, susijusias su nuolatinėmis sutartimis, kad mažėtų darbo rinkos segmentacija. Toliau spręsti lygiagrečios darbo rinkos, atsiradusios dėl studentų darbo, problemas.

               5.

               Gerinti įgūdžių, visų pirma žemos kvalifikacijos darbuotojų ir tretinį išsilavinimą turinčių asmenų įgūdžių, atitiktį darbo rinkos paklausai ir tęsti profesinio rengimo ir mokymo reformas.

               6.

               Imtis papildomų veiksmų, siekiant tinkamiau atverti rinką ir spartinti laisvųjų profesijų paslaugų pertvarkymą. Gerinti verslo aplinką: i) įgyvendinant Konkurencijos apsaugos tarnybos reformą; ii) sukuriant valstybinių įmonių sistemą, užtikrinančią valdymą rinkos sąlygomis ir aukštus įmonių valdymo standartus; ir iii) tobulinant bankroto procedūras, visų pirma užtikrinant jų vykdymą laiku ir veiksmingai.

               7.

               Pasikonsultavus su socialiniais partneriais ir laikantis nacionalinės praktikos, užtikrinti, kad darbo užmokesčio didėjimas, įskaitant minimalaus darbo užmokesčio pritaikymą, skatintų konkurencingumą ir darbo vietų kūrimą.

      Priimta Briuselyje 2012 m. liepos 10 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         V. SHIARLY

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos 2012 metais pagal 2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimą 2012/238/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 119, 2012 5 4, p. 47).

      (4)  OL C 217, 2011 7 23, p. 1.

      (5)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas (atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones), Komisijos tarnybų perskaičiuotas remiantis programoje pateikta informacija ir taikant bendrai sutartą metodiką.

      (6)  OL L 376, 2006 12 27, p. 36.

      (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


				|

		52012DC0306

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl Austrijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2011–2016 m. Austrijos stabilumo programos /* COM/2012/0306 final */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Austrijos 2012 m. nacionalinės reformų
programos
su Tarybos nuomone dėl 2011–2016 m. Austrijos stabilumo programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos
7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[2],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[3],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       2010 m. kovo 26 d.
Europos Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui
įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo
strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos
koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose
reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus
augimo ir konkurencingumo potencialas;
(2)       2010 m. liepos
13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių
narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos
gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. –
sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos
gairių[4],
kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires
valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę
ekonomikos ir užimtumo politiką;
(3)       2011 m. liepos
12 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl Austrijos
2011 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo
nuomonę dėl atnaujintos 2011–2014 m. Austrijos stabilumo
programos;
(4)       2011 m. lapkričio
23 d. Komisija patvirtino antrąją metinę augimo
apžvalgą, kuria pradedamas antras ex ante bei integruoto politikos
koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.
2012 m. vasario 14 d. Komisija pagal Reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo
ataskaitą[5],
kurioje nenurodė, kad Austrija yra viena iš valstybių narių,
dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(5)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti
užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos
augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti
diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį
konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas,
skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo
problemą, šalinti krizės sukeltas socialines pasekmes ir modernizuoti
viešąjį administravimą;
(6)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias
prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad
juos būtų galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos
programas ir nacionalines reformų programas;
(7)       2012 m. balandžio
24 d. Austrija pateikė savo 2012 m. stabilumo programą,
kuri apima 2011–2016 m. laikotarpį, o 2012 m. balandžio
25 d. – savo 2012 m. nacionalinę reformų programą.
Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos
vertintos vienu metu;
(8)       remdamasi 2012 m.
stabilumo programos vertinimu pagal Tarybos reglamentą (EB)
Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo
grindžiamos stabilumo programoje pateiktos biudžeto projekcijos, 2012 ir
2013 m. yra atsargus. 2014–2016 m. scenarijus yra
optimistiškesnis – numatomas BVP augimas 2,1 %, t. y. nuolat didesnis nei
pagal dabartines potencialaus augimo prognozes. Programoje
išdėstytos biudžeto strategijos tikslas – iki 2013 m. ištaisyti
perviršinį deficitą, o iki 2016 m. – pasiekti vidutinės
trukmės laikotarpio biudžeto tikslą. Programoje vidutinės
trukmės laikotarpio tikslas – subalansuotas biudžetas per verslo ciklo
laikotarpį – pakeistas į 0,45 % BVP struktūrinį
deficitą, tuo atitinkamai atsižvelgiant į Stabilumo ir užimtumo pakto
reikalavimus. Numatyto perviršinio deficito ištaisymo terminas atitinka Tarybos
rekomendacijoje, paskelbtoje taikant perviršinio deficito procedūrą
2009 m. gruodžio mėn., nustatytą terminą. Tačiau remiantis
(perskaičiuotu) struktūriniu biudžeto balansu[6], fiskalinių priemonių
vidutinis metinis poveikis, kuris, kaip numatyta, 2011–2013 m.
turėtų būti 0,5 % BVP, yra mažesnis nei Tarybos
rekomendacijoje nurodytas 0,75 % BVP kriterijus. Numatyta struktūrinė
pažanga siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo 2015 m.
yra pakankama, bet mažesnė nei Stabilumo ir augimo pakte 2014 ir
2016 m. nustatytas metinis 0,5 % BVP kriterijus. Tačiau
2014–2015 m. numatytas valdžios sektoriaus išlaidų augimas, atsižvelgiant
į diskrecines pajamų priemones, atitinka Stabilumo ir augimo pakte
nustatytą išlaidų kriterijų. Vis dėlto, esama rizikos,
susijusios su fiskaliniais tikslais tiek dėl pajamų, tiek dėl
išlaidų. Pavyzdžiui, kai kurių priemonių poveikį biudžetui
sunku apskaičiuoti, nes jis priklauso nuo individualaus atvejo. Kadangi
teisės aktai dar nepriimti, nėra tiksliai žinomas finansinių
sandorių mokestis. Nėra tiksliai apibrėžti numatyto išlaidų
mažinimo tikslai subnacionaliniu lygmeniu. Programoje numatyta, kad skolos ir
BVP santykis, kuris 2011 m. pabaigoje siekė 72,2 %, 2013 m.
padidės iki 75,3 %, o vėliau palaipsniui mažės iki
70,6 % 2016 m. Kalbant apie Stabilumo ir augimo pakte nustatytą
skolos mažinimo kriterijų, 2014–2016 m. Austrijai galios pereinamasis
laikotarpis, o programoje išdėstytais planais turėtų būti
užtikrinta pakankama pažanga siekiant laikytis skolos mažinimo kriterijaus.
Tačiau yra keletas su šia projekcija susijusių pavojų dėl
didėjančių valstybės valdomų bendrovių, kurios
nepriskiriamos valdžios sektoriui, įsiskolinimų ir galimos
tolesnės naštos dėl valdžios paramos priemonių bankų
sektoriui;
(9)       patvirtinusi naujausią
fiskalinio konsolidavimo paketą, Austrija siekia didinti viešųjų
finansų tvarumą. tačiau, pakete nenumatyta priemonių,
kuriomis būtų iš esmės racionalizuojami federalinės,
regioninės ir vietos vykdomosios valdžios fiskaliniai santykiai – tokia
racionalizacija plačiai pripažįstama kaip svarbus galimo taupymo
šaltinis. Iš esmės pasiektas federalinės ir regioninės
vykdomosios valdžios susitarimas dėl sveikatos priežiūros finansavimo
centralizavimo, tačiau dar reikia derėtis dėl tikslių
sąlygų;
(10)     siekdama pailginti
faktinį senatvės pensijos amžių, Austrija ėmėsi
reformų, kuriomis daugiausia siekiama sugriežtinti sąlygas, kuriomis
galima naudotis invalidumo pensijos sistema. Nesiimta veiksmų siekiant
teisės aktais nustatyto vyrų ir moterų pensinio amžiaus
suderinimo, kurį šiuo metu numatyta pasiekti 2024–2033 m. Reikia
toliau didinti vyresnio amžiaus darbuotojų įsidarbinimo galimybes ir
propaguoti aktyvaus senėjimo kultūrą įmonėse.
Pasiūlytos priemonės gali būti nepakankamos, kad užtikrintų
esminį faktinio senatvės pensijos amžiaus pailginimą;
(11)     Austrijos darbo rinka
veikė labai gerai, tai liudija žemiausias nedarbo lygis ES 2010 m. ir
2011 m. Tačiau numatoma, kad nuo 2020 m. šalies darbo jėgos
potencialas ims mažėti. Todėl Austrija turės stengtis visiškai
išnaudoti darbingo amžiaus gyventojų potencialą ir spręsti
problemas, susijusias su žemu vyresnio amžiaus asmenų užimtumo lygiu,
plačiai paplitusiu naudojimusi ankstyvo išėjimo į pensiją
ir invalidumo pensijų sistemomis, darbo užmokesčiui tenkančiais
dideliais mokesčiais bei socialinio draudimo įmokomis ir palyginti
dideliu moterų, dirbančių mažai apmokamą darbą ne
visą darbo dieną, skaičiumi. Be to, dėl žemo išsilavinimo
arba sunkumų, susijusių su užsienyje įgytų įgūdžių
pripažinimu, ne visiškai išnaudojamas migranto patirtį turinčių
asmenų potencialas. Kaip matyti iš PISA rezultatų, švietimo
rezultatai yra žemesni už ES vidurkį, o socialinės ir ekonominės
aplinkybės turi itin daug įtakos mokymosi pasiekimams. Pagrindinėmis
spręstinomis problemomis ir toliau lieka dėl didelio
atvykstančiųjų judumo nuolat augantis studentų
skaičius (universitetai tampa masinio lavinimo įstaigomis) ir didelis
nebaigusiųjų mokslo procentas (apie 40 %), taip pat didelis
finansavimo trūkumas;
(12)     konkurencijos ir produktyvumo
padėtis Austrijoje yra gera. Tačiau keliose srityse susiduriama su
tam tikrais struktūriniais trūkumais, dėl kurių gali
nukentėti šalies ilgalaikio augimo potencialas. Konkurencija paslaugų
sektoriuje ne itin skatino vidaus paklausą. Nebuvo sprendžiamos problemos,
susijusios su aukštomis tinklo prieigos kainomis ir konkurenciją
iškraipančia veikiančių įmonių elgsena (kuriamos
kliūtys patekti į rinką, trukdoma konkurencijai ir inovacijoms).
Tebetaikomi nepagrįsti apribojimai laisvųjų profesijų
atstovams: reglamentuojamų profesijų, apie kurias Austrija
pranešė Komisijai, skaičius yra daug didesnis už ES vidurkį.
Būtina įvertinti tokių profesijų reglamentavimo pagrįstumą
ir proporcingumą. Austrija nepadarė didelės pažangos įgyvendindama
įsipareigojimą stiprinti federalinę konkurencijos
instituciją. Pagal 2011 m. Tarybos rekomendaciją priėmus
horizontalųjį įstatymą ir atlikus pakeitimų
provincijos lygmens teisės aktuose, pagaliau įgyvendinta
Paslaugų direktyva;
(13)     Austrijos finansų
sektoriaus stabilumui ypatingas pavojus kyla dėl to, kad jos bankai
aktyviai veikia Vidurio, Rytų ir Pietryčių Europos šalyse, o kai
kuriose tų šalių turto kokybė vis dar gali mažėti. Prieš
priimant tarpvalstybinį poveikį turinčius politinius sprendimus,
reikia keistis informacija ir derinti veiksmus su priimančiosios šalies
priežiūros institucijomis. Institucijos taip pat turi atidžiai
stebėti ir restruktūrizuoti viešojo sektoriaus paramą gavusius
bankus, ypač nacionalizuotas kredito įstaigas;
(14)     Austrija prisiėmė
tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Šie
įsipareigojimai, taip pat 2011 m. prisiimti ir įgyvendinami
įsipareigojimai yra susiję su užimtumo didinimu, konkurencingumo gerinimu
ir viešųjų finansų tvarumo didinimu. Komisija įvertino,
kaip įgyvendinami pagal paktą „Euro plius“ prisiimti
įsipareigojimai. Į šio vertinimo rezultatus buvo atsižvelgta rengiant
rekomendacijas;
(15)     atsižvelgdama
į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Austrijos
ekonominės politikos analizę. Ji įvertino stabilumo
programą ir nacionalinę reformų programą. Komisija
įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei
ekonominei Austrijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir
gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų
nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Europos
Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į
Europos semestrą pateiktos rekomendacijų 1–7 punktuose toliau;
(16)     atsižvelgdama į šį
vertinimą, Taryba išnagrinėjo Austrijos stabilumo programą ir
savo nuomonę[7]
visų pirma pateikė 1 rekomendacijoje,
REKOMENDUOJA Austrijai 2012–2013 m. imtis šių veiksmų:
1.           Kaip planuota,
įgyvendinti 2012 m. biudžetą ir stiprinti bei griežtai
įgyvendinti 2013 ir vėlesnių metų biudžeto strategiją;
nustatyti pakankamas priemones (pirmiausia subnacionaliniu lygmeniu), skirtas
užtikrinti, kad perviršinis deficitas būtų ištaisytas laiku ir kad
būtų pasiekta vidutinė metinė struktūrinio koregavimo
priemonių vertė, kaip numatyta Tarybos rekomendacijose pagal perviršinio
deficito procedūrą. Vėliau užtikrinti tinkamą
struktūrinį koregavimą, kad būtų padaryta pakankama
pažanga siekiant vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslo,
įskaitant išlaidų kriterijų.
2.           Imtis veiksmų toliau
stiprinti nacionalinę biudžeto sistemą suderinant federalinės,
regioninės ir vietos vykdomosios valdžios atsakomybę, visų pirma
– įgyvendinti konkrečias reformas, kuriomis būtų siekiama
gerinti sveikatos apsaugos ir švietimo sistemų organizavimą,
finansavimą ir veiksmingumą.
3.           Sparčiau vykdyti
teisės aktais nustatyto vyrų ir moterų pensinio amžiaus
derinimą; didinti vyresnio amžiaus darbuotojų įsidarbinimo
galimybes ir atidžiai stebėti naujausių reformų, kuriomis
griežtinamos sąlygos naudotis ankstyvo išėjimo į pensiją
galimybėmis, įgyvendinimą, siekiant užtikrinti, kad teisės
aktais numatytas ir faktinis pensinis amžius didėtų pagal
vidutinės tikėtinos gyvenimo trukmės pokyčius.
4.           Imtis priemonių mažinti
darbuotojams tenkančią faktinę mokesčių ir socialinio
draudimo įmokų naštą, visų pirma atsižvelgiant į mažas
pajamas gaunančius asmenis, siekiant didinti vyresnio amžiaus
darbuotojų ir moterų užimtumo lygį ir atsižvelgiant į
poreikį reaguoti į demografinių pokyčių pasekmes
darbingo amžiaus gyventojams. Nedarant poveikio biudžetui perkelti
mokesčių naštą – labiau apmokestinti nekilnojamojo turto, akcizo
ir aplinkos mokesčiais. Mažinti didelį moterų ir vyrų darbo
užmokesčio skirtumą ir sudaryti daugiau galimybių moterims
dirbti visą darbo dieną, visų pirma teikiant papildomas
išlaikomų asmenų priežiūros paslaugas.
5.           Imtis tolesnių
priemonių mokymosi rezultatams gerinti, visų pirma sudaryti geresnes
galimybes mokytis palankių sąlygų neturinčiam jaunimui.
Imtis priemonių aukštojo mokslo nebaigusių asmenų skaičiui mažinti.
6.           Imtis tolesnių veiksmų
konkurencingumui didinti paslaugų sektoriuje, šalinant kliūtis
patekti į ryšių, transporto ir mažmeninės prekybos energija
rinkas. Šalinti nepagrįstus laisvosioms profesijoms taikomus apribojimus.
Stiprinti konkurencijos institucijų įgaliojimus ir spartinti
konkurencijos įstatymo reformos įgyvendinimą.
7.           Aktyviau vykdyti
valstybės paramą gavusių bankų restruktūrizaciją,
drauge vengiant finansinio įsiskolinimo mažinimo. Toliau stiprinti
bendradarbiavimą ir koordinavimą su kitų šalių finansų
sektoriaus priežiūros institucijomis.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               COM(2012) 306 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 ir P7_TA (2012) 0047.
[4]               2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimas
2012/238/ES.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Pagal ciklą pakoreguotas balansas (atėmus
vienkartines ir laikinąsias priemones), Komisijos tarnybų
perskaičiuotas remiantis programoje pateikta informacija ir taikant
bendrai sutartą metodiką.
[7]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5
straipsnio 2 dalį.


title: 2006 m. vasario 6 d.  Komisijos rekomendacija, dėl dioksinų, furanų ir PCB sumažinimo pašaruose ir maisto produktuose  (pranešta dokumentu Nr. C(2006) 235)   (Tekstas svarbus EEE)

text:
               14.2.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 42/26

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2006 m. vasario 6 d.
   dėl dioksinų, furanų ir PCB sumažinimo pašaruose ir maisto produktuose
   (pranešta dokumentu Nr. C(2006) 235)
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2006/88/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 211 straipsnio antrą įtrauką,
   kadangi:

               (1)

               2002 m. kovo 4 d. Komisijos rekomendacija 2002/201/EB dėl dioksinų, furanų ir PCB pašaruose bei maisto produktuose sumažinimo (1) yra bendros strategijos, kuria siekiama mažinti dioksinų, furanų ir PCB kiekį aplinkoje, pašaruose ir maisto produktuose. Jos tikslas – rekomenduoti veikimo koncentraciją ir, laikui bėgant, tikslinę koncentraciją pašaruose ir maisto produktuose.

               (2)

               Nors toksikologiniu požiūriu bet kokia didžiausia koncentracija turėtų būti taikoma dioksinams ir dioksinų tipo PCB, 2001 m. kovo 8 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 466/2001, nustatančiu didžiausius leistinus tam tikrų teršalų maisto produktuose kiekius (2), didžiausios maisto produktuose leistinos koncentracijos vertės buvo nustatytos tik dioksinams, o ne dioksinų tipo PCB, atsižvelgiant į tuo metu turimus labai ribotus duomenis apie dioksinų tipo PCB paplitimą. Taip pat 2001 metais buvo nustatytos tik dioksinų, bet ne dioksinų tipo PCB, didžiausios pašaruose leistinos koncentracijos vertės, nurodytos 2002 m. gegužės 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/32/EB dėl nepageidaujamų medžiagų gyvūnų pašaruose (3).

               (3)

               Pagal Reglamentą (EB) Nr. 466/2001 Komisija, atsižvelgdama į naują informaciją apie dioksinų ir dioksinų tipo PCB paplitimą, turėtų pirmą kartą iki 2004 m. pabaigos persvarstyti nuostatas dėl dioksinų maisto produktuose, ypač siekdama nustatytas koncentracijos vertes taikyti dioksinų tipo PCB. Direktyvoje 2002/32/EB numatyta panaši pašaruose esančių dioksinų koncentracijos persvarstymo sąlyga.

               (4)

               Pastaruoju metu gauta daugiau informacijos apie dioksinų tipo PCB kiekį pašaruose ir maisto produktuose. Todėl buvo nustatytos didžiausios leistinos dioksinų ir dioksinų tipo PCB sumos, išreikštos Pasaulio sveikatos organizacijos (PSO) toksiškumo ekvivalentais, taikant PSO-TEF, koncentracijos vertės, nes toksikologiniu požiūriu tai tinkamiausias metodas. Siekiant užtikrinti sklandų perėjimą prie naujų nuostatų, pereinamuoju laikotarpiu kartu su naujai nustatyta dioksinų ir dioksinų tipo PCB sumos koncentracija turėtų būti ir toliau taikoma esama didžiausia leistina dioksinų koncentracija.

               (5)

               2002 m. kovo 4 d. Komisijos rekomendacijoje 2002/201/EB dėl dioksinų, buranų ir PCB pašaruose bei maisto produktuose sumažinimo buvo nustatytos dioksinų veikimo koncentracijos vertės. Šios veikimo koncentracijos vertės yra priemonė, kuria naudodamosi kompetentingos institucijos ir ūkio subjektai gali nustatyti atvejus, kai būtina nustatyti taršos šaltinį ir imtis priemonių taršai sumažinti arba panaikinti. Kadangi dioksinų ir dioksinų tipo PCB šaltiniai yra skirtingi, dioksinams ir dioksinų tipo PCB reikėtų nustatyti atskiras veikimo koncentracijos vertes. Todėl Rekomendaciją 2002/201/EB reikia pakeisti.

               (6)

               Be to, atsižvelgiant į dioksinų ir dioksinų tipo PCB kiekio mažėjimo tendencijas ir aktyvų požiūrį siekiant palaipsniui mažinti jų kiekį pašaruose ir maisto produktuose, veikimo koncentracijos vertės turėtų būti periodiškai koreguojamos.

               (7)

               Direktyvoje 2002/32/EB numatyta galimybė nustatyti veikimo koncentraciją. Todėl Direktyvoje 2002/32/EB reikia nurodyti pašaruose esančių dioksinų ir dioksinų tipo PCB veikimo koncentracijų vertes.

               (8)

               Tikslinės koncentracijos vertės rodo pašarų bei maisto užterštumo lygį, kurio reikia siekti, kad dioksinų ir dioksinų tipo PCB poveikis didžiajai Bendrijos gyventojų daliai visiškai atitiktų Maisto produktų mokslinio komiteto (SCF) nustatytą dioksinų ir dioksinų tipo PCB leistiną savaitės normą (LSN). Jie turėtų būti nustatomi atsižvelgiant į tikslesnę informaciją apie aplinkosaugos priemonių ir į šaltinį nukreiptų priemonių, susijusių su pašarais bei maistu, poveikį mažinti dioksinų ir dioksinų tipo PCB koncentraciją įvairiose pašarinėse žaliavose, pašaruose bei maisto produktuose. Nustatant šias tikslines koncentracijos vertes reikia atsižvelgti į daugelį skirtingų veiksnių, todėl jų nustatymo terminą reikėtų atidėti iki 2008 metų pabaigos,

         REKOMENDUOJA:

               (1)

               Kad valstybės narės proporcingai jų pašarinių žaliavų, pašarų ir maisto produktų gamybai, naudojimui bei vartojimui atliktų dioksinų, dioksinų tipo PCB ir, jei įmanoma, ne dioksinų tipo PCB žaliavose, pašaruose ir maisto produktuose atsitiktinę stebėseną. Ši stebėsena turėtų būti atliekama vadovaujantis 2004 m. spalio 11 d. Komisijos rekomendacija 2004/704/EB dėl dioksinų ir dioksinų tipo PCB foninės koncentracijos pašaruose stebėsenos (4) ir 2004 m. spalio 11 d. Komisijos rekomendacija 2004/705/EB dėl dioksinų ir dioksinų tipo PCB foninės koncentracijos maisto produktuose stebėsenos (5).

               (2)

               Kad tuomet, kai nesilaikoma Direktyvos 2002/32/EB ir Reglamento (EB) Nr. 466/2001 nuostatų, ir (atsižvelgiant į 3 punktą) tuomet, kai nustatoma, jog dioksinų ir (arba) dioksinų tipo PCB koncentracija maisto produktuose viršija šios rekomendacijos I priede nurodytas veikimo koncentracijos vertes, o jų koncentracija pašaruose – Direktyvos 2002/32/EB II priede nurodytas koncentracijos vertes, valstybės narės kartu su ūkio subjektais

                           a)

                           pradėtų tyrimus, kurių tikslas – nustatyti taršos šaltinį;

                           b)

                           imtųsi priemonių sumažinti taršą arba pašalinti taršos šaltinį;

                           c)

                           tikrintų, ar yra ne dioksinų tipo PCB.

               (3)

               Kad valstybės narės, kuriose dioksinų ir dioksinų tipo PCB foninė koncentracija yra ypač didelė, vietinei pašarinių žaliavų, pašarų ir maisto produktų produkcijai nustatytų nacionalines veikimo koncentracijos vertes; jos turi būti tokios, kad bent 5 % 1 punkte nurodytos stebėsenos metu gautų rezultatų būtų taikomas tyrimas taršos šaltiniui nustatyti.

               (4)

               Kad valstybės narės Komisijai bei kitoms valstybėms narėms praneštų apie tyrimų išvadas, rezultatus ir priemones, kurių ėmėsi, kad sumažintų taršą arba pašalintų taršos šaltinį.

               (5)

               Kad valstybės narės kasmet ne vėliau kaip iki kovo 31 d. perduotų 4 punkte minėtą informaciją apie maisto produktus ir kartu su metine ataskaita, teikiama Komisijai pagal Tarybos direktyvos 95/53/EB (6) 22 straipsnio 2 dalį, apie pašarus, išskyrus tuos atvejus, kai ši informacija kitoms valstybėms yra ypač svarbi ir todėl turi būti perduota nedelsiant. Įgyvendinus 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 882/2004 dėl valstybinės kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių (7), 41 ir 42 straipsniuose paminėtus daugiamečius nacionalinės kontrolės planus, informaciją galima perduoti su metine ataskaita, kuri pateikiama Komisijai pagal Reglamento (EB) Nr. 882/2004 44 straipsnį.
               Komisijos rekomendacija 2002/201/EB panaikinama nuo 2006 m. lapkričio 14 d.

      Priimta Briuselyje, 2006 m. vasario 6 d.

            Komisijos vardu

         Markos KYPRIANOU

            Komisijos narys

      (1)  OL L 67, 2002 3 9, p. 69.

      (2)  OL L 77, 2001 3 16, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1822/2005 (OL L 293, 2005 11 9, p. 11).

      (3)  OL L 140, 2002 5 30, p. 10. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2005/87/EB (OL L 318, 2005 12 6, p. 19).

      (4)  OL L 321, 2004 10 22, p. 38.

      (5)  OL L 321, 2004 10 22, p. 45.

      (6)  OL L 265, 1995 11 8, p. 17. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/46/EB (OL L 234, 2001 9 2, p. 55).

      (7)  OL L 165, 2004 4 30, p. 1.

      PRIEDAS
      Dioksinai (polichlorintų dibenzo-para-dioksinų (PCDD) ir polichlorintų dibenzofuranų (PCDF) suma, išreikšta Pasaulio sveikatos organizacijos (PSO) toksiškumo ekvivalentais taikant PSO-TEF (toksinio ekvivalentiškumo faktoriai, 1997 m.)) ir dioksinų tipo PCB (polichlorintų bifenilų suma, išreikšta Pasaulio sveikatos organizacijos (PSO) toksiškumo ekvivalentais taikant PSO-TEF (toksinio ekvivalentiškumo faktoriai, 1997 m.)).

                  Produktas

                  Dioksinų + furanų (PSO-TEQ) veikimo koncentracija (1)

                  Dioksinų tipo PCB (PSO-TEQ) veikimo koncentracija (1)

                  (Dioksinų, furanų ir dioksinų tipo PCB (PSO-TEQ)) tikslinė koncentracija (1)

                  Mėsa ir mėsos produktai (2)

                              —

                              atrajotojų (galvijų, avių)

                  1,5 pg/g riebalų (3)

                  1,0 pg/g riebalų (3)

                      (4)

                              —

                              naminių paukščių ir ūkiuose auginamų medžiojamųjų gyvūnų

                  1,5 pg/g riebalų (3)

                  1,5 pg/g riebalų (3)

                      (4)

                              —

                              kiaulių

                  0,6 pg/g riebalų (3)

                  0,5 pg/g riebalų (3)

                      (4)

                  Sausumos gyvūnų kepenys ir jų antriniai produktai

                  4,0 pg/g riebalų (3)

                  4,0 pg/g riebalų (3)

                      (4)

                  Žuvų raumenų mėsa, žuvininkystės produktai ir jų antriniai produktai, išskyrus ungurius (5)
                      (6)
                      (7)

                  3,0 pg/g gyvojo svorio

                  3,0 pg/g gyvojo svorio

                      (4)

                  Ungurio (Anguilla anguilla) raumenų mėsa ir jo produktai (5)
                      (6)
                      (7)

                  3,0 pg/g gyvojo svorio

                  6,0 pg/g gyvojo svorio

                      (4)

                  Pienas (8) ir pieno produktai, įskaitant sviesto riebalus

                  2,0 pg/g riebalų (3)

                  2,0 pg/g riebalų (3)

                      (4)

                  Vištų kiaušiniai ir kiaušinių produktai (9)

                  2,0 pg/g riebalų (3)

                  2,0 pg/g riebalų (3)

                      (4)

                  Aliejus ir riebalai

            –   Gyvūniniai riebalai

                              – –

                              atrajotojų

                  1,5 pg/g riebalų

                  1,0 pg/g riebalų

                      (4)

                              – –

                              naminių paukščių ir ūkiuose auginamų medžiojamųjų gyvūnų

                  1,5 pg/g riebalų

                  1,5 pg/g riebalų

                      (4)

                              – –

                              kiaulių

                  0,6 pg/g riebalų

                  0,5 pg/g riebalų

                      (4)

                              – –

                              gyvūnų riebalų mišiniai

                  1,5 pg/g riebalų

                  0,75 pg/g riebalų

                      (4)

                              –

                              Augalinis aliejus ir riebalai

                  0,5 pg/g riebalų

                  0,5 pg/g riebalų

                      (4)

                              –

                              Jūros gyvūnų taukai (žuvų kūno taukai, žuvų kepenų taukai ir kitų jūros organizmų taukai, skirti žmonėms vartoti)

                  1,5 pg/g riebalų

                  6,0 pg/g riebalų

                      (4)

                  Vaisiai, daržovės ir grūdai

                  0,4 ng/kg produkto

                  0,2 ng/kg produkto

                      (4)

         (1)  Viršutinė ribinė koncentracija: viršutinė ribinė koncentracija apskaičiuojama darant prielaidą, kad visos giminingų junginių vertės, mažesnės už kiekybinio nustatymo ribą, yra lygios kiekybinio nustatymo ribai.

         (2)  Galvijų, avių, kiaulių, naminių paukščių ir ūkiuose auginamų medžiojamųjų gyvūnų mėsa, kaip apibrėžta 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 853/2004, nustatančio konkrečius gyvūninės kilmės maisto produktų higienos reikalavimus, I priede (OL L 139, 2004 4 30), išskyrus tame priede apibrėžtus valgomuosius subproduktus.

         (3)  Veikimo koncentracija netaikoma maisto produktams, kurių sudėtyje yra < 1 % riebalų.

         (4)  Tikslinė koncentracija bus nustatyta iki 2008 m. pabaigos.

         (5)  Žuvų raumenų mėsa ir žuvininkystės produktai, apibrėžti Tarybos reglamento (EB) Nr. 104/2000 1 straipsnio sąrašo a, b, c, e ir f punktuose nurodytose kategorijose (OL L 17, 2000 1 21, p. 22. Reglamentas su pakeitimais, padarytais 2003 m. Stojimo aktu). Veikimo koncentracijos vertės taikomos vėžiagyviams, išskyrus rudąją krabų mėsą ir omarų bei panašių stambiųjų vėžiagyvių (Nephropidae ir Palinuridae) galvas ir krūtinės dalies mėsą ir galvakojams moliuskams be vidaus organų.

         (6)  Jei žuvis skirta valgyti visa, didžiausia leistina koncentracija taikoma visai žuviai.

         (7)  Kai viršijama veikimo koncentracija, tam tikrais atvejais nėra būtina atlikti su taršos šaltiniu susijusio tyrimo, nes kai kurioms žuvų rūšims tam tikruose rajonuose foninė koncentracija siekia arba viršija veikimo koncentraciją. Tačiau tais atvejais, kai veikimo koncentracija viršijama, reikia registruoti visą informaciją, tokią kaip mėginių ėmimo periodas, geografinė kilmė, žuvų rūšys ir pan., kad ateityje galima būtų imtis priemonių dėl dioksinų ir dioksinų tipo PCB junginių žuvyje ir žuvies produktuose.

         (8)  Pienas (Reglamento (EB) Nr. 853/2004 I priede apibrėžtas žalias pienas, pienas, skirtas produktams pieno pagrindu gaminti ir termiškai apdorotas pienas).

         (9)  Vištų kiaušiniai ir kiaušinių produktai, apibrėžti Reglamento (EB) Nr. 853/2004 I priede.


title: 2010 m. kovo 2 d. Komisijos rekomendacija dėl taršos etilkarbamatu kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite prevencijos ir mažinimo ir dėl etilkarbamato koncentracijos šiuose gėrimuose stebėjimo (Tekstas svarbus EEE)

text:
               3.3.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 52/53

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2010 m. kovo 2 d.
   dėl taršos etilkarbamatu kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite prevencijos ir mažinimo ir dėl etilkarbamato koncentracijos šiuose gėrimuose stebėjimo
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2010/133/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Europos maisto saugos tarnybos (toliau – EMST) specialistų grupė teršalų maisto grandinėje klausimais 2007 m. rugsėjo 20 d. priėmė mokslinę nuomonę dėl etilkarbamato ir cianido rūgšties maiste ir gėrimuose (1). Šioje nuomonėje specialistų grupė nustatė etilkarbamato poveikio ribas (toliau – PR) pagal skirtingus maisto ir gėrimų vartojimo scenarijus. Specialistų grupė, remdamasi nustatytomis PR, priėjo prie išvados, kad etilkarbamatas alkoholiniuose gėrimuose, ypač kaulavaisių brendyje, pavojingas sveikatai ir rekomendavo imtis etilkarbamato koncentracijos šiuose gėrimuose mažinimo priemonių. Kadangi cianido rūgštis yra svarbus etilkarbamato susidarymo kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite pirmtakas, specialistų grupė priėjo prie išvados, kad siekiant apsisaugoti nuo etilkarbamato susidarymo šiuos produktus laikant, nustatant minėtas priemones didelis dėmesys turėtų būti kreipiamas į cianido rūgštį ir kitus etilkarbamato pirmtakus.

               (2)

               Didžiausias leidžiamasis cianido rūgšties kiekis kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite nustatytas 2008 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 110/2008 dėl spiritinių gėrimų apibrėžimo, apibūdinimo, pateikimo, ženklinimo ir geografinių nuorodų apsaugos bei panaikinančiame Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1576/89 (2). Šiame reglamente nurodyta, kad didžiausias leidžiamasis cianido rūgšties kiekis kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite yra 7 gramai hektolitre absoliutaus alkoholio (70 mg/l).

               (3)

               Laikoma, kad etilkarbamato koncentracijos kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite mažinimo ir prevencijos praktikos nuostatai yra tinkama priemonė atsižvelgti į EMST rekomendacijas. Šiuose nuostatuose rekomenduojami gerosios gamybos patirties (toliau – GGP) pavyzdžiai, nes įrodyta, kad taikant šią patirtį galima sumažinti etilkarbamato koncentraciją. Siekis, kad etilkarbamato koncentracija vartojimui paruoštame spirite būtų 1 mg/l yra tikroviškas ir įgyvendinamas, jei vadovaujamasi gerąja patirtimi.

               (4)

               Etilkarbamato koncentraciją kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite reikėtų stebėti trejus metus ir po tų trejų metų šių praktikos nuostatų poveikis turėtų būti vertinamas pagal gautus duomenis. Be to, turėtų būti vertinama galimybė nustatyti didžiausią leidžiamąją koncentraciją,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Valstybėms narėms rekomenduojama

               1.

               imtis reikiamų priemonių užtikrinti, kad visi su kaulavaisių spirito ir kaulavaisių išspaudų spirito gamyba, pakavimu, vežimu, laikymu ir sandėliavimu susiję ūkinės veiklos vykdytojai laikytųsi šios rekomendacijos priede pateiktų „etilkarbamato koncentracijos kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite mažinimo ir prevencijos praktikos nuostatų“;

               2.

               užtikrinti, kad būtų imtasi visų tinkamų priemonių, kad etilkarbamato koncentracija kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite būtų kuo mažesnė, siekiant, kad ji būtų 1 mg/l;

               3.

               2010 m., 2011 m. ir 2012 m. stebėti etilkarbamato koncentraciją kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite siekiant vertinti šios rekomendacijos priede pateiktų praktikos nuostatų poveikį;

               4.

               iki kiekvienų metų birželio 1 d. pranešti EMST praėjusių metų stebėjimo duomenis, pateikiant EMST prašomos informacijos ir EMST nustatytu formatu;

               5.

               laikytis mėginių ėmimo tvarkos vykdant stebėjimo programą, kaip nurodyta 2007 m. kovo 28 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 333/2007 nustatančio mėginių ėmimo ir analizės metodus vykdant oficialią švino, kadmio, gyvsidabrio, neorganinio alavo, 3-MCPD ir benzo(a)pireno koncentracijos maisto produktuose kontrolę (3) priedo B dalyje;

               6.

               vykdyti etilkarbamato tyrimus remiantis kriterijais, išdėstytais 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių (4), III priedo 1 ir 2 punktuose.

      Priimta Briuselyje 2010 m. kovo 2 d.

            Komisijos vardu

         John DALLI

            Komisijos narys

      (1)  Europos maisto saugos tarnybos (EMST) specialistų grupės teršalų maisto grandinėje klausimais Komisijos prašymu priimta nuomonė dėl etilkarbamato ir cianido rūgšties maiste ir gėrimuose, EMST leidinys (2007 m.), leidinio Nr. 551, p. 1. (http://www.efsa.europa.eu/en/scdocs/doc/Contam_ej551_ethyl_carbamate_en_rev.1,3.pdf)

      (2)  OL L 39, 2008 2 13, p. 16.

      (3)  OL L 88, 2007 3 29, p. 29.

      (4)  OL L 165, 2004 4 3, p. 1.

      PRIEDAS

         Taršos etilkarbamatu kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite prevencijos ir mažinimo ir praktikos nuostatai

      ĮVADAS

                  1.

                  Etilkarbamatas – junginys, kurio savaime yra raugintuose maisto produktuose ir alkoholiniuose gėrimuose, kaip antai duonoje, jogurte, sojos padaže, vyne, aluje ir ypač – kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite, dažniausiai gaunamame iš vyšnių, slyvų, mirabelių ir abrikosų.

                  2.

                  Etilkarbamatas gali susidaryti iš įvairių maiste ir gėrimuose esančių medžiagų, įskaitant vandenilio cianidą (arba cianido rūgštį), karbamidą, citruliną ir kitus N–karbamilo junginius. Daugeliu atvejų cianatas greičiausiai yra pagrindinis pirmtakas, kuriam reaguojant su etanoliu susidaro etilkarbamatas.

                  3.

                  Kaulavaisių distiliatuose (kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite) etilkarbamatas gali susidaryti iš kauliukuose esančių cianogeninių glikozidų. Spaudžiant vaisius galima pažeisti kauliukus ir kauliukų cianogeniniai glikozidai vaisių mentale gali susimaišyti su fermentais. Tada cianogeniniai glikozidai yra suskaidomi į cianido rūgštį ir (arba) cianidus. Be to, cianido rūgštis gali išsiskirti iš nepažeistų kauliukų, jei raugintas mentalas yra ilgai laikomas. Distiliavimo procese cianido rūgštį galima sodrinti visose frakcijose. Veikiamas šviesa cianidas oksiduojamas iki cianato, kuris reaguoja su etanoliu ir susidaro etilkarbamatas. Jei reakcija prasidėjo, ji nesustabdoma.

                  4.

                  Etilkarbamato koncentraciją galima labai sumažinti dviem skirtingais būdais: pirmasis būdas – mažinti pagrindinių pirmtakais esančių medžiagų koncentraciją; antrasis būdas – mažinti šių medžiagų reakcijų tendenciją sudaryti cianatus. Pagrindiniai įtaką darantys veiksniai – pirmtakų (pvz. cianido rūgšties ir cianidų) koncentracija ir laikymo sąlygos, kaip antai šviesos poveikis ir temperatūra.

                  5.

                  Nors iki šiol jokio artimo cianido rūgšties koncentracijos ir etilkarbamato ryšio nenustatyta, aišku, kad tam tikromis sąlygomis dėl didelės cianido rūgšties koncentracijos susidaro didelė etilkarbamato koncentracija. Siejama, kad jei susidarytų didesnė etilkarbamato koncentracija, cianido rūgšties galutiniame distiliate koncentracija būtų 1 mg/l arba daugiau (1), (2).

                  6.

                  I dalyje išsamiai aprašytas gamybos procesas. II dalyje išdėstytos konkrečios gerosios gamybos patirties (GGP) pavyzdžiais pagrįstos rekomendacijos.

            I.   GAMYBOS PROCESO APRAŠYMAS

                  7.

                  Vaisių spirito ir vaisių išspaudų spirito gamybos procese nesmulkinti vaisiai spaudžiami ir rauginami, po to – distiliuojami. Paprastai šis procesas vyksta toliau nurodytais etapais:

                              —

                              nesmulkinti prinokę vaisiai traiškomi,

                              —

                              mentalas rauginamas nerūdijančio plieno talpyklose arba kituose raugti tinkamuose induose,

                              —

                              raugintas mentalas perkeliamas į distiliavimo prietaisą, dažnai – į varinį indą,

                              —

                              raugintas mentalas tinkamai kaitinamas, kad lėtai pradėtų garuoti alkoholis,

                              —

                              alkoholio garai vėsinami tinkamoje (pvz. nerūdijančio plieno) talpykloje, kurioje garai kondensuojasi ir yra surenkami,

                              —

                              atsiskiria trys atskiros alkoholio frakcijos: pradinė frakcija (angl. heads), tarpinė frakcija (angl. hearts) ir galutinė frakcija (angl. tails).

                  8.

                  Distiliuojant pirmiausia pradeda garuoti pradinė frakcija, kurią paprastai galima atpažinti iš tirpiklį ar laką primenančio kvapo. Iš esmės ši frakcija vartojimui netinka, todėl ją reikėtų nupilti.

                  9.

                  Vidurinis distiliavimo etapas (tarpinė frakcija), kai distiliuojamas pagrindinis visų rūšių spirito alkoholis – etilo alkoholis (etanolis). Visuomet surenkama tai, kas gaunama šiame distiliavimo etape, kai kitų nei etanolio eterių kiekis yra mažiausias, o vaisių aromatai – gryniausi.

                  10.

                  Galutinėje frakcijoje yra acto rūgšties ir fuzelio, kuriuos dažniausiai galima atpažinti iš nemalonaus actą ar augalus primenančio kvapo. Šią frakciją taip pat reikia nupilti, tačiau galima pakartotinai distiliuoti, kadangi galutinėje frakcijoje visuomet yra nedidelis etanolio kiekis.

            II.   REKOMENDUOJAMOS GEROSIOS GAMYBOS PATIRTIES (GGP) PAVYZDŽIAIS PAGRĮSTOS TAISYKLĖS

         Žaliavos ir vaisių mentalo paruošimas

                  11.

                  Žaliavos ir vaisių mentalo paruošimas turėtų būti tinkami, kad neišsiskirtų cianido rūgštis.

                  12.

                  Kaulavaisiai turėtų būti labai geri, mechaniškai nepažeisti ir mikrobiologiškai nepakenkti.

                  13.

                  Pirmiausia reikėtų išimti vaisių kauliukus.

                  14.

                  Jei kauliukai neišimami, vaisius reikėtų spausti švelniai, kad nesusitraiškytų kauliukai.

         Rauginimas

                  15.

                  Į suspaustus vaisius reikėtų įdėti alkoholio gamybai atrinktas mielių padermes laikantis naudojimo instrukcijos.

                  16.

                  Suspaustus raugintus vaisius reikėtų tvarkyti laikantis griežtų higienos standartų ir kuo labiau mažinant šviesos poveikį. Raugintą vaisių mentalą iki distiliavimo reikėtų laikyti kuo trumpiau, kadangi ilgai laikant mentalą cianido rūgštis gali išsiskirti ir iš nepažeistų kauliukų.

         Distiliavimo įranga

                  17.

                  Distiliavimo įranga ir distiliavimo procesas turėtų būti tinkami, kad cianido rūgštis nepatektų į distiliatą.

                  18.

                  Distiliavimo įrangoje turėtų būti automatinio skalavimo įrenginiai, taip pat turėtų būti naudojami vario kataliziniai keitikliai. Automatinio skalavimo įrenginiais distiliatorius išvalomas, o cianido rūgštis surišama vario kataliziniais keitikliais ir nepatenka į distiliatą.

                  19.

                  Automatinio skalavimo įrenginių nereikia, jei distiliavimo procesas netolydus. Distiliavimo įrangą reikėtų sistemingai ir nuodugniai plauti.

                  20.

                  Tam tikrais atvejais, kai nenaudojami vario kataliziniai keitikliai ar kitos specialios cianido atskyrimo medžiagos, prieš distiliavimą į raugintą vaisių mentalą reikėtų įdėti vario veikliųjų medžiagų. Vario veikliosios medžiagos skirtos cianido rūgščiai surišti. Vario veikliąsias medžiagas, parduodamas specialiose parduotuvėse, reikėtų vartoti labai atsargiai laikantis gamintojo nurodymų.

         Distiliavimo procesas

                  21.

                  Reikėtų, kad raugintame mentale esantys kauliukai nepatektų į distiliavimo prietaisą.

                  22.

                  Distiliavimas turi vykti taip, kad alkoholis garuotų lėtai, pvz., kaitinimo šaltiniu pasirenkant garus, o ne atvirą liepsną.

                  23.

                  Pradines distiliato frakcijas reikėtų kruopščiai atskirti.

                  24.

                  Po to reikėtų surinkti tarpines frakcijas ir laikyti jas tamsoje. Kai alkoholio kiekis rinktuve yra 50 tūrio proc., reikėtų pradėti rinkti galutines frakcijas, kad visas etilkarbamatas, kuris galėjo susidaryti, būtų atskirtas galutinėje frakcijoje.

                  25.

                  Atsiskyrusias galutines frakcijas, kuriose gali būti etilkarbamato, reikėtų surinkti, ir jei jos vėl distiliuojamos, kiekvieną frakciją reikėtų pakartotinai distiliuoti atskirai.

         Distiliato tikrinimas, pakartotinis distiliavimas ir laikymas

         Cianido rūgštis

                  26.

                  Distiliatuose reikėtų reguliariai tikrinti cianido rūgšties koncentraciją. Koncentracija nustatoma atitinkamais bandymais, kaip antai naudojantis greito cianido rūgšties kiekio nustatymo komplektu arba specialiose laboratorijose.

                  27.

                  Jei cianido rūgšties koncentracija distiliate didesnė nei 1 mg/l, jei tinkama, rekomenduojama pakartotinai distiliuoti naudojant katalizinius keitiklius arba vario veikliąsias medžiagas (plg. 18 ir 20 punktus).

                  28.

                  Distiliatus, kuriuose cianido rūgšties koncentracija beveik siekia 1 mg/l, taip pat geriausia pakartotinai distiliuoti, o jei tai neįmanoma – kuo trumpiau laikyti neperšviečiamuose buteliuose arba dengiančiose dėžėse, kad laikant nesusidarytų etilkarbamatas.

         Etilkarbamatas

                  29.

                  Rekomenduojama etilkarbamato koncentraciją nustatinėti tuose distiliatuose, kuriuose gali būti susidaręs šis junginys (t. y. distiliatuose, kurių gamybos eiga nežinoma, kuriuose cianido koncentracija didesnė, kurie laikyti šviesoje). Etilkarbamato koncentracija gali būti nustatyta tik specialiose laboratorijose.

                  30.

                  Jei etilkarbamato koncentracija distiliate didesnė nei siekiamas 1 mg/l lygis, jei tinkama, distiliatą reikėtų pakartotinai distiliuoti.

         (1)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., „Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden“ (I), Kleinbrennerei 1998 m., t. 11, p. 9–13.

         (2)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., „Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden“ (II), Kleinbrennerei 1999 m., t. 1, p. 5–13.


title: 2006 m. spalio 23 d. Komisijos rekomendacija dėl Bulgarijos ir Rumunijos stojimo pritaikanti Rekomendaciją 2000/473/Euratomas dėl Euratomo sutarties 36 straipsnio, susijusio su aplinkos radioaktyviosios taršos monitoringu siekiant įvertinti bendrąjį poveikį gyventojams, taikymo (pranešta dokumentu Nr. C(2006) 4931)

text:
               24.10.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 293/17

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2006 m. spalio 23 d.
   dėl Bulgarijos ir Rumunijos stojimo pritaikanti Rekomendaciją 2000/473/Euratomas dėl Euratomo sutarties 36 straipsnio, susijusio su aplinkos radioaktyviosios taršos monitoringu siekiant įvertinti bendrąjį poveikį gyventojams, taikymo
   (pranešta dokumentu Nr. C(2006) 4931)
   (2006/715/Euratomas)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Bulgarijos ir Rumunijos stojimo sutartį, ypač jos 4 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į Bulgarijos ir Rumunijos stojimo aktą, ypač jo 56 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Pagal Stojimo akto 56 straipsnį, jeigu dėl stojimo būtina daryti po 2007 m. sausio 1 d. galiosiančių aktų adaptacijas, o būtinos adaptacijos nebuvo numatytos Stojimo akte arba jo prieduose, visai atvejais, jeigu pirminį aktą priėmė Komisija, Komisija priima būtinas aktų adaptacijas.

               (2)

               Konferencijos, kurioje buvo parengta Stojimo sutartis, Baigiamajame akte nurodoma, kad Aukštosios Susitariančiosios Šalys pasiekė politinį susitarimą dėl institucijų priimtų daugelio aktų adaptacijų, reikalingų dėl stojimo, ir pasiūlė Tarybai ir Komisijai priimti šias adaptacijas prieš įstojimą, prireikus jas užbaigus ir atnaujinus, atsižvelgiant į Sąjungos teisės raidą.

               (3)

               Todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti 2000 m. birželio 8 d. Komisijos rekomendaciją 2000/473/Euratomas dėl Euratomo sutarties 36 straipsnio, susijusio su aplinkos radioaktyviosios taršos monitoringu siekiant įvertinti bendrąjį poveikį gyventojams, taikymo (1),

         REKOMENDUOJA:

               1)

               Rekomendacija 2000/473/Euratomas iš dalies keičiama taip, kaip nurodyta priede.

               2)

               Ši rekomendacija įsigalioja tik tuo atveju, jei įsigalioja Bulgarijos ir Rumunijos stojimo sutartis, ir tik nuo jos įsigaliojimo dienos.

               3)

               Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2006 m. spalio 23 d.

            Komisijos vardu

         Olli REHN

            Komisijos narys

      (1)  OL L 191, 2000 7 27, p. 37. Rekomendacija su pakeitimais, padarytais 2003 m. Stojimo aktu.

      PRIEDAS
      APLINKA
      APSAUGA NUO RADIACIJOS
      32000 H 0473: 2000 m. birželio 8 d. Komisijos rekomendacija 2000/473/Euratomas dėl Euratomo sutarties 36 straipsnio, susijusio su aplinkos radioaktyviosios taršos monitoringu siekiant įvertinti bendrąjį poveikį gyventojams, taikymo (OL L 191, 2000 7 27, p. 37) su pakeitimais, padarytais:

                  —

                  12003 T: Aktu dėl stojimo sąlygų ir Sutarčių pritaikomųjų pataisų – Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Slovėnijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos stojimas (OL L 236, 2003 9 23, p. 33).

            II priedo lentelė papildoma taip:

                     „BG

                     Bulgarija

                     RO

                     Rumunija“

      o žemėlapis pakeičiamas taip:

         „Geografinių regionų apibrėžimas

            “.


title: 2005 m. gegužės 20 d. Europos Centrinio Banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl De Nederlandsche Bank išorės auditoriaus (ECB/2005/9)

text:
               22.6.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 151/29

      EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA

   2005 m. gegužės 20 d.
   skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl De Nederlandsche Bank išorės auditoriaus
   (ECB/2005/9)
   (2005/C 151/08)
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statutą, ypač į jo 27.1 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Europos centrinio banko (ECB) ir Eurosistemos nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomas išorės auditorius, kurį rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba.

               (2)

               Dabartinio De Nederlandsche Bank (toliau — DNB) išorės auditoriaus įgaliojimai baigėsi ir nebus atnaujinami. Todėl nuo 2005 finansinių metų turi būti paskirtas išorės auditorius.

               (3)

               DNB išrinko Josephus Andreas Nijhuis, registruotą auditorių ir PricewaterhouseCoopers BV valdybos pirmininką, veikiantį savo vardu, savo išorės auditoriumi nuo 2005 finansinių metų, ir ECB mano, jog išrinktas auditorius atitinka būtinus reikalavimus.

               (4)

               Išorės auditoriaus įgaliojimai bus neribotam laikotarpiui, bet turėtų būti patvirtinami kiekvienais metais,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Rekomenduojama skirti Josephus Andreas Nijhuis, registruotą auditorių ir PricewaterhouseCoopers BV valdybos pirmininką, veikiantį savo vardu, DNB išorės auditoriumi nuo 2005 finansinių metų neribotam laikotarpiui, priklausomai nuo jo įgaliojimų patvirtinimo kiekvienais metais.

      Pasirašyta Frankfurte prie Maino, 2005 m. gegužės 20 d.

            ECB pirmininkas

         Jean-Claude TRICHET


title: 2008 m. gruodžio 4 d. Komisijos rekomendacija dėl radioaktyviųjų atliekų ir panaudoto kuro eksporto į trečiąsias šalis kriterijų (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 7570)

text:
               17.12.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 338/69

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2008 m. gruodžio 4 d.
   dėl radioaktyviųjų atliekų ir panaudoto kuro eksporto į trečiąsias šalis kriterijų
   (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 7570)
   (2008/956/Euratomas)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 33 straipsnio antrą dalį ir 124 straipsnio antrą įtrauką,
   atsižvelgdama į 2006 m. lapkričio 20 d. Tarybos direktyvą 2006/117/Euratomas dėl radioaktyviųjų atliekų ir panaudoto branduolinio kuro vežimo priežiūros ir kontrolės (1), ypač į jos 16 straipsnio 2 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Priemonės, skirtos apsaugoti nuo radioaktyviųjų atliekų ir panaudoto kuro skleidžiamos jonizuojančiosios spinduliuotės pavojaus, yra grindžiamos tarptautiniu lygiu suderintais radiacinės saugos principais.

               (2)

               Kad tokie principai būtų veiksmingi, jie turi būti įtraukti į nacionalinę reglamentavimo sistemą.

               (3)

               Atsižvelgiant į Bendrijoje vyraujančią saugos kultūrą, susijusią su radioaktyviųjų medžiagų naudojimu, reikia veiksmingai atskirti reguliavimo institucijų ir ūkio subjektų funkcijas, kad būtų užtikrintas tinkamas radioaktyviųjų medžiagų ir panaudoto kuro tvarkymas.

               (4)

               Sprendimą patvirtinti radioaktyviųjų medžiagų ar panaudoto kuro vežimą į trečiąsias šalis priima eksportuojančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos.

               (5)

               Eksportuojančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos, remdamosi Direktyvos 2006/117/Euratomas 16 straipsnio 1 dalies c punktu, turėtų parengti nuomonę apie trečiųjų šalių administracinį ir techninį pajėgumą saugiai tvarkyti radioaktyviąsias atliekas bei panaudotą kurą ir apie jų reguliavimo sistemų tinkamumą.

               (6)

               Įgyvendindamos tuos kriterijus valstybės narės turėtų taikyti trečiųjų šalių hierarchijos principą.

               (7)

               Jungtinė panaudoto kuro tvarkymo saugos ir radioaktyviųjų atliekų tvarkymo saugos konvencija yra pagrindinė tarptautinė teisinė priemonė, susijusi su panaudoto kuro ir radioaktyviųjų atliekų tvarkymo sauga.

               (8)

               Tvirtinant radioaktyviųjų atliekų ar panaudoto kuro vežimą į trečiąją šalį, be nustatytų kriterijų laikymosi, galima atsižvelgti į kitus dalykus, pvz., politinius, ekonominius, socialinius, etinius, mokslinius ir visuomenės saugumo aspektus.

               (9)

               Direktyvos 2006/117/Euratomas 2 straipsnis yra susijęs su valstybės narės ar valstybės narės įmonės, į kurią turi būti vežamos radioaktyviosios atliekos perdirbti arba kitos medžiagos siekiant atskirti radioaktyviąsias atliekas, teise po apdorojimo radioaktyviąsias atliekas grąžinti į jų kilmės šalį. Jame taip pat nustatyta, kad Direktyva 2006/117/Euratomas neturi įtakos valstybės narės arba toje valstybėje narėje esančios įmonės, į kurią perdirbimo tikslais turi būti vežamas panaudotas kuras, teisei grąžinti į jo kilmės šalį perdirbimo metu gautas radioaktyviąsias atliekas.

               (10)

               Šia rekomendacija nustatyti kriterijai atitinka pagal Direktyvos 2006/117/Euratomas 21 straipsnį įsteigto patariamojo komiteto nuomonę,

         REKOMENDUOJA:

               1.

               Laikytis šių pagrindinių reikalavimų, susijusių su radioaktyviųjų medžiagų arba panaudoto kuro eksportu į trečiąsias šalis, nurodytas Direktyvos 2006/117/Euratomas 16 straipsnio 1 dalies c punkte:

                           a)

                           parengti ir įgyvendinti nacionalines darbuotojų ir visuomenės radiologinės saugos nuostatas; jos turėtų derėti su atitinkamais tarptautiniu lygiu patvirtintais radiacinės saugos standartais;

                           b)

                           nustatyti darnią teisėkūros sistemą su radioaktyviųjų medžiagų (įskaitant radioaktyviąsias atliekas ir panaudotą kurą) keliamu pavojumi susijusiai veiklai reglamentuoti;

                           c)

                           sukurti veiksmingas nepriklausomas reguliavimo institucijas, kurios būtų kompetentingos išduoti licencijas, jas persvarstyti ir vertinti poreikius, taip pat būtų atsakingos už patikrinimo bei vykdymo funkcijas ir turėtų pakankamai išteklių;

                           d)

                           aiškiai atskirti įvairiuose panaudoto kuro ir radioaktyviųjų atliekų tvarkymo etapuose dalyvaujančių įstaigų, ypač ūkio subjektų ir reguliavimo institucijų, atsakomybę;

                           e)

                           įdiegti sistemą, kuria naudodamosi radioaktyviąsias atliekas ar panaudotą kurą tvarkančios organizacijos teiktų ataskaitas minėtoms institucijoms arba gautų pastarųjų leidimus;

                           f)

                           užtikrinti, kad už panaudoto kuro ir radioaktyviųjų atliekų tvarkymo saugą pirmiausia būtų atsakingas atitinkamos licencijos turėtojas ir kad kiekvienas licencijos turėtojas vykdytų įsipareigojimus;

                           g)

                           užtikrinti, kad būtų pakankamai kvalifikuotų darbuotojų su sauga susijusiai veiklai vykdyti per panaudoto kuro ir radioaktyviųjų atliekų tvarkymo įrenginio eksploatavimo laikotarpį; taip pat turi būti pakankamai finansinių išteklių siekiant užtikrinti saugą eksploatuojant panaudoto kuro ir radioaktyviųjų atliekų tvarkymo įrenginius ir nutraukiant jų eksploatavimą;

                           h)

                           sukurti ir įgyvendinti tinkamą nacionalinę atsakomybės trečiajai šaliai sistemą;

                           i)

                           sukurti ir įgyvendinti tinkamas kokybės užtikrinimo programas, susijusias su panaudoto kuro ir radioaktyviųjų atliekų tvarkymo sauga;

                           j)

                           parengti tinkamas apsaugos ir korekcines priemones, įskaitant informacijos susijusioms gyventojų grupėms teikimą ir avarinių planų rengimą bei bandymą, kurios bus taikomos radiologinės avarijos atveju radiacijos patekimui į aplinką kontroliuoti ir avarijos pasekmėms švelninti.

               2.

               Kad įvertintų, ar įvykdyti pirmiau išvardyti reikalavimai, susiję su radioaktyviųjų atliekų ir panaudoto kuro eksportu į trečiąsias šalis, valstybės narės turėtų atsižvelgti į tai, kaip trečiosios šalys laikosi toliau pateiktų kriterijų:

                           a)

                           pagrindiniai kriterijai:

                                       —

                                       priklausymas Tarptautinei atominės energijos agentūrai (TATENA) ir susijusių saugos standartų laikymasis,

                                       —

                                       Jungtinės panaudoto kuro tvarkymo saugos ir radioaktyviųjų atliekų tvarkymo saugos konvencijos pasirašymas, ratifikavimas ir jos laikymasis taip išreiškiant norą vykdyti su Jungtine panaudoto kuro tvarkymo saugos ir radioaktyviųjų atliekų tvarkymo saugos konvencija susijusius įsipareigojimus,

                                       —

                                       Branduolinių medžiagų fizinės saugos konvencijos ir jos dalinių pakeitimų pasirašymas ir ratifikavimas taip įsipareigojant prisidėti prie pažeidimų, susijusių su branduolinėmis medžiagomis, prevencijos, nustatymo ir baudimo už juos,

                                       —

                                       Branduolinės saugos konvencijos, kaip svarbiausios branduolinės saugos teisinės priemonės, kurioje pateiktos svarbios avarinės parengties ir radiacinės saugos nuostatos, pasirašymas, ratifikavimas ir laikymasis,

                                       —

                                       sutikimas, kad panaudoto kuro įrenginiams būtų taikomas vienas iš TATENA saugos garantijų susitarimų, pasirašius ir ratifikavus Branduolinio ginklo neplatinimo sutartį ir susijusius papildomus protokolus, siekiant parodyti, kad panaudoto branduolinio kuro paskirtis nesikeičia, t. y. kad jis naudojamas taikiems tikslams,

                                       —

                                       Vienos konvencijos dėl civilinės atsakomybės už branduolinę žalą, Protokolo, kuriuo iš dalies keičiama Vienos konvencija dėl civilinės atsakomybės už branduolinę žalą, Konvencijos dėl papildomos kompensacijos už branduolinę žalą arba 1960 m. liepos 29 d. Konvencijos dėl atsakomybės prieš trečiąją šalį atominės energijos srityje su pakeitimais, padarytais 1964 m. sausio 28 d. papildomu protokolu ir 1982 m. lapkričio 16 d. protokolu (Paryžiaus konvencija) pasirašymas, ratifikavimas ir laikymasis, siekiant parodyti, kad pagrindinė atsakomybė dėl branduolinės žalos tenka licencijos turėtojui.

                           b)

                           Papildomi kriterijai:

                                       —

                                       Konvencijos dėl pagalbos įvykus branduolinei avarijai arba kilus radiologiniam pavojui ir Konvencijos dėl ankstyvo pranešimo apie branduolinę avariją pasirašymas, ratifikavimas ir laikymasis, siekiant parodyti, kad radiologinės avarijos atveju nukentėjusiems gyventojams bus suteikta tinkama informacija ir kad bus taikomos tinkamos apsaugos ir korekcinės priemonės, įskaitant avarinių planų rengimą ir bandymą, radiacijos patekimui į aplinką kontroliuoti ir švelninti tokios avarijos pasekmes,

                                       —

                                       tarptautinių dokumentų, susijusių su pavojingų prekių gabenimo sauga, visų pirma SOLAS (Tarptautinės konvencijos dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje) ir Čikagos konvencijos, reikalavimų laikymasis, siekiant parodyti, kad iš tiesų vykdomi veiksmingi pavojingų prekių gabenimo jūra ir oru patikrinimai.

               3.

               Nepažeidžiant 1 dalies, svarstydamos, ar patvirtinti radioaktyviųjų atliekų ar panaudoto kuro išvežimą į trečiąsias šalis, valstybių narių kompetentingos institucijos gali atsižvelgti į kitas aplinkybes, pvz., susijusias su politiniais, ekonominiais, socialiniais, etiniais, moksliniais ar visuomeniniais aspektais.

               4.

               Valstybių narių kompetentingos institucijos bendradarbiauja, kad būtų keičiamasi informacija apie tai, kaip taikoma ši rekomendacija.

      Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.
      Priimta Briuselyje, 2008 m. gruodžio 4 d.

            Komisijos vardu

         Andris PIEBALGS

            Komisijos narys

      (1)  OL L 337, 2006 12 5, p. 21.