title: 2014 m. vasario 24 d. Europos Centrinio Banko rekomendacija dėl parengiamųjų priemonių Europos centrinių bankų sistemai rinkti neapibendrintus kreditų duomenis organizavimo (ECB/2014/7)

text:
               8.4.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 103/1

         EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
   2014 m. vasario 24 d.
   dėl parengiamųjų priemonių Europos centrinių bankų sistemai rinkti neapibendrintus kreditų duomenis organizavimo
   (ECB/2014/7)
   (2014/C 103/01)
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 5 straipsnio 1 dalį ir 34 straipsnio 1 dalies trečią įtrauką,
   atsižvelgdama į 1998 m. lapkričio 23 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2533/98 dėl Europos Centrinio Banko renkamos statistinės informacijos (1), ypač į jo 8 straipsnio 5 dalį,
   kadangi:

               (1)

               pagal Sprendimą ECB/2014/6 (2) Europos Centrinis Bankas (ECB) gali taikyti nurodytas parengiamąsias priemones siekdamas sukurti ilgalaikę sistemą neapibendrintiems kreditų duomenims perduoti Europos centrinių bankų sistemos (ECBS) viduje apibrėžtiems statistiniams tikslams;

               (2)

               kad ši ilgalaikė sistema būtų taikoma veiksmingai, reikia, kad visi ECBS dalyvaujantys nariai bendradarbiautų ir taikytų vienodus kokybės standartus. Valstybių narių, kurių valiuta nėra euro ir kurios rengiasi dalyvauti šioje sistemoje, nacionaliniai centriniai bankai (NCB), taikydami parengiamąsias priemones pagal Sprendimą ECB/2014/6, turėtų bendradarbiauti tarpusavyje, taip pat su valstybių narių, kurių valiuta yra euro, NCB ir su ECB,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   I.

      Apibrėžtys

   Šioje rekomendacijoje sąvoka „neapibendrinti kreditų duomenys“ turi tokią pat reikšmę kaip ir Sprendime ECB/2014/6.
   II.

      Statistinės informacijos teikimas

   Šios rekomendacijos adresatų prašoma taikyti Sprendime ECB/2014/6 įtvirtintas nuostatas, skirtas NCB.
   III.

      Baigiamoji nuostata

   Ši rekomendacija skirta valstybių narių, kurių valiuta nėra euro, NCB, kurie rengiasi dalyvauti ilgalaikėje sistemoje neapibendrintiems kreditų duomenims perduoti ECBS viduje.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2014 m. vasario 24 d.

            ECB Pirmininkas

         Mario DRAGHI

      (1)  OL L 318, 1998 11 27, p. 8.

      (2)  2014 m. vasario 24 d. Sprendimas ECB/2014/6 dėl parengiamųjų priemonių Europos centrinių bankų sistemai rinkti neapibendrintus kreditų duomenis organizavimo (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).


				|

		52011SC0826

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Swedenand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Sweden, 2011-2014

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Švedijos 2011 m.
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone
dėl atnaujintos 2011–2014 m. Švedijos konvergencijos programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės
priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei
koordinavimo[1],
ypač į jo 9 straipsnio 3 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[2],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui įgyvendinti
naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa
2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir
daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis
veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir
konkurencingumo potencialas.
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba
priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir
Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių
(2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl
valstybių narių užimtumo politikos gairių[3], kurios kartu sudaro integruotas gaires.
Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti
formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką.
(3)
2011 m. sausio 12 d. Komisija
priėmė pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas
naujas ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei
integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje
„Europa 2020“.
(4)
2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų
Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų
prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo
7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji
pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų
ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo
rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji
paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus
įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis ir jas
įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas ir į
nacionalines reformų programas.
(5)
2011 m. balandžio 29 d. Švedija pateikė
2011 m. atnaujintą 2011–2014 m. konvergencijos programą ir
2011 m. nacionalinę reformų programą. Šios dvi programos
vertintos vienu metu.
(6)
Prieš 2008–2009 m. ekonomikos krizę Švedijos
ekonomika, skatinama tiek vidaus paklausos, tiek grynojo eksporto, tvirtai augo
daugiau kaip dešimtmetį. Kadangi ekonomika buvo orientuota į
eksportą, o finansų sektorius didelis, ją stipriai paveikė
2008 m. išorės paklausos nuosmukis ir finansų rinkų įšaldymas,
dėl to 2009 m. BVP susitraukė 5,1 %, ir nedarbo lygis nuo maždaug 6 %
išaugo iki daugiau kaip 9 %. Dėl patikimos pradinės pozicijos, kai
nereikėjo didelio koregavimo namų ūkių, bankų ir
viešajame sektoriuose, taip pat dėl tinkamo pinigų ir fiskalinės
politikos atsako nuosmukis truko gana trumpai ir daugiausia paveikė į
eksportą orientuotą gamybos sektorių. Pasaulio prekybai
atsigaunant, Švedijos ekonomika labai tvirtai ir visuotinai atsigavo – 2010 m.
realusis BVP pakilo 5,5 %. Dėl bendro automatinių stabilizatorių
ir diskrecinių priemonių poveikio fiskalinis balansas iš 3,7 % BVP
pertekliaus 2007 m. pasikeitė į 0,9 % BVP deficitą 2009 m., o
2010 m. vėl užregistruotas balansas.
(7)
Remdamasi atnaujintos konvergencijos programos
vertinimu pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad
makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos biudžeto projekcijos, yra iš
esmės patikimas, išskyrus 2012 m., kai jis pernelyg palankus. Atnaujintoje
konvergencijos programoje apibrėžta tinkama biudžeto strategija, nes ji
padėtų per ciklą pasiekti Švedijos vidutinės trukmės
tikslą, kuris yra 1 % BVP perteklius. Taip būtų užtikrinta tam
tikra atsarga, kad per būsimus nuosmukius nebūtų pažeista 3 %
BVP pamatinė vertė. Programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus
perteklius nuo 0,6 % BVP 2011 m. išaugs iki 3,7 % BVP 2014 m. (paskutiniaisiais
programos metais). Šis pagerėjimas daugiausia būtų susijęs
su numatomu stipriu ekonomikos augimu, nes programoje tais metais nenumatoma
jokių konsolidavimo priemonių. Biudžeto tikslams kylanti rizika iš
esmės subalansuota. Kadangi programoje pateikta 2011 m. pajamų
prognozė gana atsargi, biudžeto vykdymo rezultatai šiais metais
galėtų būti šiek tiek geresni, tačiau tam tikra neigiama
rizika biudžeto projekcijoms nuo 2012 m. kyla dėl palankių
makroekonominių prielaidų. Kadangi Vyriausybė nurodė, kad
2011 m. biudžeto įstatyme numatytos tolesnės ekspansinės
fiskalinės priemonės (įskaitant penktąjį mokesčio
kredito dirbantiesiems schemos žingsnį, tolesnį valstybės
pajamų mokesčiu neapmokestinamos sumos didinimą, mažesnį
PVM restoranų paslaugoms ir mažesnius pensijų mokesčius)
galėtų būti įgyvendinamos nuo 2012 m., jei būtų
pakankamai fiskalinių galimybių, kyla rizika, kad bus laikomasi
procikliškos fiskalinės politikos. Turint omenyje demografinę
perspektyvą, Švedijai svarbu toliau laikytis vidutinės trukmės
tikslo.
(8)
Galimo nestabilumo šaltinis – dabartinė
padėtis būsto ir hipotetinio kreditavimo rinkose. Per finansų
krizės piką įvykus trumpai ir švelniai korekcijai, būsto
kainos Švedijoje, kitaip nei kitose šalyse, vėl pradėjo tvirtai kilti
– ši tendencija būdinga nuo XX a. dešimtojo dešimtmečio antros
pusės ir šiuo metu kainos yra aukštesnės negu kada nors
anksčiau. Didelis būsto kainų didėjimas atitinka
didėjantį namų ūkių įsiskolinimą, kuris 2010
m. viduryje sudarė apie 170 % disponuojamų pajamų – tai yra
rekordinis dydis. Be to, už didelę hipotekinių paskolų dalį
mokamos kintamosios palūkanos ir jų amortizacija maža. Dėl to
Švedijos namų ūkiai tampa labai neatsparūs palūkanų
normų didėjimui arba užimtumo problemoms. Didelė būsto
rinkos korekcija galėtų turėti neigiamų pasekmių
makroekonominiam stabilumui, nes namų ūkiai būtų priversti
stabdyti vartojimą, kad subalansuotų savo biudžetus, ir Švedijos
bankams išaugtų finansavimo sąnaudos.
(9)
Švedijos darbo rinkoje ne ES piliečių ir
jaunimo padėtis gana prasta, palyginti su ES vidurkiu. Labai svarbu toliau
gerinti jų padėtį darbo rinkoje, siekiant ilguoju laikotarpiu
padidinti bendrą užimtumo lygį ir gerinti darbo pasiūlą,
kad būtų sprendžiamas demografinis visuomenės senėjimo
uždavinys. Šiuo metu Švedijos Vyriausybė įgyvendina įvairias
reformas, kad pagerintų abiejų grupių užimtumo padėtį,
pvz., skiria daugiau lėšų konsultavimui, etatams darbo patirčiai
įgyti, profesiniam suaugusiųjų mokymui, praktikantų mokymo
konsultavimui, tikslinėms darbo užmokesčio subsidijoms ir
tinkamesniems švedų kalbos kursams. Naujausi statistiniai duomenys aiškiai
rodo, kad Švedijos darbo rinka visapusiškai gerėja, išskyrus užsienyje
gimusių moterų padėtį.
(10)
Komisija įvertino konvergencijos programą
ir nacionalinę reformų programą[4].
Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir
socialinei bei ekonominei Švedijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES
taisyklių ir gairių, nes būtina stiprinti bendrą Europos
Sąjungos ekonomikos valdymą ES priemonėmis prisidedant prie
būsimų nacionalinių sprendimų. Jos nuomone, programomis
tinkamai sprendžiami pagrindiniai Švedijos uždaviniai. Nors Vyriausybės
fiskalinė strategija toliau laikytis vidutinės trukmės tikslo
yra tinkama, vis dėlto nuo 2012 m. reikia veikti apdairiai, kad augimui
palankiu laikotarpiu fiskalinė politika netaptų pernelyg laisva.
Reikėtų įvertinti makroekonominio disbalanso riziką,
visų pirma dėl būsto kainų ir namų ūkių
įsiskolinimo kylančią riziką. Be to, reikia stebėti ir
gerinti pažeidžiamų grupių asmenų, visų pirma jaunimo ir
užsienyje gimusių moterų, dalyvavimą darbo rinkoje.
(11)
Atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba
išnagrinėjo 2011 m. atnaujintą Švedijos konvergencijos programą
ir nuomonę[5]
pateikė visų pirma toliau pateikiamos rekomendacijos 1 punkte.
Atsižvelgdama į 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos
išvadas, Taryba išnagrinėjo Švedijos nacionalinę reformų
programą,
REKOMENDUOJA Švedijai 2011–2012 m.
imtis šių veiksmų:
(1)
Vykdyti tokią fiskalinę politiką,
kad ir toliau būtų laikomasi vidutinės trukmės tikslo ir
būtų vengiama procikliškos fiskalinės politikos dabartinio
ekonomikos pakilimo laikotarpiu.
(2)
Imtis prevencinių veiksmų makroekonominei
rizikai, susijusiai su kylančiomis būsto kainomis ir namų
ūkių įsiskolinimu, mažinti, įskaitant hipotekinio
kreditavimo sistemos reformas, nuomos reguliavimą, nekilnojamojo turto
apmokestinimą ir statybų leidimų išdavimą.
(3)
Stebėti ir gerinti jaunimo ir kitų
pažeidžiamų grupių asmenų dalyvavimą darbo rinkoje.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL C , p. .
[3]               2011 m. gegužės 19 d. Tarybos sprendimu
2011/308/ES taikytina 2011 m.
[4]               SEC(2011) 735.
[5]               Numatyta Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9
straipsnio 3 dalyje.


title: 2004 m. liepos 14 d.  ELPA priežiūros institucijos rekomendacija Nr. 193/04/KOL, dėl pranešimų, laiko limitų ir konsultacijų, numatytų Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos 7 straipsnyje

text:
               27.4.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 113/10

         ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS REKOMENDACIJA

   Nr. 193/04/KOL
   2004 m. liepos 14 d.
   dėl pranešimų, laiko limitų ir konsultacijų, numatytų Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos 7 straipsnyje
   ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJA,
   atsižvelgdama į Susitarimą dėl Europos ekonominės erdvės (1),
   atsižvelgdama į ELPA valstybių tarpusavio susitarimą dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo steigimo, ypač į jo 5 straipsnio 2 dalies b punktą,
   atsižvelgdama į EEE susitarimo XI priedo 5cl punkte nurodytą aktą, priderintą prie to Susitarimo 1 protokolu ir sektorių adaptacijomis, pateiktomis to Susitarimo XI priede (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos), ypač į jo 19 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Pagal naująją elektroninių tinklų ir paslaugų reguliavimo sistemą nacionalinės reguliavimo institucijos privalo prisidėti prie vidaus rinkos vystymo, inter alia, skaidriai bendradarbiaudamos tarpusavyje ir su Institucija ir siekiant užtikrinti nuoseklios reguliavimo praktikos plėtotę ir nuoseklų direktyvų, sudarančių naująją reguliavimo sistemą, taikymą.

               (2)

               Siekiant užtikrinti, kad nacionalinio lygio sprendimai neturėtų neigiamo poveikio EEE susitarimo veikimui arba naujosios reguliavimo sistemos tikslams, nacionalinės reguliavimo institucijos ELPA priežiūros institucijai (toliau – Institucija) ir kitoms nacionalinėms reguliavimo institucijoms Europos ekonominėje erdvėje (EEE) privalo pranešti tas planuojamas priemones, kurios yra nurodytos Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 7 straipsnio 3 dalyje.

               (3)

               Nustatytas papildomas atskirą procesą sudarantis reikalavimas, pagal kurį nacionalinės reguliavimo institucijos privalo gauti Institucijos leidimą įpareigojimams, kuriems taikoma Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/19/EB (Prieigos direktyva) 8 straipsnio 3 dalies antroji pastraipa ir kurie yra nurodyti EEE susitarimo XI priedo 5cj punkte ir priderinti prie to susitarimo 1 protokolu ir sektorių adaptacijomis to susitarimo XI priede.

               (4)

               Institucija suteikia nacionalinėms reguliavimo institucijoms, jei jos to prašo, galimybę aptarti bet kurią planuojamą priemonę, prieš ją pranešant pagal Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 7 straipsnį ir Direktyvos 2002/19/EB (Prieigos direktyva) 8 straipsnio 3 dalį. Jei pagal Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 7 straipsnio 4 dalį Institucija yra nurodžiusi nacionalinei reguliavimo institucijai, kad, jos nuomone, planuojama priemonė sukurs kliūtis EEE susitarimo veikimui arba jei ji turi rimtų abejonių dėl planuojamos priemonės suderinamumo su EEE teise, tai nacionalinei reguliavimo institucijai nedelsiant suteikiama galimybė pareikšti savo nuomonę Institucijos iškeltais klausimais.

               (5)

               Direktyva 2002/21/EC (Pagrindų direktyva) nustato tam tikrus privalomus terminus pranešimų pagal 7 straipsnį svarstymui.

               (6)

               Norint palengvinti bendradarbiavimo ir konsultacijų mechanizmą, nustatytą Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 7 straipsnyje, ir užtikrinti jo veiksmingumą, taip pat teisinio aiškumo sumetimais, reikalinga nustatyti aiškias pranešimų proceso, Institucijos pranešimų nagrinėjimo ir pirmiau minėtų teisiškai nustatytų terminų apskaičiavimo taisykles.

               (7)

               Taip pat būtų naudinga aiškiau išdėstyti procedūrinę tvarką pagal Direktyvos 2002/19/EB (Prieigos direktyva) 8 straipsnio 3 dalies antrą pastraipą.

               (8)

               Siekiant supaprastinti ir pagreitinti praneštos planuojamos priemonės nagrinėjimą, pageidautina, kad nacionalinės reguliavimo institucijos pranešimams naudotų standartinę formą (supaprastintą pranešimo formą).

               (9)

               Bendru ELPA valstybių sutarimu visoje korespondencijoje tarp ELPA valstybių ir Institucijos anglų kalba yra vartojama kaip darbo kalba. Tai nepažeidžia privačių asmenų ir įmonių teisės pateikti dokumentus bet kuria EEE kalba, kaip numatyta EEE susitarime.

               (10)

               Kad būtų laikomasi Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyvos) 8 straipsnyje nustatytų tikslų ir būtų užtikrintas nuoseklios reguliavimo praktikos plėtra ir nuoseklus tos direktyvos taikymas, svarbu laikytis jos 7 straipsnyje nustatyto pranešimų mechanizmo ir siekti, kad jis būtų kuo veiksmingesnis.

               (11)

               Kad būtų galima nuosekliai taikyti naująjį reguliavimo režimą visoje EEE ir nacionalinių reguliavimo institucijų tarpusavio bendradarbiavimas duotų kiek galima didesnę naudą, labai svarbu, kad būtų užtikrintas informacijos srautas tarp ELPA ir EEE EB ramsčio. Šiuo tikslu EEE jungtinio komiteto sprendime Nr. 11/2004 speciali adaptacija su Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 7 straipsnio 3 dalimi numato, kad „ELPA valstybių nacionalinių reguliavimo institucijų ir EB valstybių narių nacionalinių institucijų keitimasis informacija vykdomas per ELPA priežiūros instituciją ir Komisiją“.

               (12)

               ELPA ryšių komitetas pareiškė palankią nuomonę pagal Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 22 straipsnio 2 dalį,

         REKOMENDUOJA:

               1)

               Kai Direktyvoje 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) ir specialiose direktyvose apibrėžtos sąvokos vartojamos šioje rekomendacijoje, jos turi tą pačią reikšmę. Be to:

                           —

                           „Rekomendacija dėl atitinkamų rinkų“ – tai Institucijos rekomendacija 194/04/COL dėl atitinkamų produktų ir paslaugų rinkų elektroninių ryšių sektoriuje, kurioms taikomas ex ante reguliavimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos Direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos,

                           —

                           „Pranešimas“ – tai nacionalinės reguliavimo institucijos pranešimas Institucijai apie planuojamą priemonę pagal Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 7 straipsnio 3 dalį arba prašymas pagal Direktyvos 2002/19/EB (Prieigos direktyva) 8 straipsnio 3 dalį, pateiktas kartu su supaprastinta pranešimo forma, kaip numatyta šioje rekomendacijoje (I priedas).

               2)

               Jei įmanoma, pranešimai turėtų būti siunčiami elektroninėmis priemonėmis.
               Pranešimams gauti Institucija naudoja elektroninę sistemą. Tokiu atveju nacionalinės reguliavimo institucijos naudoja vien tik tokią sistemą.
               Laikoma, kad dokumentus, siųstus elektroninėmis priemonėmis, adresatas gauna tą dieną, kurią jie yra išsiųsti arba perduoti į elektroninę sistemą.
               Vadovaujantis toliau nurodytu 6 punktu, pranešimai ir patvirtinamieji dokumentai registruojami ta tvarka, kuria jie yra gauti.

               3)

               Pranešimai įsigalioja tą dieną, kai Institucija juos užregistruoja („įregistravimo data“). Įregistravimo data yra tos dienos data, kai Institucija gauna visą pranešimą.
               Institucijos tinklalapyje ir elektroninėmis priemonėmis visoms nacionalinėms reguliavimo institucijoms paskelbiama pranešimo įregistravimo data, pranešimo tema ir gauti patvirtinamieji dokumentai.

               4)

               Planuojamos nacionalinės priemonės ir jų pagrindimas bei supaprastinta pranešimo forma turi būti anglų kalba.

               5)

               Kartu su pranešamomis planuojamomis priemonėmis nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų atsiųsti dokumentus, kurių reikia, kad Institucija galėtų atlikti savo užduotis. Planuojamos priemonės turėtų būti pakankamai pagrįstos.

               6)

               Taikytinais atvejais pranešimuose turi būti nurodyta:

                           a)

                           atitinkama produktų ir paslaugų rinka;

                           b)

                           atitinkama geografinė rinka;

                           c)

                           pagrindinė įmonė (įmonės), dalyvaujanti atitinkamoje rinkoje;

                           d)

                           atitinkamos rinkos analizės rezultatai, ypač nustatyti faktai apie veiksmingos konkurencijos buvimą ar nebuvimą joje bei to priežastys;

                           e)

                           įmonė (įmonės), pripažinta atskirai ar bendrai su kitomis įmonėmis turinčia didelę įtaką rinkoje Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyvos) 14 straipsnio prasme, ir tokio pripažinimo motyvai, įrodymai ir (arba) kita faktinė informacija, pagrindžianti tokį pripažinimą;

                           f)

                           ankstesnių nacionalinės reguliavimo institucijos atliktų konsultacijų rezultatai;

                           g)

                           nacionalinės konkurencijos institucijos pareikšta nuomonė, jei tokia nuomonė buvo pareikšta;

                           h)

                           duomenys, rodantys, kad pranešimo Institucijai metu jau yra imtasi priemonių pranešti apie planuojamą priemonę nacionalinėms reguliavimo institucijoms visose kitose ELPA valstybėse Europos ekonominėje erdvėje tokiu mastu, kokiu Institucijos valdoma elektroninė sistema neužtikrina tokio pranešimo;

                           i)

                           kai pranešama apie planuojamas priemones, kurioms taikomi Direktyvos 2002/19/EB (Prieigos direktyva) 5 ar 8 straipsniai arba Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/22/EB (Universaliųjų paslaugų direktyva) 16 straipsnis (2), siūlomas specialus reguliavimo įpareigojimas (įpareigojimai) ištaisyti veiksmingos konkurencijos nebuvimą atitinkamoje rinkoje arba tuo atveju, kai atitinkamoje rinkoje yra veiksminga konkurencija ir tokie įpareigojimai toje rinkoje jau buvo nustatyti, siūlomos priemonės atšaukti tuos įpareigojimus.

               7)

               Kai rinkos analizės tikslais siūlomoje priemonėje atitinkama rinka apibrėžiama kitaip nei rinkų apibrėžimo rekomendacijoje dėl atitinkamų rinkų, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų pateikti pakankamus motyvus, kuriais remiantis buvo taikomi tokios rinkos apibrėžimui pasirinkti kriterijai.

               8)

               Pranešimuose pagal Direktyvos 2002/19/EB (Prieigos direktyva) 8 straipsnio 3 dalies antrą pastraipą taip pat turėtų būti pateiktas pagrindimas, kodėl didelę įtaką rinkoje turintiems operatoriams turėtų būti skirti kiti įpareigojimai, nei tie, kurie yra išvardyti tos direktyvos 9–13 straipsniuose.

               9)

               Pranešimuose, kuriems taikoma Direktyvos 2002/19/EB (Prieigos direktyva) 8 straipsnio 5 dalis, tai pat turėtų būti pakankami motyvai, kodėl reikia planuojamos priemonės tam, kad būtų laikomasi tarptautinių įsipareigojimų.

               10)

               Pranešimai, kuriuose yra pateikta 6 punkte nurodyta taikytina informacija, laikomi išsamiais. Kai pranešime informacija, įskaitant dokumentus, yra neišsami kokiu nors reikšmingu atžvilgiu, Institucija per penkias darbo dienas nuo jo gavimo atitinkamai nacionalinei reguliavimo institucijai apie tai praneša ir nurodo, kokiu mastu, jos nuomone, pranešimas yra neišsamus. Pranešimas neregistruojamas tol, kol nacionalinė reguliavimo institucija nepateikia reikalingos informacijos. Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 7 straipsnio tikslais pranešimas įsigalioja tą dieną, kurią Institucija gauna išsamią informaciją.

               11)

               Nepažeidžiant pirmiau nurodyto 6 punkto, užregistravusi pranešimą, Institucija pagal Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 5 straipsnio 2 dalį gali prašyti atitinkamos nacionalinės reguliavimo institucijos pateikti papildomos informacijos ar paaiškinimo. Nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų pasistengti prašomą informaciją pateikti per tris darbo dienas, kai tokia informacija yra lengvai prieinama.

               12)

               Kai Institucija turi pastabų pagal Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 7 straipsnio 3 dalį, ji jas atitinkamai nacionalinei reguliavimo institucijai praneša elektroninėmis priemonėmis ir tokias pastabas paskelbia savo tinklalapyje.

               13)

               Kai nacionalinė reguliavimo institucija turi pastabų pagal Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 7 straipsnio 3 dalį, ji jas praneša elektroninėmis priemonėmis Institucijai ir kitoms nacionalinėms reguliavimo institucijoms.

               14)

               Kai Institucija, taikydama Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 7 straipsnio 4 dalį, mano, kad planuojama priemonė sukurs kliūtis EEE susitarimo veikimui, arba turi rimtų abejonių dėl jos suderinamumo su EEE teise, ypač su tikslais, nurodytais Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 8 straipsnyje, arba vėliau:

                           a)

                           atsiima minėtus prieštaravimus; arba

                           b)

                           priima sprendimą, reikalaujantį, kad nacionalinė reguliavimo institucija atšauktų planuojamą priemonę,

                     ji apie tai nacionalinei reguliavimo institucijai praneša elektroninėmis priemonėmis ir paskelbia savo tinklalapyje.

               15)

               Pranešimų pagal Direktyvos 2002/19/EB (Prieigos direktyva) 8 straipsnio 3 dalies antrą pastraipą atveju Institucija, veikdama pagal tos direktyvos 14 straipsnio 2 dalį, paprastai ne vėliau kaip per tris mėnesius priima sprendimą, leidžiantį arba neleidžiantį nacionalinei institucijai priimti siūlomą priemonę. Dėl tam tikrų nurodytų sunkumų Institucija gali nuspręsti pratęsti šį laikotarpį dar dviem mėnesiams.

               16)

               Nacionalinė reguliavimo institucija bet kuriuo metu gali nuspręsti atšaukti praneštą planuojamą priemonę, ir tokiu atveju praneštoji priemonė išbraukiama iš registro. Apie tai Institucija paskelbia savo tinklalapyje.

               17)

               Kai nacionalinė reguliavimo institucija, gavusi iš Institucijos ar kitų nacionalinių reguliavimo institucijų pastabas pagal Direktyvos 2002/21/EB 7 straipsnio 3 dalį, priima siūlomą priemonę, Institucijos prašymu ji pateikia Institucijai ir kitoms nacionalinėms reguliavimo institucijoms informaciją apie tai, kokiu būdu ji atsižvelgė į pateiktas pastabas.

               18)

               Nacionalinės reguliavimo institucijos prašymu, prieš pranešant siūlomą priemonę, Institucija aptaria siūlomą priemonę neformaliai.

               19)

               Bet kuris laikotarpis, minėtas Direktyvoje 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) arba šioje rekomendacijoje, apskaičiuojamas taip:

                           a)

                           kai dienomis, savaitėmis ar mėnesiais nustatomą laikotarpį reikia apskaičiuoti nuo to momento, kai įvyksta tam tikras įvykis, įvykio diena, į tą laikotarpį neįskaičiuojama;

                           b)

                           laikotarpis, nustatytas savaitėmis ar mėnesiais, baigiasi pasibaigus tai pačiai prieš tai buvusios savaitės ar mėnesio savaitės dienai, arba tą dieną kaip ir diena, kurią įvyko įvykis, nuo kurio skaičiuojamas laikotarpis. Jei laikotarpis yra nurodytas mėnesiais, bet diena, kurią jis turi pasibaigti, nėra prieš tai ėjusiame mėnesyje, laikotarpis baigiasi to mėnesio paskutinę dieną;

                           c)

                           į laikotarpius įeina valstybinės šventės, šeštadieniai ir sekmadieniai, išskyrus atvejus, kai aiškiai nurodyta, kad tokios dienos neįeina arba kai laikotarpiai yra nurodyti darbo dienomis;

                           d)

                           valstybinės šventės – tai visos dienos, kurias kaip valstybinę šventę nurodo atitinkama ELPA valstybė arba Institucija;

                           e)

                           darbo dienos – tai visos dienos, išskyrus valstybines šventes, šeštadienius ir sekmadienius.

                     Kai laikotarpis turėtų baigtis šeštadienį, sekmadienį arba valstybinės šventės dieną, jis pratęsiamas iki kitos pirmos darbo dienos pabaigos.
               Kiekvienais metais Institucija skelbia valstybinių švenčių, kurias nurodo ELPA valstybės ir Institucija, sąrašą ES oficialiojo leidinio EEE priede. ELPA valstybės Institucijos prašymu jai perduoda valstybinių švenčių sąrašą.

               20)

               Institucija kartu su nacionalinėmis reguliavimo institucijomis įvertina šių taisyklių persvarstymo reikalingumą iš esmės ne anksčiau kaip 2005 m. rugsėjo 1 d.

               21)

               Ši rekomendacija yra skirta ELPA valstybėms.

      Priimta Briuselyje, 2004 m. liepos 14 d.

            ELPA priežiūros institucijos vardu

            Pirmininkas

         Hannes HAFSTEIN

      (1)  Toliau – EEE susitarimas.

      (2)  2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų direktyva), nurodyta EEE susitarimo XI priedo 5cm punkte ir priderinta 1 protokolu ir sektorių adaptacijomis to susitarimo XI priede.

      PRIEDAS
      PRANEŠIMŲ APIE PLANUOJAMAS PRIEMONES PAGAL DIREKTYVOS 2002/21/EB (PAGRINDŲ DIREKTYVA) 7 STRAIPSNĮ FORMA
      („Supaprastinta pranešimo forma“)
      Įvadas
      Šioje formoje nurodyta supaprastinta informacija, kurią nacionalinės reguliavimo institucijos turi teikti Institucijai, pranešdamos apie planuojamas priemones pagal Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 7 straipsnį.
      Institucija ketina su nacionalinėmis reguliavimo institucijomis aptarti problemas, susijusias su 7 straipsnio įgyvendinimu, visų pirma per susitikimus iki pranešimo pateikimo. Atitinkamai nacionalinės reguliavimo institucijos skatinamos konsultuotis su Institucija dėl bet kurio šios formos aspekto ir visų pirma dėl to, kokią informaciją jos privalo pateikti arba, atvirkščiai, dėl galimybės neteikti tam tikros informacijos, susijusios su nacionalinių reguliavimo institucijų atlikta rinkos analize pagal Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyvos) 15 ir 16 straipsnius.
      Teisinga ir išsami informacija
      Visa nacionalinių reguliavimo institucijų teikiama informacija turi būti teisinga ir išsami ir apibendrintai pateikta toliau nurodyta forma. Ši forma nepakeičia pranešamos planuojamos priemonės, bet leidžia Institucijai ir kitų EEE valstybių nacionalinėms reguliavimo institucijoms pagal toje formoje pateiktą informaciją patikrinti, ar praneštoje planuojamoje priemonėje yra visa informacija, kurios reikia, kad Institucija galėtų atlikti savo užduotis pagal Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 7 straipsnį per jame nustatytą laiką.
      Šioje formoje reikalaujama informacija turėtų būti išdėstyta pagal formos skirsnių ir pastraipų numerius su nuorodomis į tas planuojamos priemonės teksto vietas, kur galima rasti tą informaciją.
      SUPAPRASTINTA PRANEŠIMO FORMA
      1 SKIRSNIS
      Rinkos apibrėžimas
      Taikytinais atvejais nurodykite:

                  1.1.

                  tirtą atitinkamą produktų ar paslaugų rinką. Ar ši rinka yra minima rekomendacijoje dėl atitinkamų rinkų?

                  1.2.

                  tirtą atitinkamą geografinę rinką;

                  1.3.

                  nacionalinės reguliavimo institucijos nuomonės trumpą santrauką, jei tokia nuomonė yra;

                  1.4.

                  trumpą iki šiol įvykusių konsultacijų dėl siūlomo rinkos apibrėžimo rezultatų apžvalgą (pavyzdžiui, kiek pastabų gauta, kurie respondentai pritaria siūlomam rinkos apibrėžimui, kurie respondentai jam nepritaria);

                  1.5.

                  kai apibrėžta rinka skiriasi nuo Rekomendacijoje dėl atitinkamų rinkų nurodytų rinkų, pagrindinių siūlomą rinkos apibrėžimą pateisinančių priežasčių santrauką, ją siejant su Institucijos gairių dėl atitinkamos rinkos apibrėžimo ir didelės įtakos rinkoje vertinimo (1) 2 skirsniu ir rekomendacijos dėl atitinkamų rinkų konstatuojamosios dalies 12–19 punktuose nurodytus trimis pagrindiniais kriterijais.

            2 SKIRSNIS
      Įmonių, turinčių didelę įtaką rinkoje, nustatymas
      Taikytinais atvejais nurodykite:

                  2.1.

                  įmonės (įmonių), pripažintos atskirai ar bendrai su kitomis įmonėmis turinčios didelę įtaką rinkoje, pavadinimą (pavadinimus).
                  Taikytinais atvejais įmonės (įmonių), kuri laikoma nebeturinčia didelės įtakos rinkoje, pavadinimą (pavadinimus);

                  2.2.

                  kriterijus, kuriais remtasi sprendžiant pripažinti ar nepripažinti, kad įmonė atskirai ar bendrai su kitomis įmonėmis turi didelę įtaką rinkoje;

                  2.3.

                  pagrindinių įmonių (konkurentų), esančių ar veikiančių atitinkamoje rinkoje, pavadinimus;

                  2.4.

                  minėtoms įmonėms priklausančias rinkos dalis ir kokiu pagrindu jos yra apskaičiuotos (pavyzdžiui, pagal apyvartą, abonentų skaičių).

            Pateikite trumpą:

                  2.5.

                  nacionalinės konkurencijos institucijos nuomonės, jei tokia yra, santrauką;

                  2.6.

                  iki šiol įvykusių viešų konsultacijų dėl siūlomo įmonės (įmonių) pripažinimo turinčios didelę įtaką rinkoje, rezultatų santrauką (pavyzdžiui, kiek iš viso gauta pastabų, kiek respondentų sutinka, kiek nesutinka).

            3 SKIRSNIS
      Reguliavimo įpareigojimai
      Taikytinais atvejais nurodykite:

                  3.1.

                  teisinį pagrindą, pagal kurį turėtų būti skirti, išlaikyti, pakeisti ar panaikinti įpareigojimai (Direktyvos 2002/19/EB (Prieigos direktyvos) 9–13 straipsniai);

                  3.2.

                  priežastis, kodėl skirti, išlaikyti ar pakeisti įpareigojimus įmonėms yra proporcinga ir pateisinama, atsižvelgiant į Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyvos) 8 straipsnyje nustatytus tikslus, arba nurodykite planuojamos priemonės pastraipas, skirsnius ar puslapius, kur tokią informaciją galima rasti;

                  3.3.

                  jei siūlomos kitos nei Direktyvos 2002/19/EB (Prieigos direktyva) 9–13 straipsniuose nurodytos priemonės, nurodykite, kokios „išimtinės aplinkybės“ tos direktyvos 8 straipsnio 3 dalies prasme pateisina tokių priemonių taikymą, arba nurodykite planuojamos priemonės pastraipas, skirsnius ar puslapius, kur tokią informaciją galima rasti.

            4 SKIRSNIS
      Tarptautinių įpareigojimų laikymasis
      Ryšium su Direktyvos 2002/19/EB (Prieigos direktyva) 8 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa, nurodykite taikytinais atvejais:

                  4.1.

                  ar siūloma planuojama priemone ketinama skirti, keisti ar panaikinti rinkos dalyviams įpareigojimus, numatytus Direktyvos 2002/19/EB (Prieigos direktyva) 8 straipsnio 5 dalyje;

                  4.2.

                  atitinkamos įmonės (įmonių) pavadinimą (pavadinimus);

                  4.3.

                  kurių tarptautinių ELPA valstybės prisiimtų įsipareigojimų reikia laikytis.

         (1)  Institucijos gairės dėl rinkos analizės ir didelės įtakos rinkoje vertinimo pagal Bendrijos elektroninių ryšių ir paslaugų reguliavimo sistemą.


				|

		52012DC0027

			KOMISIJOS REKOMENDACIJA TARYBAI dėl Europos atominės energijos bendrijos (Euratomo) ir Pietų Afrikos Vyriausybės susitarimo dėl bendradarbiavimo taikaus branduolinės energijos naudojimo srityje patvirtinimo /* COM/2012/027 final */

			   	KOMISIJOS REKOMENDACIJA TARYBAI
dėl Europos atominės energijos
bendrijos (Euratomo) ir Pietų Afrikos Vyriausybės susitarimo dėl
bendradarbiavimo taikaus branduolinės energijos naudojimo srityje
patvirtinimo
1.           Įžanga
Europos atominės energijos bendrijos
(Bendrijos) ir Pietų Afrikos Vyriausybės (Pietų Afrikos)
susitarimas dėl bendradarbiavimo taikaus branduolinės energijos
naudojimo srityje apima daugumą abiem Šalims svarbių
sričių.
Susitarimu nustatoma bendra politinio,
techninio ir pramoninio bendradarbiavimo sistema ir taip sudaromos sąlygos
visapusiškai bendradarbiauti taikaus branduolinės energijos naudojimo
srityje. Juo bus sukurta Šalių valdžios institucijoms ir pramonės
subjektams taikoma teisinė sistema, kuri padės sudaryti palankesnes
sąlygas Šalims bendradarbiauti minėtoje srityje.
2.           Susitarimo svarba
Siekiant stiprinti visapusišką Bendrijos
ir Pietų Afrikos bendradarbiavimą, sudaryti šį susitarimą
svarbu visų pirma dėl bendro siekio nustatyti stabilią
teisinę sistemą ir taip skatinti lygiavertį abipusį
bendradarbiavimą taikaus branduolinės energijos naudojimo srityje,
įskaitant prekybą, kadangi Pietų Afrika turi daug urano
išteklių ir jai tenka vis svarbesnis vaidmuo civilinės
branduolinės energijos srityje.
Be to, susitarimu
būtų skatinamas mokslinis Bendrijos ir Pietų Afrikos
bendradarbiavimas, visų pirma sudarant palankias sąlygas Pietų
Afrikos mokslinių tyrimų subjektams dalyvauti pagal atitinkamas
Bendrijos mokslinių tyrimų programas vykdomuose mokslinių
tyrimų projektuose, taip pat užtikrinant, kad Bendrijos ir jos
valstybių narių mokslinių tyrimų subjektai galėtų
dalyvauti panašiose mokslinių tyrimų srityse vykdomuose Pietų
Afrikos projektuose.
Pavyzdžiui,
Pietų Afrika yra sukūrusi rutulinių šiluminių elementų
reaktorių, kuris galėtų būti perspektyvi kitų
tipų reaktorių alternatyva. Šioje programoje Europos mokslinių
tyrimų ir technologinės plėtros organizacijos jau dalyvauja.
Be to, Pietų
Afrika aktyviai naudoja branduolinę energiją medicinoje ir yra
pagrindinė medicininių radioaktyvių izotopų gamintoja.
Euratomas suinteresuotas pasirašyti šį
susitarimą todėl, kad juo būtų užtikrinta atitinkama
fizinė sauga, garantijos ir eksporto kontrolės standartai, taip pat
sudarytos palankios sąlygos Šalims vykdyti tarpusavio prekybą
branduolinėmis medžiagomis. Be to, susitarimu užtikrinamas laisvas
branduolinių ir nebranduolinių medžiagų, įrangos ir
technologijų judėjimas Bendrijoje, taip pat reikalaujama, kad
branduolinės medžiagos būtų perduodamos, o atitinkamos paslaugos
teikiamos laikantis sąžiningų prekybos sąlygų.
Sudarius naują Europos atominės
energijos bendrijos (Euratomo) ir Pietų Afrikos susitarimą dėl
bendradarbiavimo taikaus branduolinės energijos naudojimo srityje, bus
sukurtas ilgalaikis stabilus abiejų Šalių, jų valdžios
institucijų ir pramonės subjektų bendradarbiavimo pagrindas,
taip pat skatinamas mokslinis bendradarbiavimas branduolinės energijos
mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros srityje remiantis
abipusės naudos, lygiateisiškumo ir abipusiškumo principais, ir sudaromos
tam palankesnės sąlygos.
3.           Bendroji susitarimo struktūra
Susitarimo tikslas – Euratomo ir Pietų
Afrikos bendradarbiavimas taikaus branduolinės energijos naudojimo
srityje. Numatyta bendradarbiauti šiose srityse ir tokiais būdais:
branduolinės energijos moksliniai tyrimai ir technologinė
plėtra, branduolinių medžiagų ir technologijų naudojimas,
branduolinių medžiagų ir įrangos perdavimas, taip pat
branduolinės saugos priemonės (III straipsnis).
Be to, susitarime apibrėžiami šio
susitarimo objektai – įvairių formų branduolinės ir
nebranduolinės medžiagos (IV straipsnis), taip pat išsamiai aprašomos
prekybos branduolinėmis medžiagomis, nebranduolinėmis medžiagomis ar
įranga sąlygos (V straipsnis). Pabrėžiama, kad branduolinės
medžiagos turi būti naudojamos taikiais tikslais, laikantis garantijų
susitarimų (Bendrijoje – Euratomo garantijų pagal Euratomo
sutartį ir TATENA garantijų pagal garantijų susitarimą ir
jo papildomus protokolus[1]).
Toliau išdėstytos konkrečios
nuostatos dėl keitimosi informacija ir intelektinės nuosavybės
(VII straipsnis), taip pat įgyvendinimo nuostatos (VIII straipsnis).
Siekiant užtikrinti sklandų susitarimo įgyvendinimą,
įtrauktas specialus straipsnis dėl konsultacijų ir
ginčų sprendimo (XII straipsnis), jeigu kiltų klausimų
dėl tinkamo susitarimo taikymo. Nustatyta, kad pradinis susitarimo
galiojimo laikotarpis – 10 metų, kuris automatiškai pratęsiamas
kitiems penkerių metų laikotarpiams (XV straipsnis).
4.           Išvada
Komisija laikosi nuomonės, kad
siūlomas priimti Europos atominės energijos bendrijos ir Pietų
Afrikos Vyriausybės susitarimas dėl bendradarbiavimo taikaus
branduolinės energijos naudojimo srityje:
–
atitinka 2010 m. spalio 8 d. Tarybos
pateiktus derybų nurodymus;
–
įtvirtina aiškų abiejų Šalių
įsipareigojimą siekti ginklų neplatinimo ir aukšto
branduolinės saugos lygio, taip užtikrinant, kad branduolinė energija
būtų naudojama taikiai ir saugiai;
–
atitinka Bendrijos energijos tiekimo saugumo
politiką;
–
padės toliau stiprinti labai gerus ES ir
Pietų Afrikos ryšius su energetikos politika susijusio bendradarbiavimo
srityje.
Todėl
Komisija rekomenduoja Tarybai remiantis Europos atominės energijos
bendrijos steigimo sutarties 101 straipsnio antra pastraipa patvirtinti priede
pateiktą Europos atominės energijos bendrijos ir Pietų Afrikos
Vyriausybės susitarimą dėl bendradarbiavimo taikaus
branduolinės energijos naudojimo srityje.
PRIEDAS
PIETŲ
AFRIKOS VYRIAUSYBĖS IR EUROPOS ATOMINĖS ENERGIJOS BENDRIJOS
(EURATOMO) SUSITARIMAS DĖL BENDRADARBIAVIMO TAIKAUS BRANDUOLINĖS
ENERGIJOS NAUDOJIMO SRITYJE
PREAMBULĖ
Pietų
Afrikos Respublikos Vyriausybė (toliau – Pietų Afrika) ir Europos
atominės energijos bendrija (Euratomas, toliau – Bendrija), toliau kartu –
Šalys,
ATSIŽVELGDAMOS
į abiejų Šalių draugiškus santykius ir bendradarbiavimą;
DŽIAUGDAMOSI, kad
vykdant ekonominį, techninį ir mokslinį Šalių
bendradarbiavimą gauta gerų rezultatų;
ATSIŽVELGDAMOS
į 1999 m. spalio 11 d. pasirašytą Europos bendrijos bei jos
valstybių narių ir Pietų Afrikos Respublikos prekybos,
plėtros ir bendradarbiavimo susitarimą (PPBS);
ATSIŽVELGDAMOS
į 2000 m. birželio 23 d. pasirašytą Afrikos, Karibų ir
Ramiojo vandenyno valstybių grupės ir Europos bendrijos bei jos
valstybių narių partnerystės susitarimą;
NORĖDAMOS
stiprinti bendradarbiavimą taikaus branduolinės energijos naudojimo
srityje;
DAR KARTĄ
PATVIRTINDAMOS Pietų Afrikos Respublikos, Bendrijos ir jos valstybių
narių vyriausybių tvirtą įsipareigojimą siekti
branduolinio ginklo neplatinimo, įskaitant susijusių garantijų
ir eksporto kontrolės tvarkos, pagal kurią Pietų Afrikos
Respublika ir Bendrija bendradarbiauja taikaus branduolinės energijos
naudojimo srityje, griežtinimą ir veiksmingą taikymą;
DAR KARTĄ
PATVIRTINDAMOS, kad Pietų Afrikos Respublika, Bendrija ir jos
valstybių narių vyriausybės remia Tarptautinės
atominės energijos agentūros (toliau – TATENA) tikslus ir jos
garantijų sistemą;
DAR KARTĄ
PATVIRTINDAMOS Pietų Afrikos Respublikos, Bendrijos ir jos valstybių
narių tvirtą įsipareigojimą laikytis 1980 m. kovo
3 d. pasirašytos Branduolinių medžiagų fizinės saugos konvencijos;
KADANGI
Pietų Afrikos Respublika ir visos Bendrijos valstybės narės yra
1968 m. liepos 1 d. pasirašytos Sutarties dėl branduolinio
ginklo neplatinimo (toliau – Neplatinimo sutartis) Šalys;
PAŽYMĖDAMOS,
kad branduolinės saugos garantijos taikomos visose Bendrijos
valstybėse narėse ir pagal Europos atominės energijos bendrijos
steigimo sutartį (toliau – Euratomo sutartis), ir pagal Bendrijos, jos
valstybių narių ir TATENA sudarytus garantijų susitarimus;
ATSIŽVELGDAMOS
į 1996 m. balandžio 11 d. pasirašytą ir 2009 m. liepos
15 d. įsigaliojusią Sutartį dėl Afrikos zonos be
branduolinių ginklų (Pelindabos sutartis);
PAŽYMĖDAMOS,
kad Pietų Afrikos Respublika ir visų Bendrijos valstybių
narių vyriausybės dalyvauja Branduolinių tiekėjų
grupės veikloje;
PAŽYMĖDAMOS,
kad reikėtų atsižvelgti į Pietų Afrikos Respublikos ir
kiekvienos Bendrijos valstybės narės vyriausybės
Branduolinių tiekėjų grupėje prisiimtus
įsipareigojimus;
PRIPAŽINDAMOS
laisvo branduolinių medžiagų, įrangos, nebranduolinių
medžiagų ir technologijų judėjimo Bendrijoje principą;
SUTIKDAMOS, kad susitarimas turėtų
atitikti Europos Sąjungos ir Pietų Afrikos Respublikos Pasaulio
prekybos organizacijoje prisiimtus tarptautinius įsipareigojimus;
PAKARTODAMOS, kad
Pietų Afrikos Respublika ir Bendrijos valstybių narių
vyriausybės yra įsipareigojusios laikytis savo dvišalių
susitarimų dėl taikaus branduolinės energijos naudojimo,
SUSITARĖ:
I
straipsnis
Apibrėžtys
Jeigu nenurodyta kitaip, šiame susitarime:
1.
kompetentinga institucija:
(a)
Pietų Afrikos Respublikos atveju – Energetikos
departamentas,
(b)
Bendrijos atveju – Europos Komisija,
arba kita valdžios institucija, apie kurią
susijusi Šalis bet kuriuo metu gali raštu pranešti kitai Šaliai;
2.
įranga – objektai, išvardyti TATENA
aplinkraščio INFCIRC/254/Rev.10/Part 1 (Branduolinių
medžiagų perdavimo gairių) B priedo 1, 3, 4, 5, 6 ir 7 skirsniuose,
su galimais pakeitimais;
3.
informacija – bendrus mokslinių tyrimų
projektus vykdant gauti moksliniai ar techniniai duomenys, mokslinių
tyrimų ir plėtros rezultatai ar metodai, taip pat kita informacija,
kurią, Šalių ir (arba) bendrų mokslinių tyrimų
projektų dalyvių nuomone, būtina pateikti arba kuria, jų
nuomone, reikia keistis pagal šį susitarimą arba pagal jį
atliekant mokslinius tyrimus;
4.
intelektinė nuosavybė – intelektinė
nuosavybė, kaip apibrėžta 1967 m. liepos 14 d. pasirašytos
Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos steigimo
konvencijos su pakeitimais, padarytais 1979 m. rugsėjo 28 d., 2
straipsnyje; ji gali apimti ir kitus Šalių bendrai nustatytus dalykus;
5.
bendri mokslinių tyrimų projektai –
naudojant vienos ar abiejų Šalių finansinę paramą (arba be
jos) vykdoma mokslinių tyrimų ar technologinės plėtros
veikla, kuri grindžiama dalyvių iš Bendrijos bei Pietų Afrikos
bendradarbiavimu ir kurią Šalys arba mokslinių tyrimų programas
įgyvendinančios jų mokslo ir technologijų organizacijos bei
agentūros yra raštu įvardijusios bendrais moksliniais tyrimais. Kai
lėšų skiria tik viena Šalis, įvardijimo procedūrą
atlieka ta Šalis ir projekto dalyvis;
6.
branduolinė medžiaga – žaliava arba speciali
dalioji medžiaga, kaip apibrėžta TATENA statuto XX straipsnyje. Bet kuris
TATENA valdytojų tarybos pagal TATENA statuto XX straipsnį priimtas
sprendimas, kuriuo iš dalies keičiamas žaliavomis arba specialiosiomis
daliosiomis medžiagomis laikomų medžiagų sąrašas, pagal šį
susitarimą įsigalioja tik tada, kai Šalys viena kitai raštu praneša,
kad su tokiu sprendimu sutinka;
7.
nebranduolinė medžiaga:
(a)
deuteris, sunkusis vanduo (deuterio oksidas) ir bet
kuris kitas deuterio junginys, kuriame deuterio ir vandenilio atomų
santykis viršija 1:5 000, skirtas naudoti TATENA aplinkraščio
INFCIRC/254/Rev.10/Part 1 B priedo 1.1 dalyje apibrėžtame
branduoliniame reaktoriuje,
(b)
branduolinės klasės grafitas – TATENA
aplinkraščio INFCIRC/254/Rev.10/Part 1 B priedo 1.1 dalyje
apibrėžtame branduoliniame reaktoriuje skirtas naudoti grafitas, kurio
grynumas didesnis nei 5 milijonosios dalelės boro ekvivalento, o tankis
didesnis kaip 1,50 gramo kubiniam centimetrui;
8.
dalyvis – asmuo, mokslinių tyrimų institutas,
juridinis asmuo ar įmonė arba bet kuri kita įstaiga, kuriai
viena arba kita Šalis leidžia dalyvauti pagal šį susitarimą vykdomoje
bendradarbiavimo veikloje ir (arba) bendruose mokslinių tyrimų
projektuose (įskaitant šio susitarimo Šalis);
9.
asmenys – fiziniai asmenys, įmonės ar
kiti subjektai, kuriems taikomi atitinkamai Šalių jurisdikcijai
priklausančiose teritorijose galiojantys įstatymai ir kiti
teisės aktai (išskyrus šio susitarimo Šalis);
10.
intelektinės veiklos rezultatai – informacija
ir (arba) intelektinė nuosavybė;
11.
Šalys – Pietų Afrikos Respublika ir Bendrija;
Bendrija:
(a)
Euratomo sutartimi įsteigtas juridinis asmuo,
taip pat
(b)
teritorijos, kurioms taikoma Euratomo sutartis;
12.
technologija – technologija, kaip apibrėžta
TATENA aplinkraščio INFCIRC/254/Rev.10/Part 1 A priede.
II
straipsnis
Tikslas
1.
Šio susitarimo tikslas – skatinti
bendradarbiavimą taikaus branduolinės energijos naudojimo srityje
remiantis abipusės naudos, lygiateisiškumo bei abipusiškumo principais ir
sudaryti tam palankesnes sąlygas, siekiant stiprinti visapusišką
Bendrijos ir Pietų Afrikos bendradarbiavimą atsižvelgiant į
jų atitinkamų branduolinių programų poreikius ir
prioritetus.
2.
Susitarimu siekiama skatinti mokslinį
Bendrijos ir Pietų Afrikos bendradarbiavimą, visų pirma sudaryti
palankias sąlygas Pietų Afrikos mokslinių tyrimų subjektams
dalyvauti pagal atitinkamas Bendrijos mokslinių tyrimų programas
vykdomuose mokslinių tyrimų projektuose, taip pat užtikrinti, kad
Bendrijos ir jos valstybių narių mokslinių tyrimų subjektai
galėtų dalyvauti panašiose mokslinių tyrimų srityse
vykdomuose Pietų Afrikos projektuose.
3.
Nė viena šio susitarimo nuostata nelaikoma
įpareigojančia Šalis laikytis bet kokio pobūdžio išimtinių
sąlygų, ir kiekviena Šalis turi teisę vykdyti savo veiklą
nepriklausomai nuo kitos Šalies, kai to reikia atsižvelgiant į rinkos
poreikius.
III
straipsnis
Bendradarbiavimo
sritis ir būdai
1.
Branduolinės medžiagos, įranga,
nebranduolinės medžiagos arba branduolinės medžiagos, pagamintos kaip
šalutiniai produktai, naudojamos tik taikiais tikslais; jos nenaudojamos
jokiame branduoliniame sprogstamajame įtaise, su tokiu įtaisu
susijusių mokslinių tyrimų ar tokio įtaiso kūrimo
tikslais arba kariniais tikslais.
2.
Šiame susitarime numatytas bendradarbiavimas yra
susijęs su taikiu branduolinės energijos naudojimu ir gali, inter
alia, apimti:
(a)
branduolinės energijos mokslinius tyrimus ir
plėtrą (įskaitant sintezės technologijas);
(b)
branduolinių medžiagų ir
technologijų naudojimą, pavyzdžiui, medicinoje ir žemės
ūkyje;
(c)
branduolinių medžiagų ir įrangos
perdavimą;
(d)
branduolinę saugą,
radioaktyviųjų atliekų ir panaudoto kuro tvarkymą,
eksploatavimo nutraukimą, radiacinę saugą, įskaitant
avarinę parengtį ir avarijų likvidavimą;
(e)
branduolinės saugos garantijas;
(f)
kitas sritis, dėl kurių Šalys susitaria, jeigu
tos sritys įtrauktos į atitinkamas Šalių programas.
3.
Šio straipsnio 2 dalyje nurodytose srityse
bendradarbiaujama gali būti tokiais būdais:
(a)
tiekiamos branduolinės ir nebranduolinės
medžiagos, įranga ir susijusios technologijos;
(b)
teikiamos branduolinio kuro ciklo paslaugos;
(c)
prireikus konkretiems tyrimams ir projektams
mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros srityje
įgyvendinti steigiamos darbo grupės;
(d)
keičiamasi ekspertais, moksline ir
technologine informacija, rengiami moksliniai seminarai ir konferencijos,
mokomas administracijos, mokslo ir techninis personalas;
(e)
konsultuojamasi mokslinių tyrimų ir
technologijų klausimais, atliekami bendri moksliniai tyrimai pagal
sutartas programas;
(f)
vykdoma su branduolinės saugos užtikrinimu
susijusi bendradarbiavimo veikla; taip pat
(g)
bendradarbiaujama kitais Šalių raštu
nustatytais būdais.
4.
Šio straipsnio 2 dalyje nurodytose srityse taip pat
gali bendradarbiauti įgalioti asmenys ir atitinkamose Šalių
teritorijose įsisteigusios įmonės.
IV
straipsnis
Susitarimo
objektai
1.
Šis susitarimas taikomas branduolinei medžiagai,
nebranduolinei medžiagai arba įrangai, kurią viena Šalis ar
atitinkami jos asmenys tiesiogiai arba per trečiąją šalį
perduoda kitai Šaliai ar atitinkamiems jos asmenims. Tokiai branduolinei
medžiagai, nebranduolinei medžiagai arba įrangai šis susitarimas taikomas,
kai ji patenka į gaunančiosios Šalies jurisdikcijai
priklausančią teritoriją, jeigu perduodančioji Šalis raštu
praneša gaunančiajai Šaliai apie numatomą perdavimo operaciją
administraciniame susitarime nustatyta tvarka, o siūlomas gavėjas,
jei tai nėra gaunančioji Šalis, yra gaunančiosios Šalies
teritorinei jurisdikcijai priklausantis įgaliotas asmuo.
2.
Šio straipsnio 1 dalyje nurodytai branduolinei
medžiagai, nebranduolinei medžiagai arba įrangai šio susitarimo nuostatos
taikomos tol, kol administraciniuose susitarimuose nustatyta tvarka
nusprendžiama, kad:
(a)
tokia medžiaga ar įranga pakartotinai perduota
už gaunančiosios Šalies jurisdikcijai priklausančios teritorijos
ribų pagal atitinkamas šio susitarimo nuostatas, arba
(b)
branduolinė medžiaga nebetinka naudoti bet
kuriai VI straipsnio 1 dalyje nurodytų garantijų atžvilgiu svarbiai
branduolinei veiklai vykdyti arba tos branduolinės medžiagos praktiškai
nebeįmanoma atgauti; arba
(c)
įranga ar nebranduolinė medžiaga
nebetinka naudoti branduoliniais tikslais; arba
(d)
Šalys bendrai nustato, kad tokiems objektams šis
susitarimas turėtų būti nebetaikomas.
3.
Technologijų perdavimui šis susitarimas
taikomas tose Bendrijos valstybėse narėse, kurios savo rašytiniame
pranešime Europos Komisijai yra pareiškusios pageidavimą tokias perdavimo
operacijas vykdyti pagal šį susitarimą. Prieš vykdant kiekvieną
tokią perdavimo operaciją, atitinkama (-os)
valstybė (-ės) narė (-ės) ir Europos Komisija
turėtų iš anksto pasikeisti pranešimais su Pietų Afrika.
V straipsnis
Prekyba branduolinėmis medžiagomis, nebranduolinėmis
medžiagomis ar įranga
1.
Vykdant bendradarbiavimo veiklą,
branduolinės medžiagos, nebranduolinės medžiagos ar įranga
perduodamos laikantis atitinkamų Bendrijos, jos valstybių narių
ir Pietų Afrikos Respublikos tarptautinių įsipareigojimų,
susijusių su taikiu branduolinės energijos naudojimu, kaip nurodyta
VI straipsnyje.
2.
Šalys visomis išgalėmis padeda viena kitai,
kai kuri nors iš Šalių arba asmenys Bendrijoje ar Pietų Afrikos
Respublikos jurisdikcijai priklausantys asmenys vykdo branduolinių
medžiagų, nebranduolinių medžiagų ar įrangos
viešąjį pirkimą.
3.
Šiame susitarime numatytas bendradarbiavimas
tęsiamas, jei abi Šalis tenkina tai, kaip taikoma pagal Euratomo
sutartį Bendrijos nustatyta garantijų ir kontrolės sistema ir
Pietų Afrikos Respublikos nustatyta branduolinėms medžiagoms,
nebranduolinėms medžiagoms ar įrangai taikoma garantijų ir
kontrolės sistema.
4.
Šio susitarimo nuostatomis netrukdoma
įgyvendinti laisvą branduolinių medžiagų,
nebranduolinių medžiagų, įrangos ir technologijų
judėjimą Bendrijos teritorijoje.
5.
Branduolinės medžiagos, kurioms taikomas šis
susitarimas, perduodamos ir susijusios paslaugos teikiamos sąžiningomis
komercinėmis sąlygomis, nekeliant grėsmės Šalių
Pasaulio prekybos organizacijoje prisiimtiems tarptautiniams
įsipareigojimams. Įgyvendinant šią dalį nepažeidžiama
Euratomo sutartis ir pagal ją priimti teisės aktai, taip pat
Pietų Afrikos Respublikos įstatymai ir kiti teisės aktai.
6.
Visos branduolinės medžiagos,
nebranduolinės medžiagos, įranga ar technologijos, kurioms taikomas
šis susitarimas, pakartotinai perduodamos už Šalių jurisdikcijai
priklausančių teritorijų ribų tik laikantis atskirų
Bendrijos valstybių narių vyriausybių ir Pietų Afrikos
Respublikos branduolines medžiagas tiekiančių šalių grupėje
(Branduolinių tiekėjų grupėje) prisiimtų
įsipareigojimų. Visų pirma pakartotiniam branduolinių
medžiagų, nebranduolinių medžiagų, įrangos ar
technologijų, kurioms taikomas šis susitarimas, perdavimui taikomos TATENA
aplinkraštyje INFCIRC/254/Rev.9/Part 1 nustatytos Branduolinių
medžiagų perdavimo gairės.
7.
Šiam susitarimui įsigaliojus, Šalys viena
kitai pateikia trečiųjų šalių, į kurias leidžiama be
išankstinio perduodančiosios Šalies leidimo pagal šio straipsnio 6
dalį pakartotinai perduoti medžiagas, sąrašą. Kiekviena Šalis
kitai Šaliai praneša apie savo trečiųjų šalių sąrašo
pakeitimus.
8.
Vykdant pakartotinį perdavimą pagal šio
straipsnio 6 dalį į šalis, kurios nėra įrašytos į
perduodančiosios Šalies trečiųjų šalių
sąrašą, reikia iš anksto gauti rašytinį perduodančiosios
Šalies sutikimą.
VI straipsnis
Branduolinėms
medžiagoms, kurioms taikomas šis susitarimas, taikomos sąlygos
1.
Branduolinėms medžiagoms, kurioms taikomas šis
susitarimas, taikomos šios sąlygos:
(a)
Bendrijoje – Euratomo garantijos pagal Euratomo
sutartį ir TATENA garantijos pagal toliau nurodytus atitinkamus
garantijų susitarimus su galimais jų persvarstymais ar pakeitimais
tiek, kiek jais užtikrinama pagal Sutartį dėl branduolinio ginklo
neplatinimo reikalaujama aprėptis:
i)        1977 m. vasario 21 d.
įsigaliojęs branduolinio ginklo neturinčių Bendrijos
valstybių narių, Europos atominės energijos bendrijos ir
Tarptautinės atominės energijos agentūros susitarimas
(paskelbtas aplinkraščiu INFCIRC/193);
ii)       1981 m. rugsėjo 12 d.
įsigaliojęs Prancūzijos, Europos atominės energijos
bendrijos ir Tarptautinės atominės energijos agentūros
susitarimas (paskelbtas aplinkraščiu INFCIRC/290);
iii)      1978 m. rugpjūčio
14 d. įsigaliojęs Jungtinės Karalystės, Europos
atominės energijos bendrijos ir Tarptautinės atominės energijos
agentūros susitarimas (paskelbtas aplinkraščiu INFCIRC/263);
iv)      remiantis dokumentu, paskelbtu
aplinkraščiu INFCIRC/540 (Sugriežtinta garantijų sistema, II dalis),
1998 m. rugsėjo 22 d. sudaryti ir 2004 m. balandžio
30 d. įsigalioję papildomi protokolai;
(b)
Pietų Afrikoje – TATENA garantijos pagal
1991 m. rugsėjo 16 d. pasirašytą ir įsigaliojusį
Pietų Afrikos Respublikos Vyriausybės ir TATENA susitarimą
dėl garantijų taikymo atsižvelgiant į Sutartį dėl
branduolinio ginklo neplatinimo (paskelbtą aplinkraščiu INFCIRC/394),
papildytą 2002 m. rugsėjo 13 d. pasirašytu ir
įsigaliojusiu papildomu protokolu, taip pat 1996 m. balandžio
11 d. pasirašyta ir 2009 m. liepos 15 d. įsigaliojusi
Sutartis dėl Afrikos zonos be branduolinių ginklų.
2.
Jeigu dėl kokių nors priežasčių
šio straipsnio 1 dalyje nurodytų susitarimų su TATENA taikymas
Bendrijoje arba Pietų Afrikoje sustabdomas ar nutraukiamas, atitinkama
Šalis su TATENA sudaro susitarimą, kuriame numatomas toks pat
veiksmingumas ir aprėptis, kaip šio straipsnio 1 dalies a arba b punktuose
nurodytuose garantijų susitarimuose, arba, jeigu tai neįmanoma,
(a)
Bendrija tokiu atveju taiko garantijas,
pagrįstas Euratomo garantijų sistema, pagal kurią numatytas toks
pat veiksmingumas ir aprėptis, kaip šio straipsnio 1 dalies a punkte
nurodytuose garantijų susitarimuose, arba, jeigu tai neįmanoma,
(b)
Šalys sudaro susitarimus dėl garantijų
taikymo, kuriuose numatomas toks pat veiksmingumas ir aprėptis, kaip šio
straipsnio 1 dalies a arba b punktuose nurodytuose garantijų
susitarimuose.
3.
Fizinės saugos priemonės visada taikomos
tokiu lygmeniu, kuris atitinka bent TATENA aplinkraščio
INFCIRC/254/Rev.10/Part 1 (su galimais pakeitimais) C priede nustatytus
kriterijus; taikydamos fizinės saugos priemones, Bendrijos valstybės
narės, prireikus Europos Komisija, taip pat Pietų Afrika atsižvelgia
ne tik į šį dokumentą, bet ir į savo įsipareigojimus,
prisiimtus pagal 1980 m. kovo 3 d. pasirašytą Branduolinių
medžiagų fizinės saugos konvenciją, įskaitant visus jos
pakeitimus, kurie galioja kiekvienai Šaliai, ir TATENA branduolinės saugos
serijos Nr. 13 Branduolinės saugos rekomendacijose dėl
branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų fizinės
saugos (INFCIRC/225/Revision 5) pateiktas rekomendacijas. Tarptautiniam vežimui
taikomos 1980 m. kovo 3 d. pasirašytos Tarptautinės
branduolinių medžiagų fizinės saugos konvencijos, įskaitant
visus jos pakeitimus, kurie galioja kiekvienai Šaliai, nuostatos ir TATENA
Radioaktyviųjų medžiagų saugaus vežimo taisyklės (TATENA
saugos standartų serija Nr. TS-R-1).
4.
Branduolinei saugai ir atliekų tvarkymui
taikoma Branduolinės saugos konvencija (TATENA aplinkraštis INFCIRC/449),
Jungtinė panaudoto kuro tvarkymo saugos ir radioaktyviųjų
atliekų tvarkymo saugos konvencija (TATENA aplinkraštis INFCIRC/546),
Konvencija dėl pagalbos įvykus branduolinei avarijai arba kilus
radiologiniam pavojui (TATENA aplinkraštis INFCIRC/336), taip pat Konvencija
dėl greito pranešimo apie branduolinę avariją (TATENA
aplinkraštis INFCIRC/335).
VII straipsnis
Keitimasis
informacija ir intelektinė nuosavybė
Informacija, intelektinės nuosavybės
teisės, įskaitant pramoninės nuosavybės teises, patentus ir
autoriaus teises, ir bendradarbiaujant pagal šį susitarimą perduotos
technologijos naudojamos ir skleidžiamos vadovaujantis A priedo nuostatomis.
VIII
straipsnis
Susitarimo vykdymas
1.
Šio susitarimo nuostatos vykdomos gera valia taip,
kad nebūtų trukdoma ar vilkinama Pietų Afrikoje ir Bendrijoje
vykdoma branduolinė veikla arba į ją neleistinai kišamasi, taip
pat laikantis apdairaus valdymo principų, kurie yra būtini siekiant
ekonomiškai ir saugiai vykdyti branduolinę veiklą.
2.
Šio susitarimo nuostatos negali būti taikomos
siekiant įgyti komercinį ar pramoninį pranašumą, pakenkti
kurios nors Šalies ar įgaliotų asmenų nacionaliniams ar
tarptautiniams komerciniams ar pramoniniams interesams, įsikišti į
kurios nors Šalies ar Bendrijos valstybių narių vyriausybių
branduolinę politiką, trukdyti skatinti branduolinę
energiją naudoti taikiais ir su sprogdinimu nesusijusiais tikslais arba
riboti objektų, kuriems taikomas šis susitarimas arba kuriems, kaip
pranešta, šį susitarimą numatoma taikyti, judėjimą
atitinkamoje Šalių jurisdikcijai priklausančioje teritorijoje arba
tarp Pietų Afrikos ir Bendrijos.
3.
Branduolinės medžiagos, kurioms taikomas šis
susitarimas, tvarkomos laikantis branduolinių medžiagų proporcingumo,
pakeičiamumo ir lygiavertiškumo principų.
4.
Bet kuris šio susitarimo I, V arba VI straipsnyje
nurodytų TATENA paskelbtų dokumentų pakeitimas pagal šį
susitarimą įsigalioja tik kai Šalys diplomatiniais kanalais raštu
praneša viena kitai, kad su tokiu pakeitimu sutinka.
IX
straipsnis
Administraciniai
susitarimai
1.
Abiejų Šalių kompetentingos institucijos
sudaro administracinius susitarimus, kad užtikrintų veiksmingą šio
susitarimo nuostatų vykdymą.
2.
Į tokius administracinius susitarimus gali
būti įtrauktos, inter alia, finansavimo nuostatos, nuostatos
dėl valdymo užduočių paskyrimo ir išsamios nuostatos,
reglamentuojančios informacijos sklaidą ir intelektinės
nuosavybės teises.
3.
Bet kuris pagal šio straipsnio 1 dalį
sudarytas administracinis susitarimas gali būti keičiamas laikantis
kompetentingų institucijų raštu tarpusavyje suderintų
sąlygų.
X
straipsnis
Taikytina
teisė
Šiame susitarime numatomas bendradarbiavimas
vykdomas laikantis Pietų Afrikoje ir Europos Sąjungoje
galiojančių įstatymų ir kitų teisės aktų,
taip pat Šalių sudarytų tarptautinių susitarimų. Bendrijoje
taikytina teisė apima Euratomo sutartį ir pagal ją priimtus
teisės aktus.
XI
straipsnis
Nuostatų
nesilaikymas
1.
Jeigu kuri nors Šalis arba bet kuri Bendrijos
valstybė narė pažeidžia bet kurią esminę susitarimo
nuostatą, kita Šalis, įspėjusi raštu, gali visiškai ar iš dalies
sustabdyti arba nutraukti bendradarbiavimą pagal šį susitarimą.
2.
Prieš kuriai nors Šaliai imantis tokių
veiksmų, Šalys konsultuojasi, siekdamos nuspręsti, ar reikia imtis
taisomųjų priemonių ir, jei tokių priemonių reikia,
kokių taisomųjų priemonių imtis ir koks turi būti
jų įgyvendinimo grafikas. Tokių veiksmų imamasi tik jei per
Šalių nustatytą laiką nepavyksta įgyvendinti sutartų
priemonių arba jeigu nepavyksta rasti sprendimo pasibaigus Šalių
nustatytam laikotarpiui.
3.
Jeigu Šalys nesusitaria kitaip, šio susitarimo
nutraukimas nedaro poveikio kitų šio susitarimo galiojimo laikotarpiu
sudarytų, tačiau iki jo nutraukimo dar neįvykdytų
susitarimų ir (arba) sutarčių įgyvendinimui.
XII straipsnis
Konsultacijos ir ginčų sprendimas
1.
Kurios nors Šalies prašymu Šalių atstovai
prireikus susitinka pasikonsultuoti aiškinant ar vykdant šį
susitarimą kylančiais klausimais, apžvelgti jo taikymą ir
aptarti šiame susitarime nenumatytą papildomą bendradarbiavimo
tvarką. Tokios konsultacijos gali vykti ir laiškais.
2.
Visi dėl šio susitarimo aiškinimo, taikymo ar
vykdymo kylantys ginčai, kurių Šalys neišsprendžia derybomis ar kitu
Šalių sutartu būdu, kurios nors Šalies prašymu teikiami spręsti
iš trijų arbitrų sudarytam arbitražo teismui. Kiekviena Šalis
paskiria po arbitrą, o abu paskirti arbitrai išrenka
trečiąjį, kuris nėra nė vienos Šalies pilietis; šis
trečiasis arbitras skiriamas pirmininku. Jeigu per trisdešimt dienų
nuo kreipimosi į arbitražą kuri nors Šalis arbitro nepaskiria, kita
ginčo šalis gali paprašyti, kad arbitro nepaskyrusiai Šaliai arbitrą
paskirtų Tarptautinio Teisingumo Teismo pirmininkas. Jeigu per trisdešimt
dienų nuo abiejų Šalių arbitrų paskyrimo trečiasis
arbitras neišrenkamas, kuri nors Šalis gali paprašyti, kad
trečiąjį arbitrą paskirtų Tarptautinio Teisingumo
Teismo pirmininkas. Kvorumą sudaro arbitražo teismo narių dauguma, o
visi sprendimai priimami visų arbitražo teismo narių balsų dauguma.
Arbitražo tvarką nustato arbitražo teismas. Arbitražo teismo sprendimai
abiem Šalims privalomi ir yra jų vykdomi. Arbitrų atlygis nustatomas
taip pat, kaip Tarptautinio Teisingumo Teismo ad hoc teisėjų.
3.
Sprendžiant ginčus naudojama šio susitarimo
redakcija anglų kalba.
XIII
straipsnis
Papildomos
nuostatos
1.
Šiuo susitarimu nepažeidžiama valstybių
narių teisė sudaryti dvišalius susitarimus su Pietų Afrika,
atsižvelgiant į valstybių narių ir Bendrijos kompetenciją,
jeigu tokie dvišaliai susitarimai visiškai atitinka šio susitarimo tikslus ir
sąlygas. Iki Bendrijos ir Pietų Afrikos susitarimo įsigaliojimo
tam tikrų valstybių narių sudaryti dvišaliai susitarimai gali
būti toliau taikomi.
2.
Tam tikrais atvejais turėtų būti
numatytos nuostatos dėl tų susitarimų ir šio susitarimo
aiškinimo, atsižvelgiant į atitinkamą Šalių kompetenciją,
jeigu susijusios šalys tam pritaria.
XIV straipsnis
Pakeitimai ir priedo statusas
1.
Kurios nors Šalies prašymu Šalys gali konsultuotis
dėl galimų šio susitarimo pakeitimų, visų pirma siekiant
atsižvelgti į tarptautinius pokyčius branduolinės saugos
garantijų srityje.
2.
Šalims sutarus, šis susitarimas gali būti iš
dalies keičiamas.
3.
Bet kuris pakeitimas įsigalioja
pasikeičiant diplomatinėmis notomis Šalių nustatytą to
pakeitimo įsigaliojimo dieną.
4.
Šio susitarimo priedas yra neatsiejama šio
susitarimo dalis ir gali būti iš dalies keičiamas pagal šio
straipsnio 1–3 dalis.
XV
straipsnis
Įsigaliojimas
ir trukmė
1.
Šis susitarimas įsigalioja tą dieną,
kai Šalys viena kitai paskutinį kartą raštu praneša, kad šiam
susitarimui įsigalioti reikalingos vidaus procedūros yra baigtos.
2.
Šis susitarimas galioja dešimties metų
laikotarpį. Vėliau šio susitarimo galiojimas automatiškai
pratęsiamas kitiems penkerių metų laikotarpiams, išskyrus
atvejus, kai ne vėliau kaip likus šešiems mėnesiams iki bet kurio tokio
papildomo laikotarpio pabaigos viena iš Šalių kitai Šaliai praneša
ketinanti nutraukti susitarimą.
3.
Net jei dėl kokių nors
priežasčių šis susitarimas ar bendradarbiavimas pagal jį
sustabdomas, nutraukiamas ar nustoja galioti, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX ir
X straipsniuose nustatyti įsipareigojimai toliau galioja tol, kol bet kuri
branduolinė medžiaga, nebranduolinė medžiaga ar įranga, kurioms
taikomi šie straipsniai, lieka kitos Šalies teritorijoje, priklauso jos
jurisdikcijai arba yra bet kurioje vietoje jos kontroliuojama, arba tol, kol
pagal IV straipsnio nuostatas nustatoma, kad tokia branduolinė medžiaga
nebetinka naudoti arba jos praktiškai nebeįmanoma atgauti siekiant ją
perdirbti taip, kad ji būtų tinkama naudoti bet kuriai garantijų
atžvilgiu svarbiai branduolinei veiklai vykdyti.
Priimta [data] [vieta]     dviem
egzemplioriais anglų, bulgarų, čekų, danų, estų,
graikų, ispanų, italų, latvių, lenkų, lietuvių,
maltiečių, olandų, portugalų, prancūzų,
rumunų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų,
vengrų ir vokiečių kalbomis. Visi tekstai autentiški.
TAI PATVIRTINDAMI, toliau nurodyti tinkamai
įgalioti asmenys pasirašė šį susitarimą.
Europos atominės energijos bendrijos
vardu                  Pietų
Afrikos Respublikos vardu
A PRIEDAS
Pagrindiniai intelektinės nuosavybės teisių,
atsirandančių vykdant bendrą mokslinių tyrimų
veiklą pagal Susitarimą dėl bendradarbiavimo taikaus
branduolinės energijos naudojimo srityje, suteikimo principai
I. NUOSAVYBĖ, TEISIŲ SUTEIKIMAS IR
NAUDOJIMASIS JOMIS
1. Šis priedas taikomas pagal šį susitarimą
vykdomai bendradarbiavimo veiklai, jeigu Šalys nesusitaria kitaip. Dalyviai
kartu parengia technologijų valdymo planus, kuriuose reglamentuojamas
bendradarbiaujant sukurtos informacijos ir intelektinės nuosavybės
teisių turėjimas ir naudojimas, įskaitant paskelbimą.
Technologijų valdymo planus Šalys tvirtina prieš sudarydamos
konkrečias su tais planais susijusias sutartis dėl bendradarbiavimo
mokslinių tyrimų ir plėtros srityje.
Technologijų valdymo planai rengiami
atsižvelgiant į bendradarbiavimo veiklos tikslus, atitinkamą
dalyvių indėlį, licencijų išdavimo pagal teritoriją
arba konkrečią panaudojimo sritį ypatumus, galiojančių
įstatymų reikalavimus ir kitus veiksnius, kuriuos dalyviai laiko
tinkamais. Bendruose technologijų valdymo planuose taip pat nustatomos su
intelektinės veiklos rezultatais susijusios teisės ir pareigos
dėl mokslinių tyrimų, kuriuos pagal šį susitarimą
atlieka kviestiniai tyrėjai.
2. Vykdant bendradarbiavimo veiklą gauti
intelektinės veiklos rezultatai, neaptarti technologijų valdymo
planuose, Šalims pritarus paskirstomi pagal technologijų valdymo planuose
įtvirtintus principus. Jeigu kyla nesutarimų, tokie intelektinės
veiklos rezultatai bendrosios nuosavybės teise priklauso visiems bendro mokslinio
tyrimo, kurį atliekant jie buvo gauti, dalyviams. Kiekvienas dalyvis,
kuriam taikoma ši nuostata, turi teisę be jokių geografinių
apribojimų naudoti tokius intelektinės veiklos rezultatus savo
komerciniais tikslais.
3. Kiekviena Šalis užtikrina, kad kita Šalis
ir jos dalyviai galėtų naudotis pagal šiuos principus jiems
suteiktomis teisėmis į intelektinės veiklos rezultatus.
4. Siekdama šio susitarimo reglamentuojamose
srityse išsaugoti konkurencijos sąlygas, kiekviena Šalis stengiasi
užtikrinti, kad pagal šį susitarimą ir juo remiantis sudarytus kitus
susitarimus įgytomis teisėmis būtų naudojamasi visų
pirma skatinant:
i) skleisti ir naudoti pagal susitarimą
sukurtą, teisėtai atskleistą ar kitaip teisėtu būdu
tapusią prieinama informaciją;
ii) priimti ir įgyvendinti tarptautinius techninius
standartus.
II. AUTORIŲ TEISIŲ SAUGOMI
KŪRINIAI
Pagal šį susitarimą Šalims ar
jų dalyviams priklausančioms autorių teisėms taikomas Berno
konvenciją dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos
(1971 m. Paryžiaus aktas) atitinkantis režimas.
III. MOKSLINĖS
LITERATŪROS KŪRINIAI
Nepažeidžiant šio priedo IV skyriaus ir jeigu
technologijų valdymo planuose nesusitarta kitaip, mokslinių
tyrimų rezultatus kartu skelbia tą bendradarbiavimo veiklą
vykdančios Šalys ar dalyviai. Laikantis minėtos taisyklės, taikoma
tokia tvarka:
a) tuo atveju, kai viena Šalis ar kiti jos
dalyviai leidžia mokslinius ir techninius žurnalus, straipsnius, pranešimus,
knygas, įskaitant vaizdo įrašus ir programinę įrangą,
kuriuose skelbiami rezultatai, gauti vykdant bendradarbiavimo veiklą pagal
šį susitarimą, kitai Šaliai ar kitiems tos Šalies dalyviams
suteikiamas neišimtinis ir neatšaukiamas, autoriniu mokesčiu
neapmokestinamas pasaulinis leidimas versti, atgaminti, pritaikyti, perduoti ir
viešai platinti tokius kūrinius;
b) Šalys užtikrina, kad mokslinio
pobūdžio literatūros kūriniai, sukurti vykdant bendradarbiavimo
veiklą pagal šį susitarimą ir išleisti nepriklausomų
leidėjų, būtų platinami kuo plačiau;
c) ant visų viešai platinamų ir
pagal šio susitarimo nuostatas parengtų autorių teisių saugomo
kūrinio kopijų nurodoma (-os) kūrinio
autoriaus (-ių) pavardė (-ės) arba
pseudonimas (-ai), išskyrus atvejus, kai autorius ar autoriai aiškiai
atsisako būti nurodytas (-i). Ant kopijų taip pat pateikiama
aiškiai matoma nuoroda į bendrą Šalių, jų atstovų ir
(arba) organizacijų paramą.
IV. NESKELBTINA INFORMACIJA
1. Dokumentinė neskelbtina informacija
a) Kiekviena Šalis arba prireikus jos dalyviai
kuo anksčiau ir pageidautina technologijų valdymo planuose nurodo,
kokios informacijos, susijusios su šiuo susitarimu, jie norėtų
neskelbti, atsižvelgdami, inter alia, į šiuos kriterijus:
- informacija yra slapta, t. y. visa
informacija arba tam tikras jos dalių derinys ar rinkinys nėra tos
srities ekspertams visuotinai žinoma ar teisėtais būdais lengvai
prieinama,
- informacija dėl savo slaptumo turi
realią arba potencialią komercinę vertę,
- informacija buvo saugoma anksčiau,
t. y. teisėtai informaciją kontroliuojantis asmuo, siekdamas
išsaugoti jos slaptumą, ėmėsi tomis aplinkybėmis
pagrįstų priemonių.
Tam tikrais atvejais Šalys ir jų dalyviai
gali sutarti, kad visa pagal šį susitarimą vykdant bendradarbiavimo
veiklą suteikta informacija, informacija, kuria pasikeista, ar sukurta
informacija arba jos dalis nebūtų atskleista, jeigu nenurodyta
kitaip.
b) Kiekviena Šalis užtikrina, kad kita Šalis
galėtų nesunkiai atpažinti pagal šį susitarimą
neskelbtiną informaciją ir jos neskelbtiną pobūdį,
pavyzdžiui, pagal atitinkamą žymėjimą arba riboto naudojimo
žymą. Ši nuostata taip pat taikoma bet kokiam tokios informacijos ar jos
dalies atgaminimui.
Šalis, gavusi pagal šį susitarimą
perduotą neskelbtiną informaciją, užtikrina, kad ji
nebūtų paskelbta. Šie apribojimai savaime nustoja galioti, kai šios
informacijos savininkas ją be apribojimų išplatina atitinkamos
srities ekspertams.
c) Pagal šį susitarimą perduotą
neskelbtiną informaciją gaunančioji Šalis gali platinti toje
Šalyje esantiems ar dirbantiems asmenims ir kitiems atitinkamiems tos Šalies
departamentams ar agentūroms, kurie yra įgalioti įgyvendinti konkrečius
vykdomos bendradarbiavimo veiklos tikslus, su sąlyga, kad visai taip
platinamai neskelbtinai informacijai būtų taikomas tam tikras
konfidencialumo susitarimas ir kad jos neskelbtinas pobūdis būtų
nesunkiai atpažįstamas, kaip nurodyta pirmiau.
d) Gavusi išankstinį rašytinį
Šalies, teikiančios pagal šį susitarimą neskelbtiną
informaciją, sutikimą, gaunančioji Šalis tokią
neskelbtiną informaciją gali skleisti plačiau negu leidžiama
pagal c punktą. Šalys bendradarbiaudamos parengia prašymo plačiau
skleisti informaciją pateikimo ir išankstinio rašytinio sutikimo gavimo
tvarką, ir kiekviena Šalis tokį sutikimą duoda atsižvelgdama
į savo vidaus politiką, įstatymus ir kitus teisės aktus.
2. Nedokumentinė neskelbtina informacija
Nedokumentinei neskelbtinai arba kitai
konfidencialiai ar slaptai informacijai, gautai pagal šį susitarimą
rengtuose seminaruose ir kituose susitikimuose, arba informacijai, gautai
dalyvaujant personalui, naudojant priemones ar vykdant bendrus projektus, Šalys
arba jų dalyviai taiko šiame priede dokumentinei informacijai nustatytus
principus, su sąlyga, kad tokios neskelbtinos arba kitos konfidencialios
ar slaptos informacijos gavėjui perdavimo metu pranešama apie jam
perduodamos informacijos konfidencialų pobūdį.
3. Kontrolė
Kiekviena Šalis stengiasi užtikrinti, kad
pagal šį susitarimą gaunama neskelbtina informacija būtų
kontroliuojama šiame priede nustatyta tvarka. Jei viena iš Šalių sužino,
kad negalės (arba gali pagrįstai numatyti, kad negalės) laikytis
1 ir 2 dalių nuostatų dėl informacijos neskelbimo, ji apie tai
nedelsdama praneša kitai Šaliai. Šalys tarpusavyje tariasi, siekdamos sudaryti
tolesnių veiksmų planą.
V. Technologijų valdymo plano
ypatybės
Technologijų valdymo planas – tai
specialus dalyvių sudaromas susitarimas, kuriame reglamentuojamas
bendradarbiavimo veiklos vykdymas ir atitinkamos dalyvių teisės ir
pareigos. Technologijų valdymo plane paprastai sprendžiami, inter alia,
tokie su intelektinės veiklos rezultatais susiję klausimai:
nuosavybės, apsaugos, naudotojo teisių mokslinių tyrimų ir
plėtros tikslais, naudojimo ir sklaidos, įskaitant susitarimus
dėl bendro paskelbimo, kviestinių tyrėjų teisių ir
pareigų, taip pat ginčų sprendimo tvarkos. Technologijų
valdymo plane taip pat gali būti aptariami klausimai, susiję su pagrindine
ir papildoma informacija, licencijų išdavimu ir tikėtinais
rezultatais.
[1]               INFCIRC/540.


title: 2011 m. spalio 21 d. Komisijos rekomendacija dėl mokslinių tyrimų bendro programavimo iniciatyvos Europos žinių apie klimatą sujungimas

text:
               22.10.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 310/1

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2011 m. spalio 21 d.
   dėl mokslinių tyrimų bendro programavimo iniciatyvos „Europos žinių apie klimatą sujungimas“
   2011/C 310/01
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 181 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               klimato kaita yra vienas iš didžiausių mūsų laikų iššūkių – Kopenhagos susitarime (1) pripažįstama būtinybė užtikrinti, kad visuotinis atšilimas neviršytų 2 °C, taip pat pabrėžiama, kad būtina smarkiai mažinti pasaulines šiltnamio efektą sukeliančių dujų išlakas, ir raginama imtis veiksmų, skirtų kuo labiau sumažinti klimato kaitos poveikį;

               (2)

               būsimoje penktojoje Tarpvyriausybinės klimato kaitos komisijos vertinimo ataskaitoje (numatoma paskelbti 2014 m.) planuojama apibendrinti ir įvertinti naujus mokslinių tyrimų rezultatus, kad būtų suteiktas tvirtas mokslinis pagrindas priimamiems sprendimams, akcentuojant būsimas klimato kaitos prognozes, regioninius klimato kaitos ir susijusio poveikio aspektus, įvairių klimato kaitos poveikio švelninimo būdų ir kiekvieno sektoriaus, pvz., energetikos, transporto, žemės ūkio, pramonės, vaidmens vertinimą;

               (3)

               strategijoje „Europa 2020“ aiškiai nurodyta, kad būtina laikytis teršalų išmetimo normų, jau nustatytų Europos Sąjungos lygmeniu, taip pat pabrėžiama būtinybė stiprinti mūsų ekonomikų atsparumą klimato kaitai ir gebėjimą užkirsti kelią ekstremaliesiems įvykiams ir į juos tinkamai reaguoti;

               (4)

               pirmiau minėtų politikos tikslų pagrindas – moksliniai tyrimai ir inovacijos. Visų pirma būtina geriau prognozuoti klimato procesus, siekiant įvertinti galimus ekstremaliųjų įvykių dažnumo ir intensyvumo pokyčius. Be to, moksliniai tyrimai reikalingi siekiant įvertinti galimybę taikyti pasaulines normas Europoje ir už jos ribų, tų normų įgyvendinimą ir poveikį, taip pat siekiant nustatyti konkretų su tokiomis normomis susijusį regioninį poveikį. Būtina sukaupti daugiau žinių siekiant nustatyti prisitaikymo prie klimato kaitos ir jos švelninimo būdus ir įvertinti jų naudą, poveikį ir sąnaudas palyginti su scenarijumi, kai nebūtų imamasi jokių veiksmų;

               (5)

               galimas klimato kaitos poveikis visuomenei ir ekosistemoms ir jų atsparumas tokiam poveikiui vis dar menkai suvokiamas. Be to, būtina geriau suprasti esminius procesus, vykstančius sudėtingoje klimato sistemoje, siekiant geriau atpažinti klimato kaitą ir nustatyti, ar ją lemia atropogeninės ar natūralios priežastys, taip pat klimato kaitą atskirti nuo klimato svyravimo;

               (6)

               siekiant iki 2050 m. smarkiai sumažinti anglies dioksido išmetimą, neatidėliojant būtina kurti ir diegti klimato kaitos poveikio švelninimo technologijas, koncepcijas ir mechanizmus, įskaitant mokslinius tyrimus ir inovacijas tokiose srityse: atsinaujinančių energijos šaltinių, anglies dioksido surinkimo ir saugojimo, efektyvaus energijos vartojimo ir išteklių naudojimo, alternatyvių degalų, žemės paskirties keitimo, tvaraus judumo, žemės ūkio ir miškininkystės, taip pat žmonių sveikatos ar aplinką veikiančių teršalų mažinimo;

               (7)

               reikėtų kurti klimato tarnybas, kurios kurtų, teiktų ir taikytų mokslines klimato kaitos prognozes. Todėl būtini moksliniai tyrimai, siekiant gerinti ir plėtoti įvairių laikotarpių ilgalaikio stebėjimo sistemas, duomenų analizę, modelius ir prognozės sistemas ir remti sėkmingų tiekėjų ir vartotojų partnerystės iniciatyvų įgyvendinimą;

               (8)

               2010 m. gegužės 26 d. posėdyje (2) Konkurencijos taryba pripažino, kad „Europos žinių apie klimatą sujungimas“ yra sritis, kurioje bendras programavimas labai padėtų padidinti pavienių valstybių narių mokslinių tyrimų veiksmų vertę. Todėl ji priėmė išvadas, kuriose pripažino šios srities bendro programavimo iniciatyvos būtinybę ir paragino Komisiją prisidėti prie jos rengimo. Be to, Taryba dar kartą patvirtino, kad bendrą programavimą vykdo valstybės narės, o Komisija tik padeda šią veiklą vykdyti. Tarnybų darbiniame dokumente pateiktos nacionalinės mokslinių tyrimų veiklos analizėje teigiama, kad būtina geriau koordinuoti veiksmus, siekiant padidinti mokslinių tyrimų efektyvumą ir poveikį, taip pat išnaudoti sąveiką su ES lygmeniu vykdoma veikla ir tuo tikslu rengti bendrą strateginę mokslinių tyrimų darbotvarkę;

               (9)

               klimato kaitos ir su klimatu susiję moksliniai tyrimai – viena svarbiausių Europos Sąjungos mokslinių tyrimų bendrosios programos sričių, kuriai tenka labai svarbus strateginis vaidmuo – remti Europos politikos procesą atsižvelgiant į pasaulinį klimato kaitos mastą. Šios bendro programavimo iniciatyvos veiksmai turi būti glaudžiai koordinuojami su Europos Sąjungos septintąja bendrąja programa ir būsimomis Europos Sąjungos programomis šioje srityje, visų pirma su mokslinių tyrimų ir inovacijų bendrąja programa „Horizontas 2020“.

               (10)

               žinių apie klimato kaitą sujungimo mokslinių tyrimų bendras programavimas sudarytų sąlygas koordinuoti šios srities mokslinius tyrimus, svariai prisidėti prie visapusiškai veiksmingos Europos klimato kaitos mokslinių tyrimų erdvės kūrimo, taip pat stiprinti Europos pirmavimą ir mokslinių tyrimų konkurencingumą šioje srityje;

               (11)

               kad pasiektų šioje rekomendacijoje nustatytus tikslus, valstybės narės turėtų bendradarbiaudamos su Komisija išnagrinėti galimas Komisijos iniciatyvas, kurios padėtų valstybėms narėms toliau rengti ir įgyvendinti strateginę mokslinių tyrimų darbotvarkę;

               (12)

               kad Komisija galėtų atsiskaityti Europos Parlamentui ir Tarybai apie visų bendro programavimo iniciatyvų įgyvendinimo pažangą, valstybės narės Komisijai turėtų reguliariai teikti pažangos, padarytos įgyvendinant šią bendro programavimo iniciatyvą, ataskaitas,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Valstybės narės raginamos parengti bendrą viziją, kaip bendradarbiavimas mokslinių tyrimų srityje ir šios srities koordinavimas Sąjungos lygmeniu gali padėti švelninti klimato kaitą ir prie jos prisitaikyti, tuo tikslu užtikrinant mokslo, politikos, ekonomikos ir visuomenės sąsajas. Būtina siekti, kad į procesą įsitrauktų valstybės narės, visų pirma tos šalys, kuriose numatomas didelis klimato kaitos poveikis.

               2.

               Valstybės narės skatinamos parengti bendrą strateginę mokslinių tyrimų darbotvarkę, kurioje būtų nustatyti vidutinės trukmės ir ilgalaikiai klimato kaitos mokslinių tyrimų poreikiai ir tikslai. Į ją turėtų būti įtrauktas įgyvendinimo planas, kuriame būtų nustatyti prioritetai bei terminai ir nurodyti konkretūs darbotvarkės įgyvendinimo veiksmai, priemonės ir ištekliai.

               3.

               Valstybės narės skatinamos imtis toliau išvardytų veiksmų, kurie būtų strateginės mokslinių tyrimų darbotvarkės ir įgyvendinimo plano dalis:

                           a)

                           aktyviau keistis informacija apie susijusias regionines ir nacionalines programas, mokslinių tyrimų veiklą ir Europos Sąjungos koordinuojamas mokslinių tyrimų programas, be kita ko, siekiant reguliariai atnaujinti šios srities Europos mokslinių tyrimų bendrą planą;

                           b)

                           dalytis informacija, ištekliais, geriausia patirtimi, metodika ir gairėmis;

                           c)

                           nustatyti sritis ar mokslinių tyrimų veiklą, kurias koordinuoti ir kurioms skelbti bendrus kvietimus teikti pasiūlymus ar telkti išteklius būtų naudinga;

                           d)

                           nustatyti c punkte minėtų sričių bendrai atliekamų mokslinių tyrimų tvarką;

                           e)

                           koordinuoti veiklą ir kurti sąsajas su esamomis Europos Sąjungos mokslinių tyrimų ir inovacijų finansavimo programomis ir iniciatyvomis, pvz., su bendrąja programa, įskaitant Globalios aplinkos ir saugumo stebėsenos sistemos parengiamuosius veiksmus, Jungtinio mokslinių tyrimų centro ir Europos inovacijos ir technologijos instituto klimato žinių ir inovacijų bendrijos klimato ir su klimatu susijusius mokslinius tyrimus; su mokslinių tyrimu veikla, vykdoma pagal sanglaudos politiką; su kitomis susijusiomis bendro programavimo iniciatyvomis, taip pat su Komisijos ir Europos aplinkos agentūros valdomu Europos Sąjungos prisitaikymo prie klimato kaitos informacijos centru. Reikėtų užtikrinti glaudžius ryšius atitinkamose klimato kaitos srityse, kurioms ši bendro programavimo iniciatyva nėra skirta, įskaitant klimato kaitos poveikio švelninimo ir prisitaikymo prie jo variantų rengimą, taip pat klimato kaitos veiksmų riziką ir teikiamas galimybes;

                           f)

                           prireikus dalytis esama mokslinių tyrimų infrastruktūra arba kurti naują infrastruktūrą, pavyzdžiui, koordinuojamus duomenų bankus, arba rengti klimato kaitos procesų tyrinėjimo modelius ir poveikį;

                           g)

                           skatinti geresnį viešojo ir privačiojo sektorių bendradarbiavimą, taip pat atviras inovacijas skirtingose su klimato kaita susijusiose ir klimato kaitos veikiamose mokslinių tyrimų srityse ir verslo sektoriuose;

                           h)

                           eksportuoti ir skleisti žinias, inovacijas ir tarpdisciplininius metodinius principus, visų pirma su politika susijusių rezultatų atžvilgiu;

                           i)

                           atitinkamą mokslinę informaciją pateikti nacionalinio ir Europos Sąjungos lygmens politikos formuotojams;

                           j)

                           keistis informacija su atitinkamomis tarptautinėmis programomis;

                           k)

                           kurti klimato kaitos moksliniams tyrimams skirtų centrų (įskaitant Europos mokslinių tyrimų erdvei nepriklausančius centrus) tinklus;

                           l)

                           aktyviau įgyvendinti bendrą prognozavimo veiklą.

               4.

               Valstybės narės skatinamos išsaugoti ir toliau plėtoti bendrą klimato kaitos srities valdymo struktūrą, kuri padėtų nustatyti bendras bendradarbiavimo ir koordinavimo sąlygas, taisykles bei procedūras ir stebėti, kaip įgyvendinama strateginė mokslinių tyrimų darbotvarkė.

               5.

               Valstybės narės raginamos pagal Tarybos bendro programavimo aukšto lygio grupės parengtas bendro programavimo pagrindinių sąlygų gaires (3) kartu įgyvendinti strateginę mokslinių tyrimų darbotvarkę, be kita ko, vykdyti nacionalines mokslinių tyrimų programas ar kitą nacionalinę mokslinių tyrimų veiklą.

               6.

               Valstybės narės skatinamos kartu su Komisija įvertinti galimas Komisijos iniciatyvas, kurios padėtų valstybėms narėms rengti ir įgyvendinti strateginę mokslinių tyrimų darbotvarkę, ir koordinuoti veiklą, vykdomą pagal bendras programas ir kitas Sąjungos aptariamosios srities iniciatyvas.

               7.

               Valstybės narės skatinamos palaikyti glaudžius santykius su Tarptautinio bendradarbiavimo mokslo ir technologijų srityje strateginiu forumu (SFIC), siekiant plėtoti ir įgyvendinti galimą tarptautinį strateginės mokslinių tyrimų darbotvarkės aspektą, taip pat su trečiosiomis šalimis derinti ir joms pritaikyti SFIC iniciatyvas.

               8.

               Valstybės narės raginamos Komisijai reguliariai teikti metines pažangos, padarytos įgyvendinant šią bendro programavimo iniciatyvą, ataskaitas.

      Priimta Briuselyje 2011 m. spalio 21 d.

            Komisijos vardu

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            Komisijos narė

      (1)  JTBKKK (2009), 2009 m. gruodžio 7–19 d. Kopenhagoje vykusios Konvencijos šalių konferencijos 15-osios sesijos ataskaita.

      (2)  10246/10

      (3)  http://ec.europa.eu/research/era/docs/en/voluntary_guidelines.pdf