title: 2015 m. liepos 14 d. Tarybos rekomendacija dėl 2015 m. Austrijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Austrijos stabilumo programos

text:
               18.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 272/87

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2015 m. liepos 14 d.
   dėl 2015 m. Austrijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Austrijos stabilumo programos
   (2015/C 272/23)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu. Strategija yra orientuota į tas svarbias sritis, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               remdamasi Komisijos pasiūlymais, 2015 m. liepos 14 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos bendrų gairių, o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2). Abejos gairės kartu sudaro integruotas gaires, ir į jas valstybių narių buvo paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2014 m. liepos 8 d. Taryba priėmė rekomendaciją (3) dėl 2014 m. Austrijos nacionalinės reformų programos ir pateikė nuomonę dėl atnaujintos 2014 m. Austrijos stabilumo programos. 2014 m. lapkričio 28 d. vadovaudamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 473/2013 (4) Komisija pateikė nuomonę dėl 2015 m. Austrijos biudžeto plano projekto;

               (4)

               2014 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2015 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą pačią dieną Komisija, remdamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1176/2011 (5), priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Austrija nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių bus rengiama nuodugni apžvalga;

               (5)

               2014 m. gruodžio 18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, pagal kuriuos reikia skatinti investuoti, intensyviau vykdyti struktūrines reformas ir vykdyti atsakingą augimui palankų fiskalinį konsolidavimą;

               (6)

               2015 m. vasario 26 d. Komisija paskelbė 2015 m. šalies ataskaitą dėl Austrijos. Joje įvertinta Austrijos pažanga įgyvendinant 2014 m. liepos 8 d. priimtas šaliai skirtas rekomendacijas;

               (7)

               2015 m. balandžio 21 d. Austrija pateikė 2015 m. nacionalinę reformų programą ir 2015 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų tarpusavio sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (8)

               šiuo metu Austrijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir pereinamojo laikotarpio skolos taisyklė 2014–2016 m. laikotarpiu. 2015 m. stabilumo programoje Vyriausybė planuoja 2015 m. nominalų deficitą laipsniškai sumažinti iki 2,2 % BVP ir toliau jį mažinti iki 0,5 % BVP 2019 m. Pagal stabilumo programą vidutinio laikotarpio tikslas – užtikrinti ne didesnį kaip 0,45 % BVP struktūrinį deficitą – buvo pasiektas 2014 m. ir Vyriausybė planuoja šio tikslo laikytis visą programos laikotarpį. Tačiau iš perskaičiuoto struktūrinio balanso matyti, kad 2015 m. nuo vidutinio laikotarpio tikslo bus nukrypta. Valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP, manoma, pašoks iki 86,8 % 2015 m., tada laipsniškai sumažės iki 79,7 % 2019 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos stabilumo programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Tačiau priemonės, kurias taikant būtų pasiekti planuojami deficito tikslai po 2016 m., nėra pakankamai sukonkretintos. Remiantis Komisijos 2015 m. pavasario prognoze, 2015 m. struktūrinis balansas turėtų 0,4 % BVP nukrypti nuo vidutinio laikotarpio tikslo. Atsižvelgiant į prognozuojamą struktūrinio balanso pablogėjimą 0,6 % BVP, palyginti su 0,3 % BVP struktūriniu koregavimu, kurio reikia norint pasiekti vidutinio laikotarpio tikslą, nuokrypis 2016 m. turėtų būti didelis. Tai reikštų maždaug 0,9 % BVP nuokrypį nuo Stabilumo ir augimo pakto reikalavimo. Todėl reikės papildomų priemonių. Kartu iš stabilumo programos ir Komisijos 2015 m. pavasario prognozės matyti, kad bendroji skola 2015–2016 m. toliau mažės pagal pereinamojo laikotarpio skolos taisyklę. Remdamasi stabilumo programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2015 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad yra rizika, jog Austrija nesilaikys Stabilumo ir augimo pakto nuostatų;

               (9)

               įvairių valdžios lygmenų santykiai išlieka sudėtingi, todėl mažėja pagrindinių viešojo administravimo sektorių veiksmingumas. Austrija ir toliau yra tarp šalių, kurių subnacionaliniai nuosavi mokesčiai, išreikšti BVP procentine dalimi, yra vieni žemiausių. Nepaisant tokio žemo mokesčių autonomijos lygio, subnacionalinės Vyriausybės turi keletą išlaidų srities ir administracinių pareigų. Dėl labai sudėtingų ir nesuderintų pajamų ir išlaidų srities pareigų nelengva įgyvendinti plataus masto politikos reformas;

               (10)

               Austrijos pensijų sistemos ilgalaikiam fiskaliniam tvarumui vis dar neigiamą poveikį daro struktūriniai trūkumai. Nepanašu, kad ligšiolinėmis Austrijos reformomis būtų pavykę užtikrinti sistemos ilgalaikį fiskalinį tvarumą. Pirma, faktinis senatvės pensijos amžius išlieka gerokai mažesnis už teisės aktais nustatytą pensinį amžių. Antra, teisės aktais nustatytas moterų pensinis amžius yra gerokai mažesnis nei vyrų ir iki 2024 m. ilginamas nebus. Trečia, teisės aktais nustatytas pensinis amžius vis dar nesusietas su nuolat ilgėjančia tikėtina gyvenimo trukme. Austrija ėmėsi kelių priemonių, siekdama ilginti faktinį senatvės pensijos amžių, kuris dabar yra 59,7 m. (2014 m.), tačiau nesiekia ES vidurkio, t. y. 63,1 m. (2013 m.). Taikomos profesinio gyvenimo ilginimo priemonės, kuriomis mažinamos galimybės naudotis ankstyvo išėjimo į pensiją ir neįgalumo sistemomis. Be to, padidintos metinės baudos, taikomos anksti išėjusiesiems į pensiją, ir pailgintas pensinis stažas, suteikiantis teisę naudotis tokiomis sistemomis. Kol kas neaišku, ar šiomis priemonėmis iš tikro bus padarytas numatomas teigiamas poveikis biudžetui;

               (11)

               Austrijos sveikatos priežiūros išlaidos yra vienos didžiausių Sąjungoje. Vykdoma (2013–2016 m.) sveikatos priežiūros sistemos reforma siekiama nuo 2016 m. nustatyti nekintamą išlaidų dydį, išreikštą BVP procentine dalimi. Vis dėlto net ir tuo atveju, jei reformos pavyks, sveikatos priežiūros sistemos fiskaliniam tvarumui ir veiksmingumui dar vis kyla struktūrinių sunkumų. Jau dabar reikia imtis priemonių dėl laikotarpio po 2016 m. Pavyzdžiui, daugiau ligonių reikėtų gydyti daugiadisciplinėse pirminės ambulatorinės priežiūros įstaigose, o vidutinė gydymo ligoninėje trukmė turėtų būti toliau trumpinama;

               (12)

               Austrijai vis dar sudėtinga užtikrinti ilgalaikę tinkamos kvalifikacijos darbo jėgos pasiūlą. Nedarbo lygis (apie 5,6 %) yra vienas mažiausių Sąjungoje, tačiau tam tikrų darbo jėgos segmentų potencialas darbo rinkoje nėra visiškai panaudotas. Austrija ėmėsi keleto priemonių profesiniam gyvenimui ilginti, moterų dalyvavimui darbo rinkoje palengvinti ir migrantų kilmės darbo jėgos potencialui labiau panaudoti (pavyzdžiui, patobulinta jų kvalifikacijos pripažinimo procedūra). Tačiau pastarąsias reformas reikia atidžiai stebėti, o siekiant visiškai panaudoti šių grupių potencialą darbo rinkoje, reikia imtis daugiau priemonių;

               (13)

               2015 m. kovo 13 d. Austrija pristatė išsamią mokesčių reformą, kuria siekiama permoduliuoti gyventojų pajamų mokesčio laiptelius ir tarifus, visų pirma gyventojų pajamų mokesčio mažiausią tarifą sumažinti nuo 36,5 % iki 25 %. Skaičiuojama, kad mokesčio lengvata sudarys 4,9 mlrd. EUR, be to, numatoma 300 mln. EUR papildomų išlaidų šeimos politikai ir mokslinių tyrimų veiklai remti. Pagal pasiūlymą šis mokesčių perkėlimas bus iš dalies finansuojamas kovojant su mokesčių slėpimu, mažinant viešąsias išlaidas, kai kuriose srityse iki 13 % padidinant lengvatinius PVM tarifus ir pakeliant kapitalo pajamų mokestį nuo 25 % iki 27,5 %. Šios planuojamos reformos iš esmės atitinka 2014 m. Tarybos rekomendacijas. Greičiausiai jomis bus padidintos nedidelius atlyginimus galinčių uždirbti asmenų ir antrųjų šeimoje uždirbančių asmenų paskatos dirbti ir remiamos disponuojamosios pajamos. Tačiau reformą reikėtų įgyvendinti nedarant poveikio biudžetui;

               (14)

               Austrijos mokyklų sistemai būdingas mažas mokyklos nebaigusių asmenų skaičius, daug žemesnis nei ES vidurkis. Stipri ir puikiai veikianti profesinio rengimo ir mokymo sistema į rinką išleidžia daug aukštos kvalifikacijos darbuotojų. Vis dėlto dar vis sudėtinga pagerinti jaunuolių, kurių socialinės ir ekonominės sąlygos yra prastos, ypač migrantų kilmės jaunuolių, išsilavinimo lygį ir kartu galimybes įsidarbinti. Naujos vidurinių mokyklų sistemos (Neue Mittelschule) įgyvendinimo įvertinimas atskleidė trūkumus, kuriuos dar teks šalinti;

               (15)

               vykdant Europos semestrą, Taryba nuolatos Austrijai rekomenduoja didinti ir skatinti paslaugų sektoriaus konkurenciją, tačiau iki šiol imtasi mažai politikos veiksmų. Kelioms profesijoms iki šiol taikomi reikalavimai dėl teisinės formos, akcijų turėjimo ir įkainių, kurie tampa reguliavimo kliūtimi patekti į rinką ir trukdo kitų valstybių narių specialistams arba specialistų įmonėms steigti savo verslą Austrijoje. Dalyvaudama tarpusavio vertinimo procese, Austrija peržiūri taisykles, taikomas norintiems dirbti pagal tam tikras profesijas, ir profesinės veiklos rezultatus, kad galėtų įvertinti, ar jie proporcingi ir tarnauja bendram interesui. Palyginti su kitų valstybių narių konkurencijos institucijomis, Austrijos federalinei konkurencijos institucijai trūksta išteklių ir tai jai trukdo veiksmingiau dirbti;

               (16)

               Austrijos bankų sektorius išlieka atsparus, tačiau susiduria su keliomis problemomis tiek vidaus rinkoje, tiek dėl pažeidžiamų užsienio pozicijų. 2014 m. toliau gerėjo bankų sektoriaus kapitalizacija, tačiau Austrijos bankų pelningumas patiria spaudimą. 2014 m. penkios iš šešių didžiausių Austrijos kredito įstaigų, atlikus išsamų ECB įvertinimą, įvertintos teigiamai (išskyrus Österreichische Volksbanken (ÖVAG)). Restruktūrizuodama ÖVAG ir Hypo Group Alpe Adria (HGAA), Austrija padarė didelę pažangą;

               (17)

               vykdant Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Austrijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2015 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat įvertino veiksmus, kurių Austrija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Austrijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygmens priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Rekomendacijos pagal Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose;

               (18)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą, o jos nuomonė (6) pateikiama visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (19)

               vykdant Europos semestrą, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Remdamasi šia analize, Taryba pateikė konkrečias rekomendacijas, skirtas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (7). Kaip šalis, kurios valiuta yra euro, Austrija taip pat turėtų užtikrinti, kad tos rekomendacijos būtų visiškai ir laiku įgyvendintos,

         REKOMENDUOJA Austrijai 2015–2016 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               2015–2016 m. išvengti nuokrypio nuo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo. Užtikrinti, kad mokesčių reforma, kuria siekiama mažinti darbuotojams tenkančią mokesčių naštą, neturėtų poveikio biudžetui. Suderinti įvairių valdžios lygmenų finansavimo ir išlaidų srities pareigas. Imtis priemonių ilgalaikiam pensijų sistemos tvarumui užtikrinti, be kita ko, paankstinant vyrų ir moterų teisės aktais nustatyto pensinio amžiaus suvienodinimą ir susiejant teisės aktais nustatytą pensinį amžių su tikėtina gyvenimo trukme.

               2.

               Stiprinti priemones, kuriomis didinamas vyresnio amžiaus darbuotojų ir moterų dalyvavimas darbo rinkoje, kartu gerinant teikiamas vaikų priežiūros ir ilgalaikės priežiūros paslaugas. Imtis veiksmų palankių sąlygų neturinčių jaunuolių išsilavinimo lygiui kelti.

               3.

               Šalinti neproporcingas kliūtis paslaugų teikėjams ir tarpdalykines paslaugas teikiančių įmonių steigimo kliūtis.

               4.

               Spręsti galimo finansų sektoriaus pažeidžiamumo problemą, susijusią su užsienio pozicija ir nepakankama turto kokybe.

      Priimta Briuselyje 2015 m. liepos 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. GRAMEGNA

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  Toliau taikomos pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (3)  2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Austrijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Austrijos stabilumo programos (OL C 247, 2014 7 29, p. 92).

      (4)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 473/2013 dėl euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų stebėsenos bei vertinimo ir perviršinio deficito padėties ištaisymo užtikrinimo bendrųjų nuostatų (OL L 140, 2013 5 27, p. 11).

      (5)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

      (6)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.

      (7)  OL C 272, 2015 8 18, p. 98.


Svarbus teisinis pranešimas

|

52005SC0147

Rekomendacija Tarybos nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2004–2007 m. Lenkijos konvergencijos programos  /* SEK/2005/0147 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 2.2.2005SEK(2005) 147 galutinisRekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2004–2007 m. Lenkijos konvergencijos programos(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASTarybos reglamentas (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[1] nustato, kad nedalyvaujančios valstybės narės, t. y. tos, kurios neįsivedusios bendros valiutos, Tarybai ir Komisijai pateikia konvergencijos programas. Pagal šio reglamento 9 straipsnį Taryba, remdamasi Komisijos ir pagal Sutarties 114 straipsnį įsteigto Komiteto (Ekonomikos ir finansų komitetas) įvertinimais, patikrina kiekvieną konvergencijos programą. Patikrinusi programą bei atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją ir pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Taryba pateikia nuomonę. Pagal reglamentą valstybės narės kasmet pateikia konvergencijos programų atnaujintus variantus, kuriuos taip pat patikrina Taryba, laikydamasi tos pačios tvarkos.Valstybės narės, kurios įstojo į ES 2004 m. gegužės 1 d., nėra įsivedusios bendros valiutos, bet privalo atitinkamu laiku įvykdyti konvergencijos kriterijus, taip pat dėl pastovios šalies finansinės būklės, kad atitiktų reikalavimus dėl euro įvedimo. Atsižvelgdama į 3,9 % BVP valdžios sektoriaus deficitą, užregistruotą 2003 m., 2004 m. liepos 5 d. Taryba nusprendė, kad Lenkijoje yra perviršinis deficitas, ir rekomendavo jį ištaisyti ne vėliau kaip iki 2007 m., laikantis 2004 m. gegužės mėn. konvergencijos programos. Lenkijai rekomenduota aktyviai įgyvendinti gegužės mėn. konvergencijos programoje numatytas priemones, ypač pateiktas vadinamajame Hausner plane. Jai rekomenduota imtis efektyvių veiksmų įgyvendinant priemones, numatytas 2005 m. deficitui sumažinti iki nustatyto dydžio iki 2004 m. lapkričio 5 d. – pagal Stabilumo ir augimo paktą nustatyto galutinio termino. Be to, Lenkijos valdžios institucijos buvo paragintos skirti galimas papildomas pajamas valdžios sektoriaus deficitui mažinti ir užtikrinti skolos santykio didėjimo stabdymą. 2004 m. gruodžio 22 d. komunikate Komisija priėjo prie išvados, kad Lenkijos Vyriausybė ėmėsi efektyvių veiksmų, kurie padėtų pasiekti 2005 m. nustatytą deficito dydį[2].Valstybės narės, kurios įstojo į ES 2004 m. gegužės 1 d., įsipareigojo pateikti savo konvergencijos programas iki 2004 m. gegužės 15 d., o pirmus atnaujintus jų variantus – 2004 m. pabaigoje. Pirmoji 2004–2007 m. Lenkijos konvergencijos programa buvo pateikta 2004 m. gegužės 17 d. ir Tarybos įvertinta 2004 m. liepos 5 d. 2004 m. gruodžio 1 d. Lenkija pateikė atnaujintą konvergencijos programą. Komisijos tarnybos atliko techninį šio varianto įvertinimą, atsižvelgdamos į Komisijos tarnybų 2004 m. rudens ekonominių prognozių rezultatus, Elgesio kodeksą[3], bendrai sutartą potencialios gamybos apimties apskaičiavimo metodiką, 2003–2005 m. laikotarpio bendrųjų ekonominės politikos gairių rekomendacijas ir principus, nustatytus 2002 m. lapkričio 27 d. Komisijos komunikate Tarybai ir Europos Parlamentui dėl biudžeto politikos koordinavimo stiprinimo[4]. Remiantis šiuo vertinimu teikiamas toks įvertinimas:-  2004 m. gruodžio 1 d. Lenkija pateikė Europos Komisijai atnaujintą 2004–2007 m. konvergencijos programą, kurią 2004 m. lapkričio 30 d. patvirtino Ministrų Taryba. Į dokumentą įtrauktos priemonės, kurios numatytos 2005 m. biudžete ir kurios grindžiamos 2004 m. sausio mėn. Vyriausybės patvirtinta „Valstybės išlaidų racionalizavimo ir mažinimo programa“ (vadinamuoju Hausner planu). Programa iš dalies atitinka pataisyto Stabilumo ir konvergencijos programų turinio ir formos elgesio kodekso reikalavimus duomenų pateikimui ir ESS95 standartus. ESS95 duomenų apie valdžios sektoriaus pajamų ir išlaidų sudėtį kokybė ne visiškai atitinka ESS95 statistikos standartus. Todėl Lenkija raginama patenkinti reikalavimus duomenų pateikimui.-  Pagal makroekonominį scenarijų, kuriuo grindžiama programa, numatoma, kad realaus BVP augimas mažės nuo 5,7 % 2004 m. iki 5,0 % ir 4,8 %, atitinkamai 2005 m. ir 2006 m., o 2007 m. pašoks iki 5,6 %. Per visą prognozės laikotarpį augimą skatins vidaus paklausa, bet nuo 2005 m. numatoma grynojo eksporto dalis bus neigiama. Makroekonominis scenarijus iki 2006 m. gali būti laikomas įtikinamu ir artimu Komisijos tarnybų 2004 m. rudens prognozėms, nors pastarosiose 2006 m. numatomas mažesnis BVP augimas. Programoje pateikiamoje praėjusių metų prognozėje yra priešingai – numatomas didesnis augimas. Planuojamas spartesnis BVP augimas 2007 m. atspindi optimistines augimo prielaidas, tiek dėl potencialios gamybos apimties, tiek dėl vidaus paklausos. Programoje būtent daroma prielaida, kad potencialus augimas stiprės – nuo 3,6 % 2004 m. iki 4,7 % 2007 m. (pagal Komisijos tarnybų apskaičiavimus), dėl to programos laikotarpio pabaigoje numatomas daugiau negu 2 % gamybos apimties atotrūkis. Tai leidžia daryti prielaidą, kad kainų spaudimas galėtų būti didesnis negu numatomas programoje.-  2004 m. infliacija Lenkijoje augo nuo 2003 m. užfiksuoto labai žemo lygio, bet neseniai augimas sulėtėjo. 2004 m. nuo balandžio iki rugpjūčio mėn. stebimą infliacijos augimą daugiausiai lėmė laikini veiksniai (maisto produktų ir naftos kainos, su stojimu susijęs mokesčių didėjimas), nors nedidelis darbo užmokesčio augimas ir stipresnis zlotas padėjo pagrįsti prognozes apie infliacijos augimo lėtėjimą 2005 metais. Zloto vertė labai kilo beveik per visus 2004 m. ir 2003 m. gruodžio mėn. euro atžvilgiu išaugo iki 13 %. Tiek pagal nominalią, tiek pagal realią esamą vertę 2004 m. buvo užregistruotas daugiau nei 10 % vertės pakilimas (padėtį vienų metų pabaigoje lyginant su padėtimi kitų metų pabaigoje). Lenkijos ir euro zonos palyginamųjų obligacijų pelningumo skirtumas per laikotarpį nuo 2003 m. vidurio iki 2004 m. vidurio padidėjo dėl investuotojų susirūpinimo ekonominės politikos valdymu, tačiau per pastaruosius mėnesius vėl sumažėjo iki apytiksliai 200 bazinių punktų metų pabaigoje. Nenumatoma jokių esančios pinigų ir valiutos kurso sistemų, t. y. prieš tiesioginę infliaciją nukreiptos sistemos ir kintamo valiutos keitimo kurso režimo, pakeitimų.-  Biudžeto strategija, kuria grindžiama atnaujinta programa, siekiama sumažinti valdžios sektoriaus biudžeto deficitą iki mažesnės negu 3 % BVP ribos 2007 m., o skolos santykį išlaikyti mažesnį už 60 % BVP vertę. Atnaujintame variante numatoma laipsniškai mažinti deficitą nuo 5,4 % BVP 2004 m. iki 2,2 % BVP 2007 metais. Atviri pensijų fondai (apskaičiuotas metinis poveikis 1,5 % BVP) pagal klasifikaciją priskiriami valdžios sektoriui – tai Eurostatas leidžia pereinamuoju laikotarpiu. Palyginti su ankstesne programa, didžiausias skirtumas 0,7 procentinio punkto BVP padidintas 2007 m. siekiamas valdžios sektoriaus deficitas, nepaisant prognozuojamo ekonominio augimo šuolio. Fiskalinis konsolidavimas bus pasiektas įgyvendinus į Hausner planą įtrauktas priemones, kurių, kaip apskaičiuota, poveikis biudžetui jas visiškai įgyvendinus bus 4,7 % BVP 2005–2007 m. laikotarpiu (palyginti su ankstesne programa, poveikis sumažintas 0,6 procentinio punkto).-  Nominalaus deficito sumažinimas 2004–2007 m. yra mažiau ambicingas nei numatytas gegužės mėn. konvergencijos programoje ir yra 3,2 procentinio punkto vietoj 4,2. Su planuojama konsolidavimo strategija siejama daug rizikos. Jau iškilo realus pavojus, kad bus vėluojama įgyvendinti Hausner plane numatytas ir 2004 m. gegužės mėn. programos įvertinime aprašytas priemones arba jos nebus baigtos įgyvendinti. Vis dar neaišku, ar bus įgyvendintos likusios priemonės, numatytos dar 2005 m. biudžete, bet kurioms įgyvendinti reikia priimti teisės aktus. Nepaisant to, kad Parlamentas atmetė dvi svarbias priemones, siekiamas deficitas išliko nepakitęs. Beveik pusė atnaujintame variante aprašytų priemonių, kuriomis siekiama gauti papildomų pajamų ir sutaupyti išlaidoms skirtų lėšų, nėra tiksliai apibrėžiamos. Sąlyginiai įsipareigojimai sukelia papildomą riziką valstybės finansų tvarumui. Deficito tikslai bus pasiekti su sąlyga, jei, kaip prognozuojama, BVP augimas bus aukštas visą programos laikotarpį. Be to, pensijų kaupimo sistema ir toliau įtraukiama į valdžios sektorių. 2007 m. pasikeitus klasifikacijai, kiekvienų paskesnių metų deficitas bus padidinamas 1,5 procentinio punkto. Trūkstant papildomų taupymo priemonių, neužtikrinama, kad bus įgyvendinta Tarybos rekomendacija deficitą sumažinti iki mažiau kaip 3 % paskutiniais programos metais, remiantis nauju 2007 m. deficito tikslu – 2,2 % BVP. Pagal rizikos analizę galutinis biudžetas gali būti prastesnis, nei planuota.-  Prognozuojama, kad valstybės skolos bendras santykis 2004–2006 m. padidės 2,6 procentinio, o 2006 m. pabaigoje šoktels iki 48 % BVP, o po to 2007 m. sumažės 0,8 procentinio punkto. Pagal Komisijos tarnybų 2004 m. rudens prognozę skolos raida mažiau palanki. Kai pagal Eurostato taisykles klasifikuojant atvirus pensijų fondus pastarieji nebus įtraukti į valdžios sektorių, skola 2005–2007 m. vidutiniškai kiekvienais metais padidės beveik 6 procentiniais punktais. Todėl skolos santykis išliks mažesnis už 60 % BVP pamatinę vertę, net ir pasikeitus klasifikacijai. 2004 m. prognozuota skola sumažinta 3 procentiniais punktais, palyginti su gegužės mėn. programa, daugiausiai dėl didesnio, nei tikėtasi, nominalaus BVP augimo ir pakilusios zloto vertės daromo poveikio. Likusiu programos laikotarpiu pagerėjęs pirminis balansas ir didelis nominalus augimas iš dalies kompensuos grynojo skolos padidėjimo poveikį atsargų ir srautų koregavimui, iš dalies atspindėdami ES lėšų išankstinį finansavimą. Planuojamas skolos santykio didėjimo lėtėjimas ir galiausiai visiškas pasikeitimas taip pat priklauso nuo to, ar įplaukos už privatizaciją bus didelės. Dėl sąlyginių įsipareigojimų taip pat yra rizikos, susijusios su numatomo skolos mažinimo plano įgyvendinimu. 2004 m. iždo garantijos sudarė 3,9 %, ir manoma, kad per ateinančius metus jos padidės. Be to, ir toliau auga neapmokėtos sveikatos priežiūros sistemos skolos – auga ir lūkesčiai, kad Vyriausybė suteiks finansinę pagalbą.-  Atnaujintame variante tik trumpai išdėstomos Hausner plane numatytos priemonės mažinti socialines išlaidas ir gerinti valstybės išlaidų valdymą. Programoje aprašytas koregavimo planas labai priklauso nuo planuotos socialinio draudimo reformos įgyvendinimo. Atnaujinta programa papildo gegužės mėn. programą, kurioje aptariama dauguma priemonių ir pateikiamas numatomas priemonių poveikis biudžetui. Be poveikio biudžetui, šios reformos padės sumažinti didelę darbo apmokestinimo naštą, kuri yra pagrindinė kliūtis darbo vietų kūrimui ir neskatina gyventojų dalyvauti darbo rinkoje. Jos taip pat sprendžia problemą – sumažinti sąlyginai didelę teisiškai nustatytų išlaidų dalį. Dėl valstybės finansų reformos ir išlaidų racionalizavimo, planuojama, kad privalomų (teisiškai nustatytų) išlaidų dalis sumažės nuo 42,5 % 2003 m. iki 39,3 % 2007 metais.-  Kai nėra biudžeto projekcijų po 2020 m., labai sunku įvertinti ilgalaikį Lenkijos valstybės finansų tvarumą, nes gyventojų senėjimas didžiausią poveikį biudžetui turbūt darys po 2020 metų. Tačiau remiantis turima informacija, nereikia atmesti tam tikros rizikos. Išlieka daug abejonių dėl politikos, kuria siekiama sustiprinti ilgalaikes biudžeto tendencijas, poveikio biudžetui.-  Nors programoje išdėstyta strategija daugiausia grindžiama pensijų reformos poveikiu ir būtinu biudžeto konsolidavimu vidutinės trukmės laikotarpiu, ateityje būtina įgyvendinti papildomas reformos priemones, kad pagerėtų pajėgumai spręsti senėjančios visuomenės klausimus. Taigi sėkmingas planuojamų priemonių įgyvendinimas, griežta neįvykdytų sąlyginių įsipareigojimų stebėsena ir planuojamo biudžeto konsolidavimo ryžtingas įgyvendinimas vidutinės trukmės laikotarpiu turėtų padėti pasiekti tvarią būklę ilgesniu laikotarpiu.-  Apskritai ekonominės politikos sritys, nustatytos atnaujintame variante, iš dalies atitinka šaliai skirtas bendrąsias ekonominės politikos gaires valstybės finansų srityje. Viena vertus, programa suderinta su Tarybos rekomendacija dėl valdžios sektoriaus deficito sumažinimo, o sumažinimas grindžiamas Hausner plano įgyvendinimu. Kita vertus, programoje nepateikiama konkrečių veiksmų, kaip išlaikyti stabilius valstybės finansus ir spręsti sąlyginių įsipareigojimų didėjimo klausimą.-  Atsižvelgiant į pirmiau išdėstytą įvertinimą ir rekomendacijas, kurias pagal 104 straipsnio 7 dalį pateikė Taryba, Lenkijai rekomenduojama stiprinti biudžeto sureguliavimą ir mažinti 2007 m. siekiamą biudžeto deficitą. Siekiant patikimomis ir tvariomis priemonėmis sumažinti deficitą iki mažesnės už 3 % BVP vertės, reikia užtikrinti, kad bus įgyvendintos visos Hausner plane numatytos struktūrinės priemonės ir bus imtasi papildomų fiskalinio konsolidavimo priemonių. Atsiradus su įgyvendinimu susijusiai rizikai, taip pat reikėtų dėti papildomas pastangas, kad būtų įgyvendintos alternatyvios priemonės. Be to, Lenkija raginama stengtis spręsti augančių sąlyginių įsipareigojimų klausimą.Remdamasi šiuo įvertinimu, Komisija priėmė pridedamą rekomendaciją Tarybos nuomonei dėl atnaujintos Lenkijos konvergencijos programos, kurią pateikia Tarybai.RekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2004–2007 m. Lenkijos konvergencijos programosEUROPOS S ĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[5], ypač į jo 9 straipsnio 3 dalį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją,pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,PAREIŠKĖ TOKIĄ NUOMONĘ:1.  [2005 m. vasario 17 d.] Taryba išnagrinėjo atnaujintą Lenkijos konvergencijos programą, kuri apima 2005–2007 metus. Programa iš dalies atitinka Stabilumo ir konvergencijos programų turinio ir formos elgesio kodekso reikalavimus duomenų pateikimui. ESS95 duomenų apie valdžios sektoriaus pajamų ir išlaidų sudėtį kokybė ne visiškai atitinka ESS95 statistikos standartus. Programoje taip pat nukrypstama nuo reikalavimų duomenų apie ilgalaikį valstybės finansų tvarumą pateikimui. Todėl Lenkija raginama patenkinti reikalavimus duomenų pateikimui.2.  Pagal makroekonominį scenarijų, kuriuo grindžiama programa, numatoma, kad realaus BVP augimas mažės nuo 5,7 % 2004 m. iki vidutiniškai 4,9 % 2005 m. ir 2006 m., o 2007 m. pašoks iki 5,6 %. Remiantis šiuo metu turima informacija, programos scenarijuje atsižvelgta į gana palankias augimo prielaidas. Jei augimo projekcijos 2005 m. ir 2006 m. bus palankios, augimo prognozė paskutiniais programos metais atrodo palanki. Būtent planuojamas spartesnis BVP augimas 2007 m. atspindi optimistines augimo prielaidas, tiek dėl potencialios gamybos apimties, tiek dėl vidaus paklausos stiprėjimo. Infliacijos prognozės programoje nėra palankios.3.  2004 m. liepos 5 d. Taryba nusprendė, kad Lenkijoje yra perviršinis deficitas, ir rekomendavo jį ištaisyti iki 2007 metų. Biudžeto strategija, kuria grindžiama atnaujinta programa, siekiama sumažinti valdžios sektoriaus biudžeto deficitą iki mažesnės negu 3 % BVP ribos 2007 m., o skolos santykį išlaikyti mažesnį už 60 % BVP vertę. Atnaujintame variante numatoma laipsniškai mažinti deficitą nuo 5,4 % BVP 2004 m. iki 2,2 % BVP 2007 metais, taip pat ir atvirų pensijų fondų perviršį (apskaičiuotas metinis poveikis 1,5 % BVP). Palyginti su ankstesne programa, didžiausias skirtumas yra 0,7 procentinio punkto BVP padidintas 2007 m. siekiamas valdžios sektoriaus deficitas, nepaisant prognozuojamo ekonominio augimo šuolio.4.  Fiskalinis konsolidavimas 2005–2007 m. laikotarpiu bus pasiektas įgyvendinus į Hausner planą įtrauktas priemones, kurių, kaip apskaičiuota, poveikis biudžetui jas visiškai įgyvendinus bus 4,7 % BVP (palyginti su ankstesne programa, poveikis sumažintas 0,6 procentinio punkto). Tuo pačiu metu įgyvendinama reikšminga valstybės investicijų programa, dėl kurios valstybės investicijos išauga nuo 3,4 % BVP 2003 m. iki vidutiniškai 4,1 % visos programos laikotarpiu, palyginti su ES vidurkiu 2004 m. – 2,4 % BVP.5.  Yra akivaizdus pavojus, kad galutinis biudžetas gali būti prastesnis, nei planuota programoje. Jau iškilo realus pavojus, kad bus vėluojama įgyvendinti Hausner plane numatytas ir 2004 m. gegužės mėn. programos įvertinime aprašytas priemones arba jos nebus baigtos įgyvendinti. Vis dar neaišku, ar bus įgyvendintos likusios priemonės, numatytos dar 2005 m. biudžete, bet kurioms įgyvendinti reikia priimti teisės aktus. Nepaisant to, kad Parlamentas atmetė dvi svarbias priemones, siekiamas deficitas išliko nepakitęs. Beveik pusė atnaujintame variante aprašytų priemonių, kuriomis siekiama gauti papildomų pajamų ir sutaupyti išlaidoms skirtų lėšų, nėra tiksliai apibrėžiamos. Sąlyginiai įsipareigojimai sukelia papildomą riziką valstybės finansų tvarumui. Deficito tikslai bus pasiekti su sąlyga, jei, kaip prognozuojama, BVP augimas bus aukštas visą programos laikotarpį. Be to, pensijų kaupimo sistema ir toliau įtraukiama į valdžios sektorių – tai Eurostatas leidžia pereinamuoju laikotarpiu. Pasikeitus klasifikacijai, kiekvienų paskesnių metų deficitas bus padidinamas 1,5 procentinio punkto. Trūkstant papildomų taupymo priemonių, neužtikrinama, kad bus įgyvendinta Tarybos rekomendacija deficitą sumažinti iki mažiau kaip 3 % paskutiniais programos metais, remiantis nauju 2007 m. deficito tikslu – 2,2 % BVP.6.  Atsižvelgiant į šį rizikos įvertinimą, biudžeto būklė programoje nėra pakankama deficitui sumažinti iki mažesnės nei 3 % BVP ribos 2007 m. vertės, todėl be priemonių, numatytų atnaujintoje programoje aprašytame Hausner plane, gali prireikti papildomų priemonių.7.  Apskaičiuota, kad skolos santykis 2004 m. pasieks 45,9 % – žymiai mažesnis už Sutartyje nustatytą pamatinę 60 % BVP vertę. Programoje prognozuojama, kad skolos bendras santykis 2004–2007 m. padidės 1,8 procentinio punkto, o nustos didėti tik paskutiniais programos metais.8.  Kai nėra biudžeto projekcijų po 2020 m., sunku įvertinti ilgalaikį Lenkijos valstybės finansų tvarumą, nes gyventojų senėjimas didžiausią poveikį biudžetui turbūt darys po 2020 metų. Tačiau remiantis turima informacija, nereikia atmesti tam tikros rizikos. Išlieka daug abejonių dėl politikos, kuria siekiama sustiprinti ilgalaikes biudžeto tendencijas, poveikio biudžetui. Nors programoje išdėstyta strategija daugiausia grindžiama pensijų reformos poveikiu ir būtinu biudžeto konsolidavimu vidutinės trukmės laikotarpiu, ateityje būtina įgyvendinti papildomas reformos priemones, kad pagerėtų pajėgumai spręsti senėjančios visuomenės klausimus. Taigi sėkmingas planuojamų priemonių įgyvendinimas, griežta neįvykdytų sąlyginių įsipareigojimų stebėsena ir planuojamo biudžeto konsolidavimo ryžtingas įgyvendinimas vidutinės trukmės laikotarpiu turėtų padėti pasiekti tvarią būklę ilgesniu laikotarpiu.9.  Apskritai ekonominės politikos sritys, nustatytos atnaujintame variante, iš dalies atitinka specifines bendrąsias ekonominės politikos gaires valstybės finansų srityje. Viena vertus, programa suderinta su Tarybos rekomendacija dėl valdžios sektoriaus deficito sumažinimo, o sumažinimas grindžiamas Hausner plano įgyvendinimu. Kita vertus, programoje nepateikiama konkrečių veiksmų, kaip išlaikyti stabilius valstybės finansus, ypač sprendžiant sąlyginių įsipareigojimų didėjimo klausimą.* * *Atsižvelgiant į pirmiau išdėstytą įvertinimą ir rekomendacijas, kurias pagal 104 straipsnio 7 dalį pateikė Taryba, Taryba laikosi nuomonės, kad Lenkija turėtų:(i) stiprinti biudžeto sureguliavimą ir mažinti 2007 m. siekiamą biudžeto deficitą;10.  užtikrinti, kad bus įgyvendintos visos Hausner plane numatytos struktūrinės priemonės ir dėti papildomas pastangas, kad būtų įgyvendintos alternatyvios priemonės, atsiradus su įgyvendinimu susijusiai rizikai; ir(iii) spręsti sąlyginių įsipareigojimų didėjimo klausimą.Lentelė: Pagrindinių makroekonominių ir biudžeto projekcijų palyginimas.2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Realaus BVP (pokytis, % ) | 2004 m. gruodžio mėn. KP | 5,7 | 5,0 | 4,8 | 5,6 |KOM 2004 m. spalio mėn. | 5,8 | 4,9 | 4,5 | – |2004 m. gegužės mėn. KP | 5,0 | 5,0 | 5,6 | 5,6 |SVKI infliacija (%) | 2004 m. gruodžio mėn. KP | 3,5 | 3,0 | 2,7 | 2,5 |KOM 2004 m. spalio mėn. | 3,5 | 3,3 | 3,0 | – |2004 m. gegužės mėn. KP | 2,2 | 2,8 | <3 | <3 |Valdžios sektoriaus balansas (BVP %) | 2004 m. gruodžio mėn. KP | -5,4 | -3,9 | -3,2 | -2,2 |KOM 2004 m. spalio mėn. | -5,6 | -4,1 | -3,1 | – |2004 m. gegužės mėn. KP | -5,7 | -4,2 | -3,3 | -1,5 |Pirminis balansas (BVP %) | 2004 m. gruodžio mėn. KP | -2,6 | -1,3 | -0,5 | 0,4 |KOM 2004 m. spalio mėn. | -2,5 | -1,0 | -0,0 | – |2004 m. gegužės mėn. KP | -2,8 | -1,1 | -0,3 | 1,3 |Bendroji valstybės skola (BVP %) | 2004 m. gruodžio mėn. KP | 45,9 | 47,6 | 48,0 | 47,3 |KOM 2004 m. spalio mėn. | 47,7 | 49,8 | 49,3 | – |2004 m. gegužės mėn. KP | 49,0 | 51,9 | 52,7 | 52,3 |Šaltiniai: Konvergencijos programa (KP); Komisijos tarnybų 2004 m. rudens prognozės (KOM). |[1] OL L 209, 1997.8.2. Visus šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šiame tinklalapyje: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] SEK(2004) 1630, 2004.12.22.[3] Ekonomikos ir finansų komiteto pakeista nuomonė dėl stabilumo ir konvergencijos programų turinio ir formos, tekst EFC/ECFIN/404/01–REV 1 27.6.2001, kurią ECOFIN taryba patvirtino 2001.7.10.[4] KOM (2002) 668, 2002.11.27.[5] OL L 209, 1997.8.2, p. 1. Šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šiame tinklalapyje: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: 2011 m. liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl Kipro 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Kipro stabilumo programos

text:
               16.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 210/12

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2011 m. liepos 12 d.
   dėl Kipro 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Kipro stabilumo programos
   2011/C 210/04
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas.

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką.

               (3)

               2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas naujas ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.

               (4)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo 7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis ir jas įtrauktų į stabilumo ar konvergencijos programas ir į nacionalines reformų programas.

               (5)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas.

               (6)

               2011 m. gegužės 6 d. Kipras pateikė 2011 m. nacionalinę reformų programą, o 2011 m. gegužės 7 d. – atnaujintą jos 2011m. stabilumo programą, apimančią laikotarpį nuo 2010 iki 2014 m. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu.

               (7)

               2009 m. pirmą kartą per paskutinius 35 metus susitraukusi Kipro ekonomika (realusis BVP sumažėjo 1,7 %) pamažu atsigauna. Ekonomikos nuosmukis paveikė darbo rinką – 2010 m. nedarbo lygis pasiekė 6,5 %. Viešųjų finansų būklė taip pat suprastėjo. Dėl savaiminių stabilizavimo veiksnių, diskrecinių fiskalinių skatinamųjų priemonių ekonomikos nuosmukiui suvaldyti ir gana didelio poveikio, kurį daro mažiau nuo mokestinių pajamų priklausomas augimo modelis, perteklinis valdžios sektoriaus biudžetas tapo deficitinis – 2009 m. jo deficitas buvo 6 % BVP. 2010 m. ekonominės veiklos rodikliai šiek tiek pagerėjo – ekonomika paaugo 1 %, o tokį pagerėjimą daugiausia lėmė susikaupusios atsargos (po to, kai 2009 m. dauguma jų buvo išnaudotos) ir šiek tiek atsigaunantis privatus vartojimas. Prognozuojama, kad gerėjančios ekonominės perspektyvos teigiamai paveiks darbo rinką: užimtumas turėtų šiek tiek padidėti, o nedarbas, kuris aukščiausią lygį buvo pasiekęs 2010 m. pabaigoje, turėtų pamažu sumažėti.

               (8)

               Remdamasi atnaujintos stabilumo programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba laikosi nuomonės, kad pagal Komisijos tarnybų 2011 m. pavasario prognozę įvertintas makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos biudžeto prognozės, yra tikėtinas iki 2012 m., tačiau vėlesniu laikotarpiu gerokai palankesnis. Stabilumo programa siekiama, vadovaujantis 2010 m. liepos 13 d. Tarybos rekomendacija, 2011 m. sumažinti biudžeto deficitą iki 4 %, o 2012 m. – iki 2,6 %, ir toliau tęsti konsolidavimą. Programoje numatoma, kad skolos santykis 2012 m. bus didžiausias, o vėliau mažės. 2011–2012 m. vidutinis metinis struktūrinio balanso pagerėjimas yra 1,5 % BVP ir atitinka 2010 m. liepos 13 d. Tarybos rekomendaciją. Tačiau numatytas struktūrinis pagerėjimas 2013 ir 2014 m. neatitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimų. Vidutinės trukmės tikslas, kuris, kaip dar kartą patvirtinta, yra struktūriškai subalansuotas biudžetas, per programos laikotarpį nebus pasiektas. Nors bendrasis planuojamas koregavimas grindžiamas išlaidų ribojimu, dauguma 2011 m. taikomų priemonių susijusios su pajamomis. Apskritai programoje pateikiamam konsolidavimo plano įgyvendinimui pavojų kelia šie veiksniai: tolesnis ekonomikos perorientavimas į mažiau nuo mokestinių pajamų priklausomą augimo modelį; tai, kad per metus priimama papildomų biudžetų; tai, ar laiku bus įgyvendintos priemonės, dėl kurių dar turi būti susitarta su socialiniais partneriais, ir kiti dar nenustatyti veiksniai (pavyzdžiui, esamų išlaidų ribojimas). Atsižvelgiant į šiuos rizikos veiksnius, jei makroekonominės ar biudžeto tendencijos bus prastesnės, nei tikėtasi, gali tekti imtis papildomų priemonių.

               (9)

               Nors einamosios sąskaitos deficitas 2010 m. sumažėjo iki maždaug 8 %, jis tebėra didelis, todėl tikėtina, kad vidutinės trukmės laikotarpiu lėtins ekonomikos augimą. Dideles viešojo sektoriaus išlaidas reikia padengti iš užsienio skolos arba didesnėmis vidaus privačiomis santaupomis. Pasirinkus antrąjį variantą, sulėtėtų gamybos apimties augimas, nes nukentėtų privatus vartojimas ar investicijos. Vidutinės trukmės laikotarpiu deficitas toliau mažės, bet pamažu. 2010 m. liepos 13 d. Taryba, įgyvendindama perviršinio deficito procedūrą, rekomendavo Kipro valdžios institucijoms taip pat sustiprinti vidutinės trukmės biudžeto sistemos įpareigojamąjį pobūdį. Kol kas apie pažangą nepranešta. Pagal stabilumo programą vidutinės trukmės biudžeto sistema turi būti visiškai įgyvendinta nuo 2014, o ne nuo 2012 fiskalinių metų, kaip numatyta ligi šiol. Todėl jos poveikis bus juntamas tik vidutinės trukmės laikotarpiu. Norint užtikrinti sėkmingą ir ilgalaikį viešųjų finansų konsolidavimą, svarbu, kad naujoji sistema būtų įgyvendinta laiku.

               (10)

               Bankų sektorius gerai atlaikė pasaulio finansų krizę ir valstybės skolos krizę euro zonoje – vyriausybės įsikišimo neprireikė. Tačiau bankų sektorius, palyginti su visa ekonomika, yra didelis: bankų sektoriaus, išskyrus dukterines įmones ir užsienio bankų filialus, turtas BVP viršija daugiau kaip šešis kartus, o kartu su dukterinėmis įmonėmis ir filialais – devynis kartus. Be to, šis sektorius yra palyginti koncentruotas: rinkoje dominuoja trys vietos bankų grupės, kurioms priklauso apie 55 % viso konsoliduoto bankų turto (išskyrus kooperatinius bankus). Dėl tarptautinėse finansų rinkose išliekančių pavojų reikia ir toliau taikyti konservatyvų balanso valdymą ir užtikrinti tinkamą priežiūrą. Tokią priežiūrą užtikrina dvi skirtingos institucijos: komercinių bankų priežiūrą – Kipro centrinis bankas, o kooperatinių kredito įstaigų – Kooperatyvų priežiūros ir plėtros institucija. Vyriausybė skatina suderintas praktikas dvejose priežiūros institucijose. Tuo pačiu metu reikia padaryti skaidresne Kooperatyvų priežiūros ir plėtros institucijos priežiūrą ir tai būtų žingsnis priežiūros suvienijimo link.

               (11)

               Prognozuojamas ilgalaikis senėjančios visuomenės poveikis biudžetui gerokai viršija ES vidurkį, pirmiausia dėl palyginti smarkiai per ateinančius dešimtmečius didėsiančių pensijų išlaidų, išreikštų BVP dalimi. Remiantis Komisijos vėliausiu vertinimu, rizika, susijusi su viešųjų finansų ilgalaikiu fiskaliniu tvarumu, yra aukšta. 2009 m. balandžio mėn. pradėta pensijų reforma. Ji daugiausia susijusi su pajamomis ir tik šiek tiek sulėtins pensijų išlaidų didėjimą. Įgyvendinant sveikatos priežiūros reformą, kuria siekiama sukurti nacionalinę sveikatos priežiūros sistemą, pertvarkyti valstybines ligonines į savarankiškus subjektus ir taip sustabdyti prognozuojamą išlaidų didėjimą, į priekį pažengta labai nedaug.

               (12)

               Du kartus per metus atliekamas savaiminis pragyvenimo išlaidų kompensavimo išmokos (PIKI) koregavimas tiesiogiai susietas su vidutiniu procentiniu vartotojų kainų indekso pokyčiu per paskutinius šešis mėnesius, palyginti su šešiais mėnesiais prieš tai. Tokiam koregavimui labai pritaria socialiniai partneriai, todėl per kolektyvines derybas šis klausimas nebuvo svarstomas. Tačiau dėl vienodo tokio koregavimo taikymo darbo užmokesčiai neatspindi našumo įvairiuose sektoriuose skirtumų. PIKI turi trūkumų: visų pirma, darbo užmokestis susietas tik su produktų kainomis, o ne su našumo didėjimu. Antra, tokia sistema naudingiausia didesnes pajamas gaunantiems asmenims. Trečia, PIKI taip pat daro didelį poveikį viešiesiems finansams, nes ši išmoka yra ne tik darbo užmokesčių ir atlyginimų, bet ir pensijų bei kitų išmokų sudėtinė dalis.

               (13)

               Nors dalyvavimo darbo rinkoje rodiklis Kipre yra aukštesnis už ES vidurkį, Kipro darbo rinkai būdingi dideli vyrų ir moterų užimtumo skirtumai. Nacionalinėje reformų programoje nurodyta, kad vyrų ir moterų užimtumo skirtumai, vaikų priežiūros paslaugų kaina ir prieinamumas, lanksčių užimtumo formų trūkumas ir jau ilgą laiką nesikeičiantis didelis vyrų ir moterų darbo užmokesčių skirtumas yra didžiausios užimtumo ir ekonomikos augimo kliūtys. Šiuo atžvilgiu susijusios priemonės yra pateiktos nacionalinėje reformų programoje. Kipre yra daug vidurinį ir aukštąjį išsilavinimą turinčių žmonių, o profesinis rengimas ir mokymas laikomi nepatrauklia švietimo forma. Didelis jaunimo nedarbo lygis ir tai, kad daug aukštąjį išsilavinimą turinčių žmonių visai neturi darbo, rodo, kad įgūdžiai iš esmės neatitinka Kipro ekonomikos poreikių. Be to, tik nedaug žmonių, ypač priklausančių tam tikroms grupėms (žemos kvalifikacijos darbuotojai, vyresnio amžiaus žmonės ir bedarbiai), renkasi mokytis visą gyvenimą, nors Kipre apskritai žmonių išsilavinimas yra geras. Šioms problemoms spręsti nacionalinėje reformų programoje numatytas skaičius priemonių, įskaitant naujų profesinio rengimo ir mokymo įstaigų, skirtų vidurinį išsilavinimą turintiems asmenims, įsteigimą, o taip pat naujos gamybinės praktikos sistemos įdiegimą nuo 2012 iki 2013 m. ir toliau. Apskritai šaliai pavyktų gerokai lengviau įgyvendinti strateginį tikslą pereiti nuo mažo našumo darbo vietų prie didelio našumo darbo vietų, jei rengimo ir mokymo sistema būtų perorientuota į darbo rinkai tinkamesnių įgūdžių ugdymą.

               (14)

               2010 m. liepos mėn. Kipras priėmė bendrąjį įstatymą dėl Paslaugų direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę. Taip pat buvo priimti tam tikri konkrečių sektorių veiklą reglamentuojantys teisės aktai ir neseniai perduoti Europos Komisijai, pateikiant pranešimą apie nacionalines vykdymo priemones 2011 m. birželio pradžioje. Tačiau susirūpinimą kelia tai, kad direktyva į nacionalinę teisę perkelta ne iki galo: tam tikruose konkrečių sektorių veiklą reglamentuojančiuose teisės aktuose, kurie nebuvo iš dalies pakeisti, vis dar numatyta tam tikros įsisteigimo ir laisvo paslaugų teikimo kliūtys. Tos kliūtys gali būti bendro pobūdžio (pavyzdžiui, norintiems verstis bet kokiu verslu, reikia gauti vietos valdžios institucijų leidimą; kad ir kokia būtų veiklos sritis ir su ja susiję pavojai, leidimo galiojimo laikas yra ribotas) arba labai konkrečios (pavyzdžiui, turizmo paslaugoms taikomi fiksuoti tarifai, turi būti atliekami ekonominių poreikių vertinimai išduodant automobilių nuomos verslo leidimus, kitų valstybių narių statybos bendrovės diskriminuojamos, architektams ir inžinieriams draudžiama verstis savo profesija, jei jie turi juridinio asmens statusą).

               (15)

               Apskritai aplinkosaugos problemos, susijusios su išteklių ir energijos vartojimu, galėtų sutrikdyti ekonomikos augimą. Šios problemos susijusios su ypatinga Kipro geografine padėtimi ir dėl klimato kaitos kylančiomis užsitęsusiomis sausromis. Neseniai buvo baigta ir paskelbta studija apie atsinaujinančiųjų išteklių energijai taikomų paramos schemų rentabilumą, kuria remiantis paramos schemos buvo peržiūrėtos. Energetikos sektoriaus veikimas gali būti gerokai pagerintas, įvedant natūralias dujas ir sudarytos palankesnės sąlygos investuoti į atsinaujinančiųjų išteklių energijos infrastruktūrą.

               (16)

               Kipras prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Kiek tai susiję su fiskaliniais klausimais, pagal paktą šalis įsipareigoja didinti fiskalinį tvarumą ir šiuo tikslu parengti finansų krizėms skirtą pagrindų įstatymą, taip pat įsteigti visiškai nepriklausomą finansinio stabilumo fondą. Be to, šiuo metu vyksta diskusijos valstybinio sektoriaus pensijų sistemos restruktūrizavimo klausimais; jos turėtų būti baigtos iki 2011 m. pabaigos. Užimtumo priemonėmis daugiausia siekiama kovoti su nelegaliu ir nedeklaruotu darbu, spręsti įgūdžių neatitikimo rinkos poreikiams problemą ir didinti įmonių konkurencingumą. Konkurencingumo didinimo priemonės apima darbo užmokesčio viešajame sektoriuje mažinimą (darbo užmokesčio indeksavimo sistemos pertvarkymą), mažųjų ir vidutinių įmonių konkurencingumo didinimą, nacionalinės skaitmeninės strategijos parengimą iki 2011 m. ir energijos vartojimo efektyvumo didinimą bei atsinaujinančiųjų išteklių energijos vartojimo populiarinimą. Šie įsipareigojimai susiję su keturiomis pakto sritimis. Jais užtikrinamas stabilumo programose ir nacionalinėse reformų programose pateikto platesnio pobūdžio reformų plano įgyvendinimo tęstinumas ir patvirtinami jau paskelbti planai įvykdyti reformas ir taip pašalinti šalies struktūrines problemas, tačiau šiame etape nenustatomi problemų (pavyzdžiui, problemų, susijusių su užmokesčiu viešajame sektoriuje ir pensijų sistema) sprendimo terminai. Šie įsipareigojimai buvo įvertinti ir į juos atsižvelgta rengiant rekomendacijas.

               (17)

               Komisija įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat įsipareigojimus pagal paktą „Euro plius“. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Kipro politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų. Atsižvelgdama į tai, Komisija mano, kad reikia aktyviau siekti 2011 m. biudžeto deficito tikslo ir kad reikia parengti papildomas 2012 m. ir vėlesnių metų konsolidavimo priemones. Siekiant padidinti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą, reikia imtis papildomų veiksmų pensijų ir sveikatos priežiūros srityse. Be to, reikia imtis papildomų priemonių, kuriomis būtų sustiprinta rizikos ribojimo principais pagrįsta bankų priežiūros sistema, pakoreguota darbo užmokesčio indeksavimo sistema, patobulinta profesinio rengimo ir mokymo bei įgūdžių ugdymo sistema, sudarytos palankesnės sąlygos verslui ir padidintas energijos vartojimo efektyvumas.

               (18)

               Atsižvelgdama į šį vertinimą, taip pat į 2010 m. liepos 13 d. Tarybos rekomendaciją pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 7 dalį, Taryba išnagrinėjo 2011 m. atnaujintą Kipro stabilumo programą ir jos nuomonė (3) pateikiama visų pirma 1 ir 3 pateikiamose rekomendacijose. Atsižvelgdama į 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos išvadas, Taryba išnagrinėjo Kipro nacionalinę reformų programą,

         REKOMENDUOJA Kiprui 2011–2012 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Patvirtinti reikiamas nuolatinio pobūdžio priemones, kad būtų pasiektas 2011 m. biudžeto tikslas ir iki 2012 m. panaikintas perviršinis deficitas pagal Tarybos rekomendacijas pagal perviršinio deficito procedūrą. Imtis priemonių dėl griežtos išlaidų kontrolės ir pasinaudoti geresniais už prognozes biudžeto pokyčiais, kad deficitas ir skola būtų sumažinti greičiau. Užtikrinti pažangą siekiant vidutinės trukmės tikslo – bent 0,5 % BVP kasmet ir sumažinti viešojo sektoriaus deficitio santykį. Sparčiau palaipsniui diegti įstatymais nustatytą privalomą daugiametę biudžeto sistemą ir taisomuosius mechanizmus (jau rengiant 2012 m. biudžetą). Programa ir biudžetas turėtų būti įgvyvendinami kaip galima greičiau.

               2.

               Dar labiau sustiprinti bankų ir kooperatinių kredito unijų priežiūrai skirtą rizikos ribojimo principais pagrįstą sistemą, kad būtų galima kuo anksčiau nustatyti rizikos veiksnius.

               3.

               Įgyvendinti pensijų ir sveikatos priežiūros išlaidų kontrolei skirtas reformas, kurios padėtų sumažinti, kaip prognozuojama, didėsiančias su senėjančia visuomene susijusias išlaidas, ir taip padidinti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą. Pensijų srityje pratęsti įnašų mokėjimo laiką, susieti pensinį amžių su vidutine tikėtina gyvenimo trukme arba patvirtinti kitas priemones, kurios turėtų lygiavertį poveikį biudžetui, atsižvelgiant į didelį pagyvenusių žmonių skurdo rizikos lygį. Sveikatos priežiūros srityje imtis papildomų priemonių, kad būtų sparčiau diegiama nacionalinė sveikatos draudimo sistema.

               4.

               Pasikonsultavus su socialiniais partneriais ir vadovaujantis nacionaline praktika imtis veiksmų, kad būtų reformuota derybų dėl darbo užmokesčio bei darbo užmokesčio indeksavimo sistema ir taip užtikrinta, kad darbo užmokesčio didėjimas geriau atspindėtų darbo našumo ir konkurencingumo pokyčius.

               5.

               Įgyvendinant planuojamas profesinio rengimo ir mokymo sistemos reformas imtis papildomų veiksmų, kad švietimo rezultatai labiau atitiktų darbo rinkos poreikius, įskaitant vidurinį išsilavinimą turintiems asmenims skirto profesinio rengimo ir mokymo instituto įsteigimą. Imtis priemonių profesinio mokymo sistemos veiksmingumui padidinti: labiau skatinti įgyti profesinį išsilavinimą ir gerinti tokio išsilavinimo prieinamumą, ypač žemos kvalifikacijos darbuotojams, moterims ir vyresnio amžiaus darbuotojams.

               6.

               Siekiant sudaryti palankesnes augimo ir darbo vietų kūrimo paslaugų sektoriuje sąlygas, iki 2011 m. gruodžio mėn. panaikinti likusias įsisteigimo ir laisvo paslaugų teikimo kliūtis konkrečius sektorius reglamentuojančiuose teisės aktuose.

               7.

               Pradėti taikyti priemones, kurios padidintų įvairios energijos įvairovę ir išplėstų atsinaujinančius energijos šaltinius. Siekiant užtikrinti tvaresnį vandens išteklių tvarkymą, iki 2012 m. parengti vandentvarkos planą ir ekonominio veiksmingumo bei teisingumo veiksniais pagrįstą kainų nustatymo sistemą.

      Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  2011 m. gegužės 19 d. Tarybos sprendimu 2011/308/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 138, 2011 5 26, p. 56) taikytina 2011 m.

      (3)  Numatyta Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalyje.


Komisijos Rekomendacija - Politinis patarimas dėl Prancūzijos ekonomikos ir biudžeto politikos


Avis juridique important

|

52004SC0831

Rekomendacija dėl Tarybos sprendimo dėl per didelio Čekijos Respublikos biudzeto deficito  /* SEK/2004/0831 galutinis */

Rekomendacija dėl TARYBOS SPRENDIMO dėl per didelio Čekijos Respublikos biudzeto deficito(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS2004 m. balandzio 7 d. Komisija paskelbė 2004 m. pavasario prognozes [1]. Remiantis siomis prognozėmis, kuriose yra atsizvelgta į Čekijos Respublikos 2004 m. kovo mėn. pateiktus duomenis, Čekijos Respublikos vyriausybės sektoriaus biudzeto deficito santykis su bendruoju vidaus produktu (BVP) padidėjo nuo 6,4 % 2002 m. iki 12,9 % BVP 2003 m. (5,9 % BVP be didelės vienkartinės operacijos, susijusios su suteiktomis valstybės garantijomis) ir virsijo Steigimo sutartyje nurodytą 3 % BVP pamatinę vertę.[1]  Komisijos 2004 m. pavasario prognozė yra pateikiama siame tinklalapyje: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.Remdamasi siais prima facie duomenimis, 2004 m. geguzės 12 d. Komisija Čekijos Respublikai pasiūlė per didelio biudzeto deficito reguliavimo tvarką ir parengė Sutarties 104 straipsnio 3 dalyje numatytą pranesimą( [2]). 2004 m. geguzės 13 d. Komisija gavo Čekijos Respublikos konvergencijos programą, kurioje patvirtintas 2003 m. biudzeto deficitas siekė 12,9 % BVP.[2]  Visas sio pranesimo tekstas yra pateikiamas siame tinklalapyje: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/procedures_en.htm.Per didelio biudzeto deficito reguliavimo tvarkos (EDP) taikymą reglamentuoja Sutarties 104 straipsnis ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1467/97 dėl per didelio deficito reguliavimo tvarkos įgyvendinimo paspartinimo ir paaiskinimo [3], kuris yra Stabilumo ir plėtros pakto dalis. Kadangi visos 2004 m. geguzės 1 d. į ES įstojusios valstybės narės, kurioms yra taikomos leidziančios nukrypti nuostatos, vengia per didelio deficito, joms negali būti skirtos 104 straipsnio 9 ir 11 dalyse numatytos poveikio priemonės.[3]  OL L 209, 1997 8 2.Komisijos pranesime, parengtame pagal Sutarties 104 straipsnio 3 dalį, buvo padaryta isvada, kad 2003 m. Čekijos Respublikos deficitas Sutartyje nurodytą 3 % BVP pamatinę vertę virsijo ne dėl ypatingų aplinkybių, kurių Čekijos valstybės institucijos negalėjo kontroliuoti, ir ne dėl didelio ekonominio nuosmukio Stabilumo ir plėtos pakto poziūriu, nes 2003 m. salies realus BVP augimas sudarė 2,9 %. Prognozuojant 2004 m. rodiklius, pranesime yra sakoma, kad biudzeto deficitas turėtų mazėti, tačiau jis vis dar virsys 3 % BVP vertę. Komisijos 2004 m. pavasario prognozėje ypač pabrėzta, kad 2004 m. biudzeto deficitas sieks 5,9 % BVP, tuo tarpu Čekijos valstybės institucijos konvergencijos programoje prognozuoja 5,3 % deficito santykį su BVP.Remiantis Komisijos 2004 m. pavasario prognozėmis, Komisijos pranesime taip pat yra pateikta isvada, kad valstybės skolos santykis su BVP, kuris 2003 m. siekė 37,6 %, bus mazesnis negu Sutartyje numatyta 60 % pamatinė vertė. Komisijos 2004 m. pavasario prognozėje ypač pabrėzta, kad 2004 m. salies valstybės skola sudarys 40,6 % BVP, tuo tarpu Čekijos valstybės institucijos konvergencijos programoje prognozuoja, kad skola sieks 38,4 % BVP.Sutarties 104 straipsnio 4 dalyje yra sakoma, kad ,114 straipsnyje numatytas komitetas [Ekonomikos ir finansų komitetas] parengia nuomonę apie Komisijos pranesimą". Komitetas savo nuomonę pareiskė 2004 m. geguzės 24 d., joje jis pritarė Komisijos pranesime pateiktam vertinimui. Pirmiausia Komitetas pabrėzė, kad Čekijos Respublikos biudzeto būklė rodo, jog pagal pirmąjį is dviejų biudzeto deficito nustatymo kriterijų, numatytų 104 straipsnio 2 dalyje, yra susidaręs per didelis jo deficitas. Isnagrinėjus kitus svarbius veiksnius, pirmiausia vidutinės trukmės biudzeto būklės ir valstybės investicijų santykį, vertinimas pagal kriterijus nepasikeitė. Komitetas taip pat mano, jog yra tikėtina, kad 2004 m. vyriausybės sektoriaus biudzeto deficitas taip pat virsys Sutartyje numatytą pamatinę vertę, o visa valstybės skola liks mazesnė negu Sutartyje numatyta 60 % BVP pamatinė vertė, tačiau dar padidės iki 40,6 % BVP.Komisija, isnagrinėjusi svarbius veiksnius, į kuriuos ji atsizvelgė jos pranesime, ir atsizvelgusi į Komiteto nuomonę mano, kad Čekijos Respublika turi per didelį biudzeto deficitą. Ši nuomonė, Komisijos patvirtinta 2004 m. birzelio 24 d., yra skirta Tarybai, kaip numatyta Sutarties 104 straipsnio 5 dalyje. Komisija rekomenduoja, kad Taryba priimtų atitinkamą sprendimą remdamasi 104 straipsnio 6 dalimi, ir siam tikslui pateikia rekomendaciją dėl sprendimo. Be to, Komisija pateikia Tarybai rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos, kuri bus skirta Čekijos Respublikai, pagal Sutarties 104 straipsnio 7 dalį pataisyti per didelį deficitą.Rekomendacija dėl TARYBOS SPRENDIMO dėl per didelio Čekijos Respublikos biudzeto deficitoEUROPOS SĄJUNGOS TARYBAatsizvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 104 straipsnio 6 dalį,atsizvelgdama į Komisijos rekomendaciją,atsizvelgdama į Čekijos Respublikos pateiktas pastabas,kadangi:(1) Pagal Sutarties 104 straipsnį valstybės narės vengia per didelio valstybės biudzeto deficito; tai yra taikytina ir visoms 2004 m. geguzės 1 d. į ES įstojusioms valstybėms narėms, kurioms galioja leidziančios nukrypti nuostatos.(2) Stabilumo ir plėtros pakto tikslas yra gera valstybės finansų būklė, kurią pasiekus sudaromos geresnės sąlygos uztikrinti kainų stabilumą, stiprią tvarią plėtrą ir kartu didinti uzimtumą.(3) 104 straipsnyje apibrėzta per didelio biudzeto deficito reguliavimo tvarka suteikia galimybę priimti sprendimą dėl susidariusio per didelio deficito, o prie Sutarties pridedamame Protokole dėl per didelio deficito reguliavimo tvarkos yra pateikiamos papildomos nuostatos, susijusios su per didelio deficito reguliavimo tvarkos įgyvendinimu. Tarybos reglamente (EB) Nr. 3605/93( [4]) su pakeitimais, padarytais Tarybos reglamentu (EB) Nr. 475/2000( [5]), ir Komisijos reglamente (EB) Nr. 351/2002( [6]) yra isdėstytos issamios minėto protokolo nuostatų taikymo taisyklės ir apibrėzimai.[4]  OL L 332, 1993 12 31, p. 7.[5]  OL L 58, 2000 3 3, p. 1.[6]  OL L 55, 2002 2 26, p. 23.(4) Sutarties 104 straipsnio 5 dalyje numatyta, kad jei Komisija mano, jog kokioje nors valstybėje narėje yra susidaręs arba gali susidaryti per didelis deficitas, ji pateikia savo nuomonę Tarybai. Komisija, isnagrinėjusi visus svarbius veiksnius, į kuriuos buvo atsizvelgta rengiant jos pranesimą pagal 104 straipsnio 3 dalį, ir atsizvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę, kaip numatyta 104 straipsnio 4 dalyje, savo 2004 m. birzelio 24 d. nuomonėje pazymėjo, kad Čekijos Respublikoje yra susidaręs per didelis biudzeto deficitas.(5) Sutarties 104 straipsnio 6 dalyje numatyta, kad Taryba turėtų apsvarstyti valstybės narės norimas pareiksti pastabas, kol po nuodugnaus įvertinimo bus priimtas sprendimas, ar yra susidaręs per didelis biudzeto deficitas.(6) Atlikus nuodugnų įvertinimą, buvo padarytos sios isvados. 2003 m. Čekijos Respublikos biudzeto deficito santykis su BVP siekė 12,9 % (5,9 % BVP be didelės vienkartinės operacijos, susijusios su suteiktomis valstybės garantijomis), kuris virsijo Sutartyje nurodytą 3 % BVP pamatinę vertę. Pamatinės vertės pervirsis susidarė ne dėl ypatingų aplinkybių, kurių Čekijos valstybės institucijos negalėjo kontroliuoti, ir ne dėl didelio ekonominio nuosmukio Stabilumo ir plėtros pakto poziūriu. Tikėtina, kad 2004 m. biudzeto deficitas taip pat virsys 3 % BVP vertę. Pirmiausia, remiantis Komisijos 2004 m. pavasario prognoze, nurodytais metais biudzeto deficitas turėtų pasiekti 5,9 % BVP, nors Čekijos Respublikos konvergencijos programoje yra prognozuojamas 5,3 % deficito santykis su BVP. Valstybės skolos santykis su BVP, kuris 2003 m. sudarė 37,6 %, 2004 m. turėtų būti mazesnis negu 60 % BVP pamatinė vertė, nurodyta Sutartyje.PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisAtlikus nuodugnų tyrimą, galima daryti isvadą, kad Čekijos Respublikoje yra susidaręs per didelis biudzeto deficitas.2 straipsnisŠis sprendimas yra skirtas Čekijos Respublikai.Priimta Briuselyje, 2004 m. [liepos 5d.]Tarybos varduPirmininkas[...]


title: Rekomendacijos nacionaliniams teismams dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą pateikimo

text:
               6.11.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 338/1

   REKOMENDACIJOS
   nacionaliniams teismams dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą pateikimo
   2012/C 338/01
   I —   BENDROSIOS NUOSTATOS

      Teisingumo Teismo jurisdikcija priimti prejudicinį sprendimą

               1.

               Prašymo priimti prejudicinį sprendimą sistema yra fundamentalus Europos Sąjungos teisės mechanizmas, kuriuo siekiama suteikti valstybių narių teismams priemonę užtikrinti vieningą šios teisės aiškinimą ir taikymą Sąjungoje.

               2.

               Pagal Europos Sąjungos Sutarties (toliau – ESS) 19 straipsnio 3 dalį ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 267 straipsnį Europos Sąjungos Teisingumo Teismas turi jurisdikciją priimti prejudicinį sprendimą dėl Sąjungos teisės išaiškinimo ir dėl Sąjungos institucijų, įstaigų ar organų priimtų aktų galiojimo.

               3.

               Žinoma, pagal SESV 256 straipsnio 3 dalį jurisdikcija nagrinėti pagal SESV 267 straipsnį pateiktus prejudicinius klausimus, susijusius su konkrečiomis Statute nustatytomis sritimis, numatyta ir Bendrajam Teismui. Tačiau kadangi nepadaryti atitinkami šio akto pakeitimai, šiuo metu Teisingumo Teismas vienintelis turi jurisdikciją spręsti prejudicine tvarka.

               4.

               Nors SESV 267 straipsniu Teisingumo Teismui šioje srityje suteikta bendroji jurisdikcija, įvairiose pirminės teisės nuostatose numatytos šios jurisdikcijos išimtys ar laikini apribojimai. Tokie numatyti visų pirma SESV 275 bei 276 straipsniuose ir Protokolo (Nr. 36) dėl Lisabonos sutarties pereinamojo laikotarpio nuostatų 10 straipsnyje (ESOL C 83, 2010 03 30, p. 1) (1).

               5.

               Kadangi procesas dėl prejudicinio sprendimo priėmimo grindžiamas Teisingumo Teismo ir valstybių narių teismų bendradarbiavimu, siekiant visiško šios procedūros efektyvumo, atrodo naudinga pateikti jiems toliau išdėstytas rekomendacijas.

               6.

               Šiomis privalomosios galios neturinčiomis rekomendacijomis siekiama suteikti daugiau informacijos apie Teisingumo Teismo procedūros reglamento III antraštinę dalį (93–118 straipsnius), pasiūlyti valstybių narių teismams gaires, susijusias su galimybe pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, ir praktiškai patarti dėl tokio prašymo formos ir teisinių padarinių.

      Teisingumo Teismo vaidmuo procese dėl prejudicinio sprendimo priėmimo

               7.

               Kaip minėta, Teisingumo Teismo vaidmuo procese dėl prejudicinio sprendimo priėmimo yra aiškinti Sąjungos teisę arba nuspręsti dėl jos galiojimo, o ne taikyti šią teisę faktinei situacijai, kuria grindžiama pagrindinė byla. Šis vaidmuo tenka nacionaliniam teismui, todėl Teisingumo Teismui nepriklauso nei nagrinėti vykstant pagrindinei bylai iškeltų fakto klausimų, nei priimti sprendimo dėl galėjusių atsirasti skirtingų nuomonių, kaip aiškinti ar taikyti nacionalinės teisės normas.

               8.

               Priimdamas sprendimą dėl Sąjungos teisės išaiškinimo ar galiojimo Teisingumo Teismas stengiasi pateikti atsakymą, kuris būtų naudingas sprendžiant pagrindinę bylą, tačiau padaryti iš jo konkrečias išvadas ir prireikus netaikyti atitinkamos nacionalinės teisės normos turi būtent prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

      Sprendimas kreiptis su prašymu priimti prejudicinį sprendimą

      Prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateikėjas

               9.

               Pagal SESV 267 straipsnį bet kuris valstybės narės teismas, turintis spręsti pagal teisminę sprendimo priėmimo procedūrą, paprastai gali pateikti Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą. Teismo sąvoką Teisingumo Teismas aiškina kaip autonomišką Sąjungos teisės sąvoką ir šiuo klausimu atsižvelgia į visumą veiksnių, kaip antai į jį besikreipiančios institucijos teisinė prigimtis, nuolatinumas, jos jurisdikcijos privalomumas, proceso joje rungtyniškumas, tai, kad ji taiko teisės normas, ir jos nepriklausomumas.

               10.

               Nesvarbu, ar šalys pagrindinėje byloje to prašė, sprendimą, ar kreiptis į Teisingumo Teismą prejudicine tvarka, turi priimti tik nacionalinis teismas.

      Prašymas dėl išaiškinimo

               11.

               Pagal SESV 267 straipsnį kiekvienas teismas turi teisę pateikti Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą dėl Sąjungos teisės normos išaiškinimo, jei mano, kad tai būtina jo nagrinėjamai bylai išspręsti.

               12.

               Tačiau teismas, kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti toliau skundžiami teismine tvarka, privalo pateikti Teisingumo Teismui tokį prašymą, nebent atitinkamoje srityje jau egzistuoja teismo praktika (o galinčios egzistuoti naujos aplinkybės nekelia pagrįstų abejonių dėl galimybės nagrinėjamu atveju taikyti šią teismo praktiką) arba teisingas nagrinėjamos teisės nuostatos aiškinimas yra visiškai akivaizdus.

               13.

               Todėl nacionalinis teismas gali, ypač jei mano, kad Teisingumo Teismo praktikoje tai pakankamai išaiškinta, pats nuspręsti dėl teisingo Sąjungos teisės išaiškinimo ir taikymo jo nustatytai faktinei situacijai. Tačiau prašymas priimti prejudicinį sprendimą gali būti ypač naudingas tais atvejais, kai kyla naujas aiškinimo klausimas, svarbus bendrajam interesui vienodai taikyti Sąjungos teisę, arba jei egzistuojanti teismo praktika neatrodo taikytina naujoms faktinėms aplinkybėms.

               14.

               Tam, kad Teisingumo Teismas galėtų teisingai suprasti pagrindinės bylos dalyką ir pateikiamus klausimus, naudinga, kad prie kiekvieno užduodamo klausimo nacionalinis teismas nurodytų, kodėl prašomas išaiškinimas būtinas jo sprendimui priimti.

      Prašymas nuspręsti dėl galiojimo

               15.

               Nors valstybių narių teismai gali atmesti jiems šalių nurodytus teisės akto negaliojimo pagrindus, vis dėlto jurisdikciją pripažinti negaliojančiu Sąjungos institucijos, įstaigos ar organo aktą turi tik Teisingumo Teismas.

               16.

               Todėl kiekvienas nacionalinis teismas, jeigu jam kyla abejonių dėl tokio akto galiojimo, privalo pateikti Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą nurodydamas priežastis, dėl kurių mano, kad šis aktas gali būti negaliojantis.

               17.

               Vis dėlto, jei šiam teismui kyla didelių abejonių dėl Sąjungos institucijos, įstaigos ar organo akto, kuriuo grindžiama nacionalinės teisės norma, galiojimo, jis išimtiniais atvejais gali laikinai sustabdyti šios normos taikymą arba dėl jos savo nuožiūra imtis bet kokių kitų laikinųjų apsaugos priemonių. Tokiu atveju jis privalo užduoti Teisingumo Teismui klausimą dėl tokio akto galiojimo ir nurodyti priežastis, dėl kurių mano, kad šis aktas negalioja.

      Tinkamas prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateikimo momentas

               18.

               Nacionalinis teismas gali pateikti Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kai nustato, kad jo sprendimui priimti reikia nuspręsti dėl Sąjungos teisės išaiškinimo ar galiojimo. Iš tiesų būtent nacionalinis teismas gali geriausiai įvertinti, kurioje proceso stadijoje reikėtų pateikti tokį prašymą.

               19.

               Vis dėlto pageidautina, kad sprendimas pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą būtų priimtas toje proceso stadijoje, kurioje tokį prašymą teikiantis teismas gali apibrėžti faktines ir teisines bylos aplinkybes, kad Teisingumo Teismas turėtų visą informaciją, prireikus būtiną patikrinti, ar Sąjungos teisė taikytina pagrindinėje byloje. Be to, dėl gero teisingumo vykdymo prašymą priimti prejudicinį sprendimą gali būti naudinga teikti išklausius bylos šalis.

      Prašymo priimti prejudicinį sprendimą forma ir turinys

               20.

               Valstybės narės teismo sprendimas pateikti Teisingumo Teismui vieną ar kelis prejudicinius klausimus gali būti bet kokios formos, kuri pagal nacionalinę teisę leidžiama atskiriesiems proceso klausimams spręsti. Tačiau reikėtų turėti omenyje, kad šis dokumentas bus proceso Teisingumo Teisme pagrindas, o šiam teismui reikia turėti informaciją, kuri leistų pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiančiam teismui naudingą atsakymą. Be to, tik prašymas priimti prejudicinį sprendimą siunčiamas pagrindinės bylos šalims ir kitiems Statuto 23 straipsnyje nurodytiems suinteresuotiesiems asmenims, visų pirma valstybėms narėms, siekiant gauti jų galimas rašytines pastabas.

               21.

               Kadangi prašymas priimti prejudicinį sprendimą verčiamas į visas oficialiąsias Europos Sąjungos kalbas, jis turėtų būti surašytas paprastai, aiškiai, tiksliai ir be perteklinės informacijos.

               22.

               Dešimties puslapių paprastai pakanka tinkamai išdėstyti prašymo priimti prejudicinį sprendimą aplinkybes. Šis prašymas turi būti glaustas, bet pakankamai išsamus ir jame turi būti pateikta visa reikšminga informacija, kad Teisingumo Teismas ir suinteresuotieji asmenys, turintys teisę pateikti pastabas, galėtų lengvai suprasti pagrindinės bylos faktines ir teisines aplinkybes. Pagal Procedūros reglamento 94 straipsnį prašyme priimti prejudicinį sprendimą, be pačių Teisingumo Teismui užduodamų prejudicinių klausimų, reikia:

                           —

                           trumpai išdėstyti ginčo dalyką ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikiančio teismo nustatytas reikšmingas faktines aplinkybes ar bent jau išdėstyti faktus, kuriais grindžiami prejudiciniai klausimai,

                           —

                           pateikti nacionalinių nuostatų, kurios nagrinėjamu atveju galėtų būti taikomos, turinį ir prireikus reikšmingą nacionalinę teismų praktiką (2),

                           —

                           išdėstyti priežastis, paskatinusias prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikiantį teismą kelti klausimą dėl tam tikrų Sąjungos teisės nuostatų išaiškinimo ar galiojimo, ir jo nustatytą ryšį tarp šių nuostatų bei pagrindinėje byloje taikomų nacionalinės teisės aktų.

               23.

               Prašyme priimti prejudicinį sprendimą turėtų būti kuo tiksliau nurodytos atitinkamam atvejui svarbios Sąjungos teisės nuostatos, o prireikus pateikta pagrindinės bylos šalių pateiktų svarbių argumentų glausta santrauka.

               24.

               Galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas gali, jei mano esant įmanoma, glaustai nurodyti, kaip, jo manymu, reikėtų atsakyti į prejudicine tvarka užduotus klausimus. Toks nurodymas Teisingumo Teismui gali būti ypač naudingas tais atvejais, kai jam reikia priimti sprendimą pagreitinta arba skubos tvarka.

               25.

               Tam, kad būtų lengviau skaityti Teisingumo Teismui pateiktą prašymą priimti prejudicinį sprendimą, svarbu, kad jis būtų atspausdintas mašinraščiu. Be to, daug paprasčiau daryti nuorodas į prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kuriame turi būti nurodyta data ir kuris turi būti pasirašytas, kai jo puslapiai ir pastraipos sunumeruoti.

               26.

               Pačius prejudicinius klausimus reikėtų nurodyti atskiroje ir aiškiai išskirtoje sprendimo, kuriuo prašoma priimti prejudicinio sprendimą, dalyje, pageidautina, jo pradžioje arba pabaigoje. Jie turi būti savaime suprantami neskaitant prašymo motyvų, kurie vis dėlto sudaro tinkamam bylos apimties supratimui būtiną kontekstą.

               27.

               Vykstant procesui dėl prejudicinio sprendimo priėmimo Teisingumo Teismas iš esmės tik panaudoja sprendime, kuriuo prašoma priimti prejudicinį sprendimą, nurodytus duomenis, įskaitant asmenvardį ar pavadinimą ir asmens duomenis. Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas, manydamas esant būtina, iš savo prašymo priimti prejudicinį sprendimą turi pats pašalinti kai kuriuos duomenis arba įvardyti vieną ar kelis su pagrindine byla susijusius asmenis neatskleidžiant jų tapatybės.

               28.

               Po prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateikimo Teisingumo Teismas taip pat gali savo iniciatyva, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo ar vienos iš pagrindinės bylos šalių prašymu užtikrinti tokį anonimiškumą. Tačiau tam, kad būtų veiksmingas, toks prašymas turėtų būti pateiktas kuo ankstesnėje proceso stadijoje ir bet kuriuo atveju ne vėliau nei pranešimas apie atitinkamą bylą paskelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir prašymas priimti prejudicinį sprendimą įteikiamas Statuto 23 straipsnyje nurodytiems suinteresuotiesiems asmenims.

      Prašymo priimti prejudicinį sprendimą poveikis nacionaliniam procesui

               29.

               Nors nacionalinis teismas išlaiko teisę imtis laikinųjų apsaugos priemonių, ypač prašymo nuspręsti dėl galiojimo atveju (žr. 17 punktą), prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateikimas vis dėlto neatsiejamas nuo bylos nagrinėjimo nacionaliniame teisme sustabdymo, kol bus priimtas Teisingumo Teismo sprendimas.

               30.

               Gero proceso dėl prejudicinio sprendimo priėmimo Teisingumo Teisme organizavimo sumetimais ir siekiant išsaugoti šio proceso veiksmingumą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas turėtų informuoti Teisingumo Teismą apie visus kilusius atskiruosius proceso klausimus, galinčius turėti poveikio jo prašymui, visų pirma apie naujas šalis, kurioms leista įstoti į nacionaliniame teisme vykstantį procesą.

      Bylinėjimosi išlaidos ir nemokama teisinė pagalba

               31.

               Teisingumo Teisme vykstantis procesas dėl prejudicinio sprendimo priėmimo yra nemokamas ir šis teismas nesprendžia prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme nagrinėjamos bylos šalių bylinėjimosi išlaidų klausimo; šį klausimą turi spręsti nacionalinis teismas.

               32.

               Jei viena iš pagrindinės bylos šalių stokoja lėšų ir nacionalinės nuostatos tai leidžia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas gali suteikti šiai šaliai nemokamą teisinę pagalbą su bylos nagrinėjimu Teisingumo Teisme susijusioms išlaidoms, visų pirma atstovavimo, padengti. Teisingumo Teismas taip pat gali suteikti tokią teisinę pagalbą, jei atitinkama šalis jos negavo pagal nacionalinę teisę arba jeigu ši pagalba nepadengia arba tik iš dalies padengia Teisingumo Teisme patirtas išlaidas.

      Teisingumo Teismo ir nacionalinių teismų susirašinėjimas

               33.

               Prašymą priimti prejudicinį sprendimą ir atitinkamus dokumentus (visų pirma bylos medžiagą arba jos kopiją) besikreipiantis nacionalinis teismas turi siųsti tiesiogiai Teisingumo Teismui. Siuntą reikia siųsti registruotu laišku Teisingumo Teismo kanceliarijos adresu (Greffe de la Cour de Justice, Rue du Fort Niedergrünewald, L-2925 Luxembourg).

               34.

               Kol prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui bus įteiktas sprendimas, priimtas dėl pateikto prašymo, su juo bendraujama per Teisingumo Teismo kanceliariją, kuri siunčia jam procesinių dokumentų kopijas.

               35.

               Savo sprendimą Teisingumo Teismas siunčia prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui. Teisingumo Teismas būtų dėkingas, jei nacionalinis teismas jį informuotų apie pagrindinėje byloje iš šio sprendimo padarytas išvadas ir atsiųstų jam savo galutinį sprendimą.

         II —   SPECIALIOSIOS NUOSTATOS DĖL SKUBIAI NAGRINĖTINŲ PRAŠYMŲ PRIIMTI PREJUDICINĮ SPRENDIMĄ

               36.

               Kaip numatyta Statuto 23a straipsnyje ir Procedūros reglamento 105–114 straipsniuose, tam tikromis aplinkybėmis prašymas priimti prejudicinį sprendimą gali būti nagrinėjamas pagal pagreitintą procedūrą arba skubos procedūrą.

      Pagreitintos procedūros ir skubos procedūros taikymo sąlygos

               37.

               Dėl šių procedūrų taikymo sprendžia Teisingumo Teismas. Toks sprendimas paprastai priimamas tik motyvuotu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo prašymu. Tačiau išimties tvarka Teisingumo Teismas gali savo iniciatyva nuspręsti nagrinėti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pagal pagreitintą procedūrą arba skubos procedūrą, jeigu tai atrodo būtina atsižvelgiant į bylos pobūdį arba jos aplinkybes.

               38.

               Pagal Procedūros reglamento 105 straipsnį prašymas priimti prejudicinį sprendimą gali būti nagrinėjamas pagal pagreitintą procedūrą, nukrypstant nuo šio reglamento nuostatų, jeigu dėl bylos pobūdžio reikia, kad ji būtų greitai išnagrinėta. Kadangi dėl šios procedūros taikymo visiems proceso dalyviams, visų pirma visoms valstybėms narėms, kurių prašoma rašytines arba žodines pastabas pateikti per daug trumpesnius nei įprasta terminus, kyla didelių suvaržymų, prašyti ją taikyti reikėtų tik susidarius ypatingoms aplinkybėms, pateisinančioms greitą Teisingumo Teismo atsakymą į pateiktus klausimus. Didelis asmenų arba teisinių situacijų, kuriuos gali paveikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo sprendimas, kurį jis priims po kreipimosi į Teisingumo Teismą prejudicine tvarka, skaičius savaime dar nėra išimtinė aplinkybė, galinti pateisinti pagreitintos procedūros taikymą (3).

               39.

               Šios sąlygos dar svarbesnės Procedūros reglamento 107 straipsnyje numatytos prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūros atveju. Ši procedūra, kurią galima taikyti tik SESV trečiosios dalies V antraštinėje dalyje „Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė“ nurodytose srityse, atitinkamiems dalyviams lemia dar daugiau suvaržymų, nes ja ribojamas šalių, kurioms leidžiama pateikti rašytines pastabas, skaičius, o ypatingos skubos atvejais ji leidžia visiškai atsisakyti rašytinės proceso Teisingumo Teisme dalies. Todėl prašyti taikyti šią procedūrą reikėtų tik susiklosčius tokioms aplinkybėms, kai absoliučiai būtina, kad Teisingumo Teismas labai greitai priimtų sprendimą dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo užduotų klausimų.

               40.

               Nors čia neįmanoma išsamiai išvardyti visų tokių aplinkybių, visų pirma dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę reglamentuojančių Sąjungos teisės normų įvairovės ir kaitos, nacionalinis teismas galėtų pateikti prašymą taikyti prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą, pavyzdžiui, SESV 267 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytu atveju, kai pateiktas klausimas lemia asmens, kuris yra sulaikytas ar kurio laisvė apribota, teisinės padėties įvertinimą, arba kai kyla ginčas dėl tėvų valdžios ar vaikų globos, kai teismo, į kurį kreiptasi remiantis Sąjungos teise, jurisdikcija priklauso nuo atsakymo į prejudicinį klausimą.

      Prašymas taikyti pagreitintą procedūrą arba skubos procedūrą

               41.

               Tam, kad Teisingumo Teismas galėtų greitai nuspręsti, ar reikia taikyti pagreitintą procedūrą arba skubos procedūrą, prašyme turi būti tiksliai išdėstytos teisinės ir faktinės aplinkybės, patvirtinančios skubą, ir visų pirma nurodyta rizika, kuri atsirastų taikant įprastą procedūrą.

               42.

               Jei įmanoma, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas glaustai nurodo, kaip, jo manymu, reikėtų atsakyti į užduotus klausimus. Dėl tokio nurodymo pagrindinės bylos šalims ir kitiems procese dalyvaujantiems suinteresuotiesiems asmenims lengviau išdėstyti savo poziciją, o Teisingumo Teismui – priimti sprendimą, todėl jis padeda paspartinti procedūrą.

               43.

               Prašymas taikyti pagreitintą procedūrą arba skubos procedūrą turi būti suformuluotas nedviprasmiškai, kad Teisingumo Teismo kanceliarija nedelsiant galėtų nustatyti, kad bylą reikia nagrinėti pagal specialią procedūrą. Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiančiam teismui siūlytina konkrečiai nurodyti, kurią iš dviejų procedūrų reikėtų taikyti atitinkamu atveju, ir savo prašyme paminėti atitinkamą Procedūros reglamento straipsnį (105 straipsnį, skirtą pagreitintai procedūrai, arba 107 straipsnį, skirtą skubos procedūrai). Ši nuoroda turi būti pateikta aiškiai matomoje jo sprendimo, kuriuo prašoma priimti prejudicinį sprendimą, vietoje (pavyzdžiui, tituliniame lape arba atskirame teismo akte). Prireikus šis prašymas gali būti nurodytas prie prašymo priimti prejudicinį sprendimą pridėtame jį pateikiančio teismo lydraštyje.

               44.

               Glaustai išdėstyti patį sprendimą, kuriuo prašoma priimti prejudicinį sprendimą, dar svarbiau skubos atveju, nes tai leidžia paspartinti procedūrą.

      Teisingumo Teismo, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo ir pagrindinės bylos šalių susirašinėjimas

               45.

               Susirašinėjimui su prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiu teismu ir jo nagrinėjamos bylos šalimis paspartinti ir palengvinti teismo, teikiančio prašymą taikyti pagreitintą procedūrą arba skubos procedūrą, prašoma nurodyti elektroninio pašto adresą ir, jei įmanoma, telefakso numerį, kuriais Teisingumo Teismas prireikus galėtų pasinaudoti, taip pat atitinkamos bylos šalims atstovaujančių asmenų elektroninio pašto adresus ir, jei įmanoma, telefakso numerius.

               46.

               Pasirašyto sprendimo, kuriuo prašoma priimti prejudicinį sprendimą, kopiją kartu su prašymu taikyti pagreitintą procedūrą arba skubos procedūrą Teisingumo Teismui iš pradžių galima perduoti elektroniniu paštu (ECJ-Registry@curia.europa.eu) arba telefaksu (+352 43 37 66). Veiksmų dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą ir prašymo taikyti atitinkamą procedūrą galima imtis iš karto gavus tokią kopiją. Tačiau šių aktų originalai turi būti kuo skubiau perduoti Teisingumo Teismo kanceliarijai.

      (1)  Pagal Protokolo Nr. 36 10 straipsnio 1–3 dalis Teisingumo Teismo įgaliojimai dėl Sąjungos aktų, priimtų su policijos ir teisminio bendradarbiavimo baudžiamosiose bylomis susijusioje srityje iki Lisabonos sutarties įsigaliojimo, ir vėliau nekeistų, išlieka tokie patys daugiausia penkerius metus nuo Lisabonos sutarties įsigaliojimo (2009 m. gruodžio 1 d.). Taigi šiuo laikotarpiu prašymai priimti prejudicinį sprendimą dėl šių aktų gali būti pateikti tik iš tų valstybių narių, kurios pripažino Teisingumo Teismo jurisdikciją, kiekviena atskirai nurodydama, ar kreiptis į Teisingumo Teismą gali visi jos teismai, ar tik tie, kurių sprendimai toliau teismine tvarka neskundžiami.

      (2)  Prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiančiam teismui šiuo atžvilgiu siūlytina pateikti tikslias šių nuostatų teksto ir jų paskelbimo šaltinio nuorodas, kaip antai atitinkamo oficialiojo leidinio ar rinkinio puslapį arba nuorodą į interneto puslapį.

      (3)  Norint susipažinti su aplinkybėmis, kurioms susidarius pagal 1991 m. birželio 19 d. Teisingumo Teismo procedūros reglamento su pakeitimais 104a straipsnį pateikti prašymai taikyti pagreitintą procedūrą buvo patenkinti arba atmesti, žr. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis, paskelbtas svetainėje www.curia.europa.eu (šias nutartis galima rasti „Teismų praktika“ rubrikos paieškos formoje pasirinkus tokius paieškos kriterijus: Dokumentai – Dokumentai, neskelbti Rinkinyje – Nutartys – Pagreitinta procedūra).