				|

		52014DC0410

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl 2014 m. Ispanijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Ispanijos stabilumo programos /* COM/2014/0410 final */

Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl 2014 m. Ispanijos nacionalinės
reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Ispanijos stabilumo programos

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos
7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16
d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011
dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo[2], ypač į jo 6
straipsnio 1 dalį;
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[3],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[4],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonomikos ir
finansų komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Socialinės apsaugos
komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonominės politikos
komiteto nuomonę,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują
augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“,
grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia
dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų,
kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo
potencialas;
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi
Komisijos pasiūlymais, priėmė rekomendaciją dėl
valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės
politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. –
sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos
gairių, kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas
gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant
nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;
(3)
2012 m. birželio 29 d. valstybių ar
vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl
ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė
nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant
visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie
nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių
narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą
įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir
įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;
(4)
2013 m. liepos 9 d. Taryba
priėmė rekomendaciją dėl 2013 m. Ispanijos
nacionalinės reformų programos ir nuomonę dėl atnaujintos
2012–2016 m. Ispanijos stabilumo programos. 2013 m. lapkričio 15 d.
pagal Reglamentą (ES) Nr. 473/2013[5]
Komisija pateikė nuomonę dėl Ispanijos 2014 m. biudžeto
plano projekto[6];
(5)
2013 m. lapkričio 13 d. Komisija
priėmė metinę augimo apžvalgą[7], kuria pradedamas 2014
m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą
pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo
ataskaitą[8],
kurioje nurodė, kad Ispanija yra viena iš valstybių narių,
dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(6)
2013 m. gruodžio 20 d. Europos
Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas
finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo
veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą,
ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti
įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos
augimą ir konkurencingumą, mažinti nedarbą, šalinti socialinius
krizės padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;
(7)
2014 m. kovo 5 d. Komisija paskelbė
Ispanijai skirtos nuodugnios apžvalgos[9]
pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatus. Komisijai
atlikus analizę galima daryti išvadą, kad Ispanijoje susidarė
makroekonominis disbalansas, dėl kurio būtina imtis
konkrečių stebėjimo ir ryžtingų politikos veiksmų.
Visų pirma kelių sričių disbalanso, pernai vertinto kaip
perviršinio, koregavimas akivaizdžiai pasistūmėjo į priekį
ir dėl atkurto teigiamo ekonomikos augimo rizika sumažėjo.
Tačiau pažeidžiamumas vis dar išlieka dėl skirtingų
sričių disbalanso, ypač didelės vidaus ir išorės
skolos ir didelio nedarbo, masto ir savitarpio ryšio;
(8)
2014 m. balandžio 30 d. Ispanija
pateikė 2014 m. nacionalinę reformų programą ir
2014 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų
programų sąsają, jos vertintos vienu metu;
(9)
2014 m. stabilumo programoje nustatytas
biudžeto strategijos tikslas – iki 2016 m. panaikinti perviršinį
deficitą ir iki 2017 m. pasiekti vidutinio laikotarpio tikslą.
Programoje patvirtinamas vidutinio laikotarpio tikslas – struktūrinis
biudžeto balansas, – kuris viršija Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus.
Programoje planuojama 2016 m. sumažinti deficitą, kad jis pagal
2013 m. birželio 21 d. Tarybos rekomendaciją būtų
mažesnis negu 3 % BVP, tačiau programoje planuojamas metinis
(perskaičiuoto) struktūrinio balanso pagerėjimas nesiekia
2014 m. rekomenduojamo dydžio. 2017 m. plane numatoma pakankama pažanga
siekiant vidutinio laikotarpio tikslo, tačiau ši pažanga gali būti
nepakankama, kad tikslas būtų pasiektas programoje nurodytais metais.
Pagal programos projekcijas valdžios sektoriaus skolos santykis 2015 m.
pasieks aukščiausią tašką (101,7 % BVP), o vėlesniais
metais pradės mažėti. Apskritai programoje pateikta biudžeto
strategija tik iš dalies atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus.
Jokios nepriklausomos institucijos nerengtas ir nepatvirtintas makroekonominis
scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra
gana tikėtinas 2014 m., o 2015 m., palyginti su Komisijos
2014 m. pavasario prognoze, jam kyla neigiama rizika. Atsižvelgiant į
dabartinius potencialaus ekonomikos augimo skaičiavimus ir spręstinus
ekonomikos koregavimo poreikius po krizės, programoje pateikti
2016–2017 m. BVP augimo rodikliai yra gana optimistiniai. Todėl
deficito ir skolos koregavimo planams taip pat kyla neigiama rizika. Be to,
nominalaus deficito tikslams siekti nuo 2015 m. kol kas nėra numatyta
konkrečių priemonių, visų pirma susijusių su
mokesčių teisės aktų keitimu vykdant planuojamą
mokesčių reformą. Kiti rizikos veiksniai – neapibrėžtieji
įsipareigojimai ir lėšų taupymo planų rezultatai vietos ir
regionų lygmeniu. Remiantis Komisijos prognoze, 2013–2014 m.
fiskalinės priemonės yra 1,1 procentinio punkto mažesnės už
(ištaisytą) struktūrinio balanso pokytį (nors šis skaičius
yra didesnis dėl naujausių potencialios gamybos apimties skaičiavimo
metodikos pakeitimų) ir 0,4 procentinio punkto mažesnės už
priemonių, kurios rengiant rekomendaciją pagal perviršinio deficito
procedūrą laikytos būtinomis, sumą. Remdamasi programos
vertinimu ir Komisijos prognoze, pagal Tarybos reglamentą (EB)
Nr. 1466/97 Taryba mano, kad biudžeto strategiją pagrindžiančias
priemones reikia toliau tikslinti, o siekiant visapusiškai laikytis Tarybos
rekomendacijos pagal perviršinio deficito procedūrą reikia dėti
papildomas pastangas;
(10)
biudžeto struktūros srityje padaryta pažanga
teikiant biudžeto vykdymo ataskaitas ir nurodymų nesilaikančioms
administravimo institucijoms taikant taisomąsias priemones, tačiau
dar reikėtų įgyvendinti nurodymų nesilaikantiems regionams
skirtus papildomus vykdymo užtikrinimo mechanizmus, nustatytus Ispanijos
Pagrindiniame biudžeto stabilumo įstatyme. Imtasi naujų
priemonių siekiant užtikrinti, kad visų valdžios lygmenų
institucijos laikytųsi atsiskaitymo su komerciniais tiekėjais
vidutinio termino (30 dienų). 2013 m. lapkričio mėn. teisės
aktu įsteigta nepriklausoma fiskalinė institucija, 2014 m.
vasario mėn. paskirtas jos pirmininkas. Tačiau ši institucija
nepradėjo veikti laiku, kad galėtų įvertinti 2014 m.
stabilumo programą. 2014 m. nacionalinėje reformų
programoje taip pat pripažįstama, kad reikia didinti sveikatos
priežiūros išlaidų ir išlaidų medikamentams naudingumą,
pvz., centralizuotai perkant medikamentus, peržiūrint paslaugų
krepšelius, kuriant skaitmenines ligos istorijas arba stiprinant sveikatos
priežiūros įstaigų administravimą. Kadangi ateityje
planuojama fiskalinį konsolidavimą vykdyti taikant beveik vien
lėšų taupymo priemones, sisteminė visų valdžios
lygmenų išlaidų peržiūra padėtų nustatyti sritis,
kuriose taupyti būtų galima nelėtinant ekonomikos augimo ir kartu
atsižvelgiant į pažeidžiamiausių gyventojų poreikius;
(11)
2013 m. Ispanija patvirtino naujas priemones
įsiskolinimui palankaus mokestinio iškraipymo, susijusio su pelno
apmokestinimu, problemai spręsti. 2013 m. sustiprinusi kovą su
mokestiniu sukčiavimu ir nedeklaruojamu darbu Ispanija padarė tam
tikrą pažangą, gerindama mokestinių prievolių vykdymo
užtikrinimą, tačiau svarbūs uždaviniai dar neišspręsti.
2013 ir 2014 m. Ispanija taip pat ėmė taikyti sumažintas
socialinio draudimo įmokas įdarbinant jaunuolius ir naujus
darbuotojus. Gavusios išsamią mokesčių reformos ataskaitą,
kurią atlikti vyriausybė pavedė ekspertų komitetui,
valdžios institucijos per 2014 m. antrąjį ketvirtį planuoja
pateikti konkrečius teisės aktų pasiūlymus. Remiantis
2014 m. nacionaline reformų programa, pasiūlymais bus siekiama
modernizuoti mokesčių sistemą, sumažinti užimtumui
nepalankų mokestinį iškraipymą, skatinti įplaukų
surinkimą, sudaryti sąlygas ekonominei plėtrai, užtikrinti
rinkos bendrumą ir mokesčių neutralumą, didinti Ispanijos
ekonomikos konkurencingumą, kartu vykdant fiskalinį konsolidavimą.
Šios reformos planas ir įgyvendinimas bus svarbūs ekonominėms
perspektyvoms ir viešiesiems finansams ateityje;
(12)
išlaikyti finansinį stabilumą padėjo
bankų sektoriuje vykęs rekapitalizavimas ir restruktūrizavimas,
taip pat nuodugniai vykdyta 2012 m. liepos mėn. ESM finansų
įstaigų rekapitalizavimo programa, užbaigta 2014 m. sausio
22 d. Tačiau Ispanijos finansų sektorius toliau susiduria su
svarbiais iššūkiais, kuriuos reikia atidžiai stebėti ir valdyti. Be
to, bankų finansavimo sąlygų gerėjimas MVĮ finansavimui
atsiliepia labai iš lėto. Vėliau svarbu užtikrinti, kad
perspektyviems ekonomikos sektoriams toliau būtų teikiami kreditai, o
privačiojo sektoriaus įsiskolinimas būtų toliau mažinamas.
Valdžios institucijos ėmė įgyvendinti keletą
priemonių, kuriomis įmonėms suteikiama daugiau galimybių
gauti bankų paskolas ir kitokį finansavimą, taip pat lengvinamas
įmonių skolos restruktūrizavimas, tačiau būtini
papildomi politikos veiksmai;
(13)
darbo rinkoje matyti tam tikri stabilizavimosi
ženklai ir 2014 m. planuojamas šioks toks atsigavimas – užimtumas auga, o
nedarbo lygis mažėja. Tačiau nedarbo lygis išlieka labai aukštas –
2013 m. metinis nedarbo lygis siekė 26,1 %. Daug nerimo kelia
didelis jaunimo nedarbo lygis (54,3 %) ir smarkus ilgalaikio nedarbo
išaugimas (49,7 % visų bedarbių) 2013 m.; daugiausia
ilgalaikių bedarbių yra pagyvenę ir žemos kvalifikacijos
asmenys. Iš atliktų 2012 m. darbo rinkos reformos
įvertinimų matyti, kad reforma kartu su socialinių
partnerių įsipareigojimu riboti darbo užmokesčio augimą
2012–2014 m. padėjo įmonėms didinti vidaus lankstumą
ir riboti atleidimus, pradėta teikti pirmenybė kolektyvinėms
sutartims įmonės lygmeniu ir pagerintos galimybės
įmonėms šių kolektyvinių sutarčių atsisakyti.
Taip pat reforma sumažintos kompensacijų išlaidos dėl neteisėto
atleidimo ir padėta mažinti teismuose ginčijamų atleidimų
skaičių, be to, nustatyta nauja sutartis, kuria skatinamos stabilios
darbo vietos MVĮ. 2013 m. ir 2014 m. pradžioje pradėtos
taikyti papildomos priemonės stabiliam užimtumui ne visą darbo
dieną palengvinti ir socialinio draudimo įmokoms pagal naujas
neterminuotąsias sutartis laikinai sumažinti. Vis dėlto teks
spręsti svarbų Ispanijos darbo rinkos segmentacijos uždavinį,
darbo sutarčių įvairovė čia ir toliau didelė, o
išeitinių išmokų dydžio skirtumas pagal terminuotąsias ir
neterminuotąsias sutartis net ir po reformos išlieka vienas
didžiausių ES. Padaryta pažanga įgyvendinant aktyvios darbo rinkos
politikos reformą, įskaitant metinio Užimtumo plano (PAPE)
patvirtinimą. Vis dėlto veiksmai, kuriais turi būti
modernizuojama ir stiprinama valstybinė užimtumo tarnyba, vėluoja, o
tai kelia pavojų sėkmingam naujosios sistemos įgyvendinimui.
Kelis kartus atidėliotas bendro darbo portalo veikimas visu tempu.
Padaryta pažanga plėtojant bendradarbiavimą su privačiomis
įdarbinimo agentūromis, tačiau šį darbą būtina
tęsti;
(14)
didelius jaunimo nedarbo ir ilgalaikio nedarbo
rodiklius lemia su darbo rinkos poreikiais nesuderintas švietimas ir mokymas
bei didelė oficialios kvalifikacijos neturinčių bedarbių
dalis (35,2 %). Nedirbančių, nesimokančių ir mokymuose
nedalyvaujančių jaunų žmonių skaičius toliau viršija
ES vidurkį ir sparčiai auga. Nors mokinių ir studentų,
nebaigusių švietimo ir mokymo įstaigų, skaičius
mažėja, jis vis tiek yra labai didelis (23,5 %). Tretinį
išsilavinimą turinčių asmenų skaičius nekinta,
tačiau nepakankamai gyventojų renkasi profesinį rengimą ir
mokymą bei pameistrystės programas, o aukštesniojo vidurinio profesinio
rengimo ir mokymo įstaigų absolventų kvalifikacija atsilieka nuo
ES vidurkio. Be to, Ispanija rengia priemones jaunimo užimtumui skatinti. Dabar
įgyvendinama 2013–2016 m. nacionalinė jaunimo užimtumo ir
verslumo strategija, pristatyta 2013 m. kovo mėn., tačiau kai
kurios priemonės dar neįvykdytos. Remdamasi šia strategija Ispanija
ėmėsi mažinti jaunimo nedarbą pagal Jaunimo garantijų
iniciatyvos tikslus. Stebima tam tikra pažanga vykdant priemones, kuriomis
mažinamas mokyklos nebaigusių asmenų skaičius ir skatinamas
dualinis profesinis rengimas ir mokymas, tačiau šias priemones būtina
įgyvendinti iki galo, o turimą finansavimą naudoti veiksmingai.
Siekiant supaprastinti dualinio profesinio mokymo sistemą, sudaryti
geresnes sąlygas mokymo ir darbo rinkos poreikių atitikčiai ir
užtikrinti dualinio profesinio rengimo ir mokymo modelių visuose
regionuose suderinamumą, reikia tęsti visų
suinteresuotųjų šalių, įskaitant visų valdžios
lygmenų politikos formuotojus ir mokymo paslaugų teikėjus bei
darbdavius, bendradarbiavimą;
(15)
visų pirma dėl padėties darbo
rinkoje, bet taip pat dėl ribotų socialinės apsaugos nuo skurdo
rezultatų Ispanija atsilieka nuo ES vidurkio pagal pagrindinius skurdo ir
socialinės atskirties rodiklius, ypač didelė rizika kyla vaikams
ir jaunuoliams. Dėl krizės Ispanijoje stebėtas vienas
smarkiausių namų ūkių disponuojamųjų pajamų
sumažėjimų ir vienas didžiausių pajamų nelygybės
rodiklių ES. Svarbiausi uždaviniai – supaprastinti socialinės paramos
gavėjams taikomas procedūras ir patobulinti valdymą bei
tarpinstitucinį koordinavimą nacionaliniu, regionų ir vietos
lygmeniu. 2013–2016 m. nacionaliniame socialinės įtraukties
veiksmų plane nustatyta tinkama politikos sistema, kuria siekiama
pritaikyti aktyvią darbo rinkos politiką nutolusiems nuo darbo rinkos
asmenims, spręsti vaikų skurdo problemą ir didinti paramos
šeimai paslaugų veiksmingumą. Be to, socialinė parama ir išmokos
daro ribotą perskirstymo poveikį skirtingoms rizikos grupėms,
todėl darytina išvada, kad jos netikslingos. Ribotas koordinavimas tarp
užimtumo ir socialinių tarnybų (įskaitant regionines ir vietos
tarnybas) ir administracinė našta, tenkanti norintiems pasinaudoti
minimalių pajamų programomis, taip pat trukdo sklandžiai pereiti iš
socialinės paramos sistemos į darbo rinką;
(16)
Ispanija padarė pažangą vykdydama
struktūrines reformas, kuriomis skatinamas ekonomikos augimas ir
konkurencingumas, iš esmės laikydamasi 2013 m. nacionalinės reformų
programos planų. 2013 m. gruodžio mėn. patvirtintas
Įstatymas dėl rinkos bendrumo, dabar vyksta sudėtingas jo
įgyvendinimas. 2013 m. rudenį patvirtintu Įstatymu dėl
verslumo taip pat patobulinta įmonių bankroto sistema, nustatytos
lankstesnės įmonių rūšys, racionalizuotos įmonių
tarptautinimui skirtos paramos programos. Skubus verslo liudijimų
išdavimas pradėtas taikyti plačiau, taip supaprastinant
nedidelių mažmeninės prekybos taškų atidarymą; imtasi
kitų priemonių verslo leidimų išdavimui palengvinti. Tačiau
antrinės teisės aktai, kuriais pagal 2013 m. rugsėjo
mėn. Įstatymą dėl verslumo sudaroma galimybė
uždarąsias akcines bendroves steigti vieno langelio principu per
trumpesnį laiką, dar neįgyvendinami. Be to, atsižvelgiant į
Ispanijos skirtumą nuo kitų euro zonos valstybių pagal
įmonių dydį, yra pagrindo nuolat peržiūrėti
įmonių augimą stabdančias reglamentavimo kliūtis,
įskaitant mokestines kliūtis. Ilgai lauktą laisvųjų
profesijų reformą vis delsiama pradėti, ją reikia
paspartinti. Nesiimta jokių priemonių didelės apimties
mažmeninės prekybos centrų kūrimo apribojimams panaikinti.
Reikia gerinti Ispanijos mokslinių tyrimų ir inovacijų sistemos
mokslinių rezultatų kokybę, puoselėti viešojo ir
privačiojo sektorių bendradarbiavimą ir paprastinti mokslinių
tyrimų ir naujovių pritaikymą kuriant komercinius produktus.
2013 m. Ispanijos vyriausybė patvirtino nacionalinę mokslo,
technologijų ir inovacijų strategiją, kuriai dar reikia skirti
viešąjį finansavimą. Be to, numatyta steigti naują
valstybinę mokslinių tyrimų agentūrą,
įgaliotą veiksmingai administruoti viešąsias investicijas į
mokslinius tyrimus ir plėtrą;
(17)
imtasi svarbių veiksmų sprendžiant
elektros energijos tarifo deficito problemą, visų pirma mažinant
sistemos sąnaudas, tačiau tikslus reformos poveikis, ypač
atsinaujinančiųjų energijos šaltinių sričiai, dar
nėra visiškai aiškus. Vyriausybė nagrinėja būdus, kaip
būtų galima sumažinti subankrutavusių mokamų
greitkelių neigiamą šalutinį poveikį viešiesiems finansams.
Valdžios institucijos įsteigė ekonominių, aplinkos, transporto
ir kitų duomenų bazę, kuri naudojama analizei atlikti prieš
darant investicijas į infrastruktūrą, tačiau dar
neįsteigė nepriklausomos stebėsenos tarnybos, kuri padėtų
įvertinti būsimus didelio masto infrastruktūros projektus. Veiksmingai
konkurencijai keleivių ir krovinių vežimo geležinkeliais
paslaugų srityje trukdo techninės ir teisinės kliūtys,
neleidžiančios efektyviai pasinaudoti plačiais infrastruktūros
ištekliais;
(18)
vykdant viešojo administravimo reformą daroma
pažanga. 2013 m. gruodžio mėn. patvirtinta vietos viešojo
administravimo reforma; vyksta viešojo administravimo reformos ekspertų
komiteto darbas, kuris bus tęsiamas 2014–2015 m. Teismų reforma
įvairiose srityse nevienodai pasistūmėjusi ir (arba) užbaigta –
reformą būtina užbaigti. Naujausi veiksmai kovos su korupcija
srityje: 2013 m. gruodžio mėn. priimtas įstatymas dėl
skaidrumo, visuomenės teisės susipažinti su informacija ir gero
valdymo, du įstatymų dėl partijų finansavimo
priežiūros ir dėl aukštas pareigas einančių
pareigūnų atskaitomybės projektai ir kt. Įgyvendinamas
2012–2014 m. nacionalinis kovos su neteisėtu darbu ir sukčiavimo
socialinės apsaugos srityje planas. Be to, Ispanija išplėtė
pasirašytų tarptautinių sutarčių dėl keitimosi
informacija, reikalinga mokesčio bazei apskaičiuoti, tinklą ir
kartu su privačiomis įmonėmis pradėjo projektą, kuriuo
tiriami galimi išmokų sistemos administravimo tobulinimo būdai;
(19)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija atliko išsamią Ispanijos ekonominės politikos analizę.
Ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų
programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai
fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Ispanijos politikai, bet ir tai, kaip
laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant
prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti
bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau
išdėstytose 1–8 rekomendacijose;
(20)
atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba
išnagrinėjo Ispanijos stabilumo programą ir savo nuomonę[10] visų pirma
pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;
(21)
atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos
ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę
reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal
Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau
išdėstytose 1, 2, 3, 4, 6, 7 ir 8 rekomendacijose;
(22)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos
analizę. Remdamasi šia analize Taryba pateikė konkrečias
rekomendacijas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro.
Ispanija taip pat turėtų užtikrinti, kad šios rekomendacijos
būtų visiškai ir laiku įgyvendintos,
REKOMENDUOJA Ispanijai
2014–2015 m. imtis šių veiksmų:
1.           Nuo
2014 m. sustiprinti biudžeto strategiją, visų pirma išsamiai
nustatant pagrindines 2015 ir vėlesnių metų priemones, ir taip
užtikrinti, kad vykdant struktūrinio koregavimo veiksmus, nurodytus
Tarybos rekomendacijoje pagal perviršinio deficito procedūrą, iki
2016 m. būtų tvariai panaikintas perviršinis biudžeto deficitas.
Siekiant tvariai panaikinti fiskalinį disbalansą reikia patikimai
įgyvendinti didelio užmojo struktūrines reformas, kuriomis siekiama
padidinti koregavimo galimybes ir skatinti augimą bei užimtumą.
Panaikinus perviršinį deficitą vykdyti struktūrinio koregavimo
planą siekiant vidutinio laikotarpio tikslo, kad tam skirtos
priemonės kasmet sudarytų bent 0,5 % ir daugiau, jei
ekonominės sąlygos geros, arba prireikus užtikrinti, kad skolos
taisyklės būtų laikomasi, siekiant tvariai mažinti didelį
valdžios sektoriaus skolos santykį. Užtikrinti, kad nauja nepriklausoma
fiskalinė institucija imtų kuo skubiau dirbti visu tempu, o
Pagrindiniame biudžeto stabilumo įstatyme numatytos prevencinės, taisomosios
ir vykdymo užtikrinimo priemonės, įskaitant priemones viešojo
sektoriaus komerciniam įsiskolinimui naikinti, būtų visapusiškai
įgyvendintos visais valdžios lygmenimis. Iki 2015 m. vasario
mėn. atlikti sisteminę visų valdžios lygmenų išlaidų
peržiūrą, siekiant užtikrinti viešųjų išlaidų
veiksmingumą ir kokybę ateityje. Toliau didinti sveikatos
priežiūros sektoriaus išlaidų veiksmingumą, visų pirma
toliau racionalizuojant išlaidas medikamentams, taip pat ligoninėse, ir
stiprinant koordinavimą įvairių priežiūros paslaugų
srityse, kartu nekeičiant galimybių gauti paslaugas pažeidžiamoms
grupėms. Iki 2014 m. pabaigos patvirtinti visapusišką
mokesčių reformą, kuria siekiama mokesčių sistemą
supaprastinti ir padaryti ją palankesnę ekonomikos augimui ir darbo
vietų kūrimui, aplinkosaugai ir pajamų stabilumui. Tuo tikslu
daugiau pajamų generuoti iš mažiau padėtį iškraipančių
mokesčių, kaip antai vartojimo, aplinkosaugos (pvz., degalų) ir
periodinių nekilnojamojo turto mokesčių; panaikinti
neveiksmingas gyventojų ir pelno mokesčių išlaidas; svarstyti
galimybę sumažinti darbdavių socialinio draudimo įmokas,
visų pirma susijusias su mažai apmokamomis darbo vietomis; toliau
spręsti įsiskolinimui palankaus mokestinio iškraipymo, susijusio su
pelno apmokestinimu, problemą; imtis priemonių, kad mokesčiais
nebūtų trukdoma sklandžiam Ispanijos vidaus rinkos veikimui.
Paspartinti kovą su mokesčių slėpimu.
2.           Užbaigti taupomųjų
bankų sektoriaus reformą, patvirtinant antrinės teisės
aktus, ir valstybės valdomų taupomųjų bankų
restruktūrizavimą siekiant paspartinti visišką jų
atgaivinimą ir palengvinti jų grąžinimą privačion
nuosavybėn. Skatinti bankų pastangas palaikyti stiprius kapitalo
pakankamumo rodiklius, stebėti turto valdymo bendrovės „Sareb“
veiklą siekiant laiku parduoti turtą ir sumažinti mokesčių
mokėtojams tenkančias sąnaudas. Užbaigti pradėtas
priemones, kuriomis gerinamos MVĮ galimybės gauti finansavimą,
visų pirma užbaigiant vykdomas priemones ne bankų finansiniam
tarpininkavimui tobulinti. Pašalinti likusias įmonių nemokumo
sistemos kliūtis, visų pirma gilinant bankroto administratorių
žinias ir teismų sistemos gebėjimus spręsti bankroto bylas, ir
sukurti nuolatinę fizinių asmenų bankroto sistemą.
3.           Vykdyti naujas priemones,
kuriomis mažinama darbo rinkos segmentacija siekiant sudaryti palankias
sąlygas tvariam kokybiškų darbo vietų kūrimui,
įskaitant darbo sutarčių įvairovės mažinimą ir
subalansuotos galimybės gauti išeitinę išmoką užtikrinimą.
Tęsti reguliarų darbo rinkos reformų vertinimą. Skatinti
realius darbo užmokesčio pokyčius, suderintus su darbo vietų
kūrimo tikslu. Griežtinti darbo paieškos reikalavimą skirstant
bedarbio pašalpas. Gerinti aktyvios darbo rinkos politikos, įskaitant
subsidijas samdai (ypač asmenims, kuriems sunkiau gauti darbą), veiksmingumą
ir tikslingumą. Stiprinti koordinavimą tarp darbo rinkos ir švietimo
bei mokymo politikos. Spartinti valstybinių užimtumo tarnybų
modernizavimą siekiant užtikrinti veiksmingas individualiems poreikiams
pritaikytas konsultacijas, tinkamą mokymą ir tinkamo darbo
paiešką, daugiausia dėmesio skiriant ilgalaikiams bedarbiams. Iki
2014 m. pabaigos užtikrinti veiksmingą viešojo ir privačiojo
sektorių bendradarbiavimą įdarbinimo paslaugų srityje ir
stebėti teikiamų paslaugų kokybę. Užtikrinti
veiksmingą bendro darbo portalo veikimą ir derinti jį su
papildomomis darbo jėgos judumo rėmimo priemonėmis.
4.           Įgyvendinti
2013–2016 m. jaunimo užimtumo ir verslumo strategiją ir
įvertinti jos veiksmingumą. Jaunimui siūlyti geros kokybės
užimtumo, pameistrystės ir stažuočių galimybes, gerinti neregistruotų
jaunų bedarbių informavimo veiklą pagal Jaunimo garantijų
iniciatyvos tikslus. Veiksmingai įgyvendinti naujas švietimo programas,
kuriomis gerinama pradinio ir vidurinio švietimo kokybė. Tobulinti
konsultavimo ir paramos paslaugas, skirtas grupėms asmenų, kuriems
būdinga rizika nebaigti mokymo įstaigos. Didinti profesinio rengimo
ir mokymo, taip pat aukštojo mokslo įstaigų suteikiamų
įgūdžių atitiktį darbo rinkos poreikiams, ypač
gerinant bendradarbiavimą su darbdaviais ir remiant instruktorių ir
mokytojų mokymą.
5.           Įgyvendinti
2013–2016 m. nacionalinį socialinės įtraukties veiksmų
planą ir įvertinti jo veiksmingumą įgyvendinant visus
tikslus. Stiprinti administracinius gebėjimus ir koordinavimą tarp
užimtumo ir socialinių tarnybų siekiant nustatyti integruotus
būdus rizikos grupėms remti, taip pat supaprastinti procedūras
siekiant remti perėjimą iš minimalių pajamų programų
į darbo rinką. Didinti paramos šeimai programų ir kokybiškų
paslaugų tikslingumą, sudarant palankesnes sąlygas mažas pajamas
gaunantiems namų ūkiams, kuriuose yra vaikų, kad būtų
užtikrintas socialinių pervedimų progresyvumas ir veiksmingumas.
6.           Užtikrinti plataus užmojo ir
spartų Įstatymo Nr. 20/1013 dėl rinkos bendrumo
įgyvendinimą visais administravimo lygmenimis. Iki 2014 m.
pabaigos patvirtinti plataus užmojo laisvųjų profesijų ir
profesinių asociacijų reformą, nustatant profesinę
veiklą, kurią vykdantys asmenys privalo registruotis profesinėje
organizacijoje, profesinių įstaigų skaidrumą ir
atskaitomybę, panaikinant apribojimus nepagrįstai ribojamoms veiklos
sritims ir apsaugant rinkos bendrumą naudojantis laisvųjų
profesijų paslaugomis ir jas teikiant Ispanijoje. Toliau mažinti
įmonės steigimo procedūrų trukmę, sąnaudas ir
skaičių. Panaikinti nepagrįstus didelių mažmeninės prekybos
centrų kūrimo apribojimus, visų pirma peržiūrint taikomas
regioninio planavimo taisykles. Nustatyti naujos nacionalinės mokslo,
technologijų ir inovacijų strategijos finansavimo šaltinius ir
pradėti naujos valstybinės mokslinių tyrimų agentūros
veiklą.
7.           Po 2013 m. reformos
užtikrinti, kad nuo 2014 m. būtų veiksmingai panaikintas
elektros energijos sistemos deficitas, prireikus imantis papildomų
struktūrinių priemonių. Spręsti subankrutavusių
mokamų greitkelių problemą siekiant sumažinti valstybės
išlaidas. Iki 2014 m. pabaigos įsteigti nepriklausomą
stebėsenos tarnybą, kuri prisidėtų prie būsimų
pagrindinių infrastruktūros projektų vertinimo. Imtis
priemonių, kad būtų užtikrinta veiksminga konkurencija
krovinių ir keleivių vežimo geležinkeliais paslaugų srityje.
8.           Įgyvendinti viešojo
administravimo reformos ekspertų komiteto rekomendaciją visais
valdžios lygmenimis. Stiprinti kontrolės mechanizmus ir didinti
administracinių sprendimų skaidrumą, visų pirma regiono ir
vietos lygmeniu. Užbaigti ir atidžiai stebėti vykdomas kovos su
šešėline ekonomika ir nedeklaruojamu darbu priemones. Patvirtinti
planuojamas teismų sistemos struktūros ir teisminės sistemos
reformas, užtikrinti patvirtintų reformų įgyvendinimą.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL L 306, 2011 11 23, p. 25.
[3]               COM(2014) 410 final.
[4]               Dok. P7_TA(2014)0128 ir
P7_TA(2014)0129.
[5]               OL L 140, 2013 5 27, p. 11.
[6]               C(2013) 8003 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 80 final.
[10]             Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5
straipsnio 2 dalį.


title: 2017 m. liepos 11 d. Tarybos rekomendacija, dėl 2017 m. Ispanijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Ispanijos stabilumo programos

text:
               9.8.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 261/31

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2017 m. liepos 11 d.
   dėl 2017 m. Ispanijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Ispanijos stabilumo programos
   (2017/C 261/08)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2016 m. lapkričio 16 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2017 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2017 m. kovo 9–10 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2016 m. lapkričio 16 d. Komisija, remdamasi Reglamentu (ES) Nr. 1176/2011, priėmė įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Ispanija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos; tą rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2017 m. kovo 9–10 d.2017 m. kovo 21 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl euro zonos ekonominės politikos (toliau – euro zonai skirta rekomendacija) (3);

               (2)

               kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Ispanija turėtų užtikrinti, kad euro zonai skirta rekomendacija būtų visiškai ir laiku įgyvendinta, kaip nurodyta toliau išdėstytose 1–3 rekomendacijose;

               (3)

               2017 m. vasario 22 d. paskelbta 2017 m. Ispanijos ataskaita. Joje įvertinta Ispanijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2016 m. liepos 12 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, veiksmai, kurių Ispanija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, ir Ispanijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“. Į ją įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai, kurie taip pat buvo paskelbti 2017 m. vasario 22 d. Remdamasi savo analize, Komisija padarė išvadą, kad Ispanijoje yra susidarę tarpvalstybinės svarbos makroekonominiai disbalansai. Visų pirma, dėl einamosios sąskaitos pertekliaus Ispanijos grynieji išorės įsipareigojimai nors ir mažėja, tačiau tebėra dideli ir šaliai kelia riziką, susijusią su rinkos nuotaikų pokyčiais. Privačiojo sektoriaus, ypač įmonių, skola labai sumažėjo, tačiau namų ūkių skola tebėra didelė. Pagrindiniu skolos mažinimo veiksniu tapo ekonomikos augimas, bet fiskalinio tvarumo rizika vidutinės trukmės laikotarpiu tebėra didelė. Itin svarbu imtis veiksmų, kad būtų sumažinta neigiamų disbalanso padarinių Ispanijos ekonomikai ir, atsižvelgiant į šalies ekonomikos dydį bei tarpvalstybinę svarbą, visai ekonominei ir pinigų sąjungai rizika. Finansų sektorius išliko ypač stabilus: prie to prisidėjo vykdomas jo restruktūrizavimas, mažos finansavimo sąnaudos ir ekonomikos atsigavimas. Per pastaruosius metus buvo sparčiai kuriamos darbo vietos ir greitai sumažėjo nedarbas, bet jis tebėra labai didelis. Darbo rinkos reformos ir darbo užmokesčio augimo ribojimas buvo spartaus darbo vietų kūrimo ir konkurencingumo augimo veiksniai per pastaruosius metus;

               (4)

               Ispanija pateikė 2017 m. nacionalinę reformų programą 2017 m. balandžio 28 d., o 2017 m. stabilumo programą – 2017 m. balandžio 29 d. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (5)

               į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

               (6)

               šiuo metu Ispanijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto korekcinė dalis. Pagal savo 2017 m. stabilumo programą Ispanija planuoja perviršinį deficitą panaikinti ne vėliau kaip 2018 m., atsižvelgdama į 2016 m. rugpjūčio 8 d. Tarybos sprendimą, kuriuo Ispanija įspėjama, kad imtųsi deficito mažinimo priemonių, reikalingų perviršinio deficito padėčiai ištaisyti (2016 m. rugpjūčio 8 d. Tarybos sprendimas). Numatoma, kad nominalus deficitas toliau mažės ir 2020 m. sieks 0,5 % BVP. 2017 m. Stabilumo programoje pateiktos išlaidų prognozės apima neapibrėžtųjų įsipareigojimų, kurie susiję su greitkeliais ir finansų sektoriumi ir kurie 2017 ir 2018 m. atitinkamai sudaro beveik 0,4 ir 0,2 % BVP, padengimą. Vidutinės trukmės biudžeto tikslo – struktūriniu požiūriu subalansuoto biudžeto – per 2017 m. stabilumo programos laikotarpį pasiekti neplanuojama. Numatoma, kad perskaičiuotas struktūrinis balansas (5) 2020 m. sieks -1,9 % BVP. Pagal 2017 m. stabilumo programą numatoma, kad valdžios sektoriaus skolos su BVP santykis sieks 98,8 % 2017 m., 97,6 % 2018 m. ir 92,5 % 2020 m. 2017 m. stabilumo programoje pateiktos makroekonominės prielaidos yra tikėtinos iki 2018 m., o vėliau tampa gana palankios. Apskritai planuojamas tikslų įgyvendinimas vis dar priklauso nuo tvirtos ekonominės perspektyvos, o šioje srityje esama rizikos. Kita fiskalinių tikslų įgyvendinimui kylanti rizika yra susijusi su neapibrėžtumu dėl neseniai priimtų mokesčių priemonių poveikio. Be to, atsižvelgiant į numanomą neapibrėžtųjų įsipareigojimų (kurie į Komisijos 2017 m. pavasario prognozę neįtraukti) padengimą, 2017 m. stabilumo programos įgyvendinimas priklauso nuo kur kas didesnio išlaidų ribojimo 2017 ir 2018 m., nei numatoma pagal Komisijos prognozę. Galiausiai priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus deficito tikslus 2018 m., dar nėra konkretizuotos;

               (7)

               2016 m. rugpjūčio 8 d. Taryba nurodė Ispanijai ne vėliau kaip 2018 m. ištaisyti perviršinio deficito padėtį, ir, konkrečiai, valdžios sektoriaus deficitą sumažinti iki 4,6 % BVP 2016 m., 3,1 % BVP 2017 m. ir 2,2 % BVP 2018 m. Remiantis atnaujinta Komisijos 2016 m. pavasario prognoze, šis valdžios sektoriaus balanso pagerėjimas laikytas atitinkančiu struktūrinio balanso pablogėjimą 0,4 % BVP 2016 m. ir 0,5 % BVP pagerėjimą tiek 2017 m., tiek 2018 m. 2016 m. Ispanijos nominalus deficitas pasiekė 4,5 % BVP, t. y. buvo šiek tiek mažesnis už 2016 m. rugpjūčio 8 d. Tarybos sprendime nustatytą tikslą. Darant prielaidą, kad politika nesikeis, pagal Komisijos 2017 m. pavasario prognozę numatoma, kad nominalus deficitas sumažės iki 3,2 % BVP 2017 m. ir dar labiau sumažės iki 2,6 % BVP 2018 m., t. y. atitinkamai 0,1 % ir 0,4 % BVP viršys nominalaus deficito tikslus, nustatytus 2017 m. stabilumo programoje ir nurodytus Tarybos. Kitaip nei pagal 2017 m. stabilumo programą, pagal prognozę nėra daroma prielaida, kad minėtus neapibrėžtuosius įsipareigojimus reikės padengti. Tikimasi, kad bendras 2016–2017 m. fiskalinių pastangų tikslas bus beveik pasiektas, tačiau darant prielaidą, kad politika nesikeis, numatoma, kad 2018 m. jos nesieks 2016 m. rugpjūčio 8 d. Tarybos sprendime rekomenduojamo dydžio. Be to, 2016 m. rugpjūčio mėn. Taryba Ispanijos paprašė imtis fiskalinės sistemos gerinimo priemonių, tačiau 2017 m. stabilumo programoje nepranešama apie planus didinti Stabilumo įstatyme nustatytos išlaidų taisyklės indėlį į viešųjų finansų tvarumą. Apskritai Taryba mano, kad reikės papildomų priemonių, ypač 2018 m., siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi Stabilumo ir augimo pakto nuostatų ir visų pirma 2016 m. rugpjūčio 8 d. Tarybos sprendimo sąlygų;

               (8)

               Ispanija vis dar neturi aiškios ir nuoseklios viešųjų pirkimų politikos sistemos, kuria būtų užtikrinta teisinė atitiktis, didelė konkurencija ir ekonominis efektyvumas, visų pirma taikant veiksmingus ex ante ir ex post kontrolės mechanizmus, taip pat užtikrinant didesnį skaidrumą ir koordinavimą visose perkančiosiose organizacijose ir subjektuose visais valdžios lygmenimis. 2017 m. Vyriausybė pasiūlė keletą priemonių, kuriomis būtų pagerinta viešųjų pirkimų priežiūros sistema; jas dar turi patvirtinti parlamentas;

               (9)

               Ispanija padarė pažangą kovos su korupcija srityje, ypač kiek tai susiję su administracinių sprendimų priėmimo skaidrumu, ir konkrečiau – priimdama teisės aktus dėl partijų finansavimo skaidrumo, turto deklaravimo ir interesų konfliktų. Dabar daugiau dėmesio bus skiriama šioms priemonėms įgyvendinti. Vis dėlto, nepaisant korupcijos tyrimų, apimančių vietos ir regioninio lygmenų bylas, suaktyvėjimo, specialiai pritaikytų prevencinių strategijų, kuriomis būtų mažinama korupcijos rizika, tais valdžios lygmenimis neparengta, taip pat nėra ir bendros prevencinės visų valdžios lygmenų strategijos. Dėl kitų trūkumų, pavyzdžiui, dėl informatorių apsaugos teisės aktų spragų, neseniai įsteigto Interesų konfliktų biuro nepriklausomybės laipsnio ir nepakankamo lobizmo reguliavimo, konkrečių tolesnių veiksmų dar nesiimta. Dar viena problema – ilga su korupcijos bylomis susijusio teismo proceso trukmė. 2015 m. buvo iš dalies pakeistas Baudžiamojo proceso įstatymas siekiant apriboti tyrimams skirtą laiką ir sutrumpinti nepagrįstą baudžiamojo proceso vilkinimą. Tačiau dėl to galėtų padidėti rizika, kad procesinių terminų neužteks sudėtingoms korupcijos byloms išnagrinėti, jei paaiškėtų, kad nuostatos, pagal kurias leidžiama pratęsti terminus, bus ribojamojo pobūdžio;

               (10)

               nepaisant Sąjungos vidurkį atitinkančio standartinio PVM tarifo ir nedidelės bei mažėjančios PVM nepriemokos, Ispanijos gaunamos PVM pajamos yra santykinai mažos. Tai daugiausia lemia tai, kad Ispanija per dažnai atleidžia nuo mokesčio arba taiko sumažintą jo tarifą įvairiems produktams ir paslaugoms. Todėl 2014 m. Ispanijos politikos atotrūkis buvo didžiausias Sąjungoje (59 %, palyginti su maždaug 44 % ES vidurkiu). Ispanijos gaunamos su aplinka susijusių mokesčių pajamos irgi yra vienos mažiausių Sąjungoje, nors keletą pastarųjų metų imtasi priemonių, daugiausia energetikos sektoriuje. Apmokestinus taršą ir išteklius galima gauti daugiau pajamų, o tai labai naudinga visuomenei ir aplinkai. Be to, yra norminių skirtumų, dėl kurių regioniniu lygmeniu nevienodai traktuojami tam tikri aplinkosaugos mokesčiai. Kalbant apie išlaidas, Vyriausybė įpareigojo Ispanijos nepriklausomą fiskalinę įstaigą AIReF atlikti išlaidų peržiūrą, apimančią visus valdžios sektoriaus lygmenis. Peržiūra gali padėti nustatyti sritis, kuriose lėšų poreikius būtų galima patenkinti efektyviau panaudojant išteklius;

               (11)

               per pastaruosius metus buvo sparčiai kuriamos darbo vietos – tą skatino darbo rinkos reformos ir darbo užmokesčio augimo ribojimas. Nedarbas greitai mažėjo, bet tebėra vienas didžiausių Sąjungoje, visų pirma tarp jaunimo ir žemos kvalifikacijos asmenų, o dėl to kyla atitrūkimo nuo darbo rinkos rizika. Beveik pusė bedarbių darbo neturėjo daugiau nei metus. Ispanija imasi priemonių jaunimui remti, visų pirma išplėsdama Jaunimo garantijų (6) tinkamumo kriterijų taikymo sritį, ir ilgalaikiams bedarbiams skirtai individualiai paramai stiprinti. Jų veiksmingumas taip pat priklauso nuo regioninių užimtumo tarnybų veiklos rezultatų. Yra galimybių stiprinti jų bendradarbiavimą su socialinėmis tarnybomis, siekiant teikti daugiau paslaugų darbo ieškantiems asmenims, visų pirma ilgalaikiams bedarbiams ir pajamų garantavimo schemų dalyviams. Be to, būtų galima stiprinti viešųjų užimtumo tarnybų bendradarbiavimą su darbdaviais, visų pirma didinant užimtumo tarnybų tvarkomų laisvų darbo vietų dalį;

               (12)

               Ispanijoje laikino darbo dalis yra viena didžiausių Sąjungoje, o daugelio laikinųjų sutarčių trukmė labai trumpa. Perėjimo nuo laikinųjų prie nuolatinių darbo sutarčių rodikliai labai maži, palyginti su Sąjungos vidurkiu. Platus laikinųjų sutarčių naudojimas yra susijęs su lėtesniu našumo augimu (be kita ko, rečiau naudojantis mokymo darbo vietoje galimybėmis), prastesnėmis darbo sąlygomis ir didesne skurdo rizika. Atrodo, kad naujausios darbo rinkos reformos turėjo nedidelį teigiamą poveikį mažinant nuolatinių ir laikinųjų sutarčių segmentaciją, o šiuo metu vykdomas darbo inspekcijų stiprinimas duoda teigiamų rezultatų kovojant su piktnaudžiavimu laikinosiomis sutartimis. Vis dėlto tam tikri Ispanijos darbo rinkos ypatumai vis dar gali atgrasyti nuo įdarbinimo pagal nuolatines sutartis; tai, bei kita ko, netikrumas teisinio ginčo atleidus darbuotoją atveju, taip pat palyginti didelės išeitinės išmokos pagal nuolatines sutartis dirbantiems darbuotojams. Be to, įdarbinimo paskatų sistema tebėra padrika ir nėra veiksmingai orientuota į įdarbinimo pagal neterminuotąsias sutartis skatinimą. Nors neseniai Ispanija įsteigė užimtumo kokybės klausimų darbo grupę, Ispanija dar nėra parengusi visapusiško darbo rinkos segmentacijos mažinimo plano, kaip numatyta 2014 m. Vyriausybės ir socialinių partnerių susitarime;

               (13)

               pagal atskirus regionus ir pajamų garantavimo schemas vis dar skiriasi tinkamumo naudotis tomis schemomis sąlygos, taip pat sąsaja tarp aktyvumo skatinimo ir apsaugos. Pajamų garantavimo priemonės netaikomos tam tikroms pažeidžiamoms grupėms. Ribotą schemų veiksmingumą iš dalies paaiškina dideli regioninių minimaliųjų pajamų schemų adekvatumo ir taikymo sąlygų skirtumai ir nacionalinių išmokų sistemų suskaidymas į daugelį schemų, kurios skirtos įvairių kategorijų darbo ieškantiems asmenims ir kurias administruoja skirtingos įstaigos. Dėl suskaidymo atsiranda pertraukų teikiant paramą tiems, kuriems jos reikia, ir sunku įgyvendinti integruotus modelius. Reaguojant į daugelį problemų, atliekamas tyrimas, kuriuo siekiama įvertinti nacionalinių ir regioninių pajamų rėmimo schemų veiksmingumą. Šeimos išmokų tikslingumas prastas. Be to, atsižvelgiant į mokesčių kreditų poveikį, mokesčių lengvatų sistema apskritai yra šiek tiek regresinė. Naudojimasis vaikų priežiūros paslaugomis labai išauga kartu su šeimos pajamomis, o tai taip pat rodo, kad yra šių paslaugų prieinamumo kliūčių mažas pajamas gaunantiems tėvams. Ilgalaikės priežiūros paslaugų teikimas gerėja, bet šioje srityje yra regioninių skirtumų ir dabartiniai poreikiai vis dar netenkinami;

               (14)

               ilgesnio laikotarpio našumo augimo Ispanijoje potencialą neigiamai veikia prasti švietimo rezultatai. Nepaisant didelio pagerėjimo per kelerius pastaruosius metus, mokyklos nebaigusių asmenų skaičius išlieka vienas didžiausių Sąjungoje. Mokyklos nebaigusių asmenų skaičius ir moksleivių rezultatai, ypač susiję su pagrindiniais gebėjimais, atskiruose regionuose labai skiriasi. Tarp gerais rezultatais pasižyminčių regionų sėkmingo mokyklinio ugdymo veiksnių – mokytojų mokymas ir parama atskiriems moksleiviams. Ispanijoje kurso kartojimo rodiklis antras pagal dydį Sąjungoje, o dėl to išauga mokyklos nebaigimo rizika, mažėja išsilavinimo lūkesčiai ir daromas poveikis švietimo sąnaudoms. Aukštojo mokslo įstaigų absolventų įsidarbinamumas tebėra palyginti žemas. Bendradarbiavimo su verslo įmonėmis švietimo ar mokslinių tyrimų srityje kliūtys tebėra mažas studentų ir akademinių darbuotojų judumas, ribotos stažuočių galimybės, paskatų stygius ir universitetų valdymo nelankstumas;

               (15)

               siekiant didinti našumą ir konkurencingumą, Ispanijai būtų naudinga papildomai skatinti mokslinius tyrimus ir inovacijas. Vis dėlto inovacijų veiklos rezultatai blogėjo ir šiuo metu yra prastesni nei 2007 m., o šalies atotrūkis nuo Sąjungos vidurkio laikui bėgant padidėjo. Esant prastiems inovacijų veiklos rezultatams, mažėja privačiosios MTTP išlaidos ir ryškėja mokslinių tyrimų bei inovacijų valdymo sistemos trūkumai. 2017 m. pradžioje pradėjo veikti Valstybinė mokslinių tyrimų agentūra, atsakinga už centrinės valdžios mokslinių tyrimų ir inovacijų finansavimo valdymą. Iki šiol nėra sistemingo daugiamečio paramos programų biudžeto planavimo. Be to, paramos programų veiksmingumas nėra sistemingai vertinamas, kad būtų pagerinta jų struktūra ir įgyvendinimas. Dėl paskatų stygiaus ir universitetų valdymo nelankstumo viešojo ir privačiojo sektorių bendradarbiavimas taip pat tebėra silpnas, o mokslininkų judumas iš viešojo į privatųjį sektorių ir atvirkščiai yra mažas. Atskirų valdžios lygmenų veiklos koordinavimas nėra optimalus, todėl nėra visiškos nacionalinės ir regioninės politikos sinergijos;

               (16)

               Ispanijos mažųjų įmonių našumas paprastai yra gerokai mažesnis už mažųjų įmonių kitose didelėse valstybėse narėse našumą. Turint omenyje mažųjų įmonių gausumą Ispanijoje, tai turi didelį poveikį visos ekonomikos našumui. Todėl, sumažinus įmonių kūrimo, veikimo ir augimo kliūtis, išaugtų investicijos ir našumas. Ispanijos Vyriausybė per pastaruosius metus patvirtino kelias priemones, skirtas įmonių kūrimo ir augimo sąlygoms pagerinti. Kad jos būtų visapusiškai naudingos, labai svarbu šias reformas konsoliduoti ir iki galo įgyvendinti. 2013 m. priimtas Įstatymas dėl rinkos bendrumo padėjo sumažinti papildomas verslininkams tenkančias sąnaudas, kurių atsiranda dėl didelių regioninių verslo reglamentavimo skirtumų ir sutapimų. Tai, kad įmonės, gindamos savo teises, kurias riboja patekimo į rinką kliūtys, vis dažniau naudojasi šiame įstatyme numatytu skundų nagrinėjimo mechanizmu, rodo, kad galbūt reikėtų dar labiau supaprastinti licencijavimo procedūras. Reikėtų dėti daugiau pastangų koordinuoti atitinkamų viešojo administravimo įstaigų veiklą, be kita ko, per sektorių konferencijas. Tai yra itin svarbu siekiant užtikrinti, kad visų lygmenų esamais ir būsimais teisės aktais būtų veiksmingai šalinamos bereikalingos patekimo į rinką kliūtys, taip pat ir susijusios su naujais dalijimosi ekonomikos verslo modeliais. Mažmeninės prekybos sektoriuje dvejopi leidimai norint užsiimti mažmeninės prekybos veiklą be reikalo riboja patekimo į rinką galimybes. Regioniniuose teisės aktuose numatyti patekimo į rinką reikalavimai, keliami vairuotojo valdomų transporto priemonių paslaugų ir trumpalaikės būsto nuomos paslaugų sektoriuose, gali be reikalo trukdyti darniai vystytis dalijimosi ekonomikai. Pirmaisiais 2017 m. mėnesiais Ispanija ėmėsi priemonių Rinkos bendrumo įstatymo poveikiui sustiprinti, pvz., neseniai patvirtintos jo įgyvendinimo gairės ir paskelbtas gerosios ir blogosios jo taikymo patirties pavyzdžių katalogas;

               (17)

               profesinių paslaugų reguliavimas vis dar yra gana varžantis. Protekcionistinės teisės (priskirtos veiklos rūšys) selektyviai suteikiamos kai kuriems paslaugų teikėjams, apeinant kitus, turinčius atitinkamą panašią kvalifikaciją. Daugelyje profesijų taikomas privalomos narystės profesinėje asociacijoje reikalavimas. Statybos inžinierių, architektų ir gidų paslaugų ribojamumo lygis Ispanijoje viršija Sąjungos svertinį vidurkį. Už ES vidurkį jis mažesnis patentinių patikėtinių ir teisininkų paslaugų atveju, nors galimybės užsiimti pastarąja profesija Ispanijoje yra labiau ribojamos nei galimybė užsiimti bet kuria kita profesija. Vis dar nepriimtas Profesinių paslaugų įstatymo projektas, kuriuo, be kita ko, numatomas narystės profesinėse asociacijose racionalizavimas. Šia reforma taip pat siekiama padidinti profesinių įstaigų skaidrumą ir atskaitomybę, taip panaikinti apribojimus nepagrįstai priskirtoms veiklos sritims ir apsaugoti rinkos bendrumą Ispanijoje profesinių paslaugų naudojimo ir teikimo srityje;

               (18)

               atsižvelgdama į 2017 m. Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Ispanijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2017 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2017 m. stabilumo programą, 2017 m. nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Ispanija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Ispanijos politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą būtina stiprinti Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

               (19)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2017 m. stabilumo programą, o jos nuomonė (7) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (20)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo 2017 m. nacionalinę reformų programą ir 2017 m. stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–3 rekomendacijose,

         REKOMENDUOJA Ispanijai 2017–2018 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Užtikrinti, kad būtų laikomasi 2016 m. rugpjūčio 8 d. Tarybos sprendimo, be kita ko, imtis priemonių fiskalinei ir viešųjų pirkimų sistemoms stiprinti. Atlikti visapusišką išlaidų peržiūrą, kad būtų nustatytos sritys, kuriose būtų galima pagerinti išlaidų efektyvumą.

               2.

               Didinti regioninių užimtumo tarnybų, socialinių tarnybų ir darbdavių veiklos koordinavimą, kad būtų geriau reaguojama į darbo ieškančių asmenų ir darbdavių poreikius. Imtis priemonių skatinti, kad darbuotojai būtų įdarbinami pagal neterminuotąsias sutartis. Šalinti regioninius pajamų garantavimo schemų skirtumus bei fragmentaciją ir gerinti paramą šeimoms, be kita ko, suteikiant galimybių naudotis kokybiškomis vaikų priežiūros paslaugomis. Didinti tretinio mokslo atitiktį darbo rinkos poreikiams. Šalinti regioninius mokymosi rezultatų skirtumus, visų pirma stiprinant mokytojų rengimą ir paramą atskiriems moksleiviams.

               3.

               Užtikrinti adekvačias ir nuolatines investicijas į mokslinius tyrimus ir inovacijas ir stiprinti jų valdymą įvairiais valdžios lygmenimis. Užtikrinti visapusišką Rinkos bendrumo įstatymo įgyvendinimą laiku, turint omenyje esamus ir būsimus teisės aktus.

      Priimta Briuselyje 2017 m. liepos 11 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         T. TÕNISTE

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  OL C 92, 2017 3 24, p. 1.

      (4)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

      (5)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas (atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones), Komisijos tarnybų perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

      (6)  2013 m. balandžio 22 d. Tarybos rekomendacija dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo (OL C 120, 2013 4 26, p. 1).

      (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: 2009 m. gruodžio 14 d. Europos centrinio banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Central Bank and Financial Services Authority of Ireland išorės auditoriaus (ECB/2009/26)

text:
               18.12.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 308/1

      EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA

   2009 m. gruodžio 14 d.
   skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Central Bank and Financial Services Authority of Ireland išorės auditoriaus
   (ECB/2009/26)
   2009/C 308/01
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statutą, ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Europos centrinio banko (ECB) ir nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba.

               (2)

               Dabartinio Central Bank and Financial Services Authority of Ireland išorės auditoriaus įgaliojimai baigėsi po 2008 finansinių metų audito. Todėl būtina paskirti išorės auditorių nuo 2009 finansinių metų.

               (3)

                  Central Bank and Financial Services Authority of Ireland išorės auditoriumi 2009–2011 finansiniams metams pasirinko Deloitte & Touche,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Rekomenduojama Deloitte & Touche skirti Central Bank and Financial Services Authority of Ireland išorės auditoriumi 2009–2011 finansiniams metams.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2009 m. gruodžio 14 d.

            ECB pirmininkas

         Jean-Claude TRICHET


				|

		52012DC0318

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl Italijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Italijos stabilumo programos /* /2012/0XXX draft - 2012/ () */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Italijos 2012 m.
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Italijos stabilumo programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio
2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos
7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į 2011 m.
lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir
naikinimo[2],
ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[3],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[4],

atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui įgyvendinti
naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją
„Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu,
ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis
veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo
potencialas;
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba
priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir
Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių
(2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl
valstybių narių užimtumo politikos gairių[5], kurios kartu sudaro
integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių
paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo
politiką;
(3)
2011 m. liepos 12 d. Taryba
priėmė rekomendaciją dėl Italijos 2011 m.
nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę
dėl atnaujintos 2011–2014 m. Italijos stabilumo programos;
(4)
2011 m. lapkričio 23 d. Komisija
patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas
antras ex ante ir integruoto politikos koordinavimo Europos
semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“. 2012 m. vasario
14 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011
priėmė įspėjimo sistemos ataskaitą[6], kurioje nustatė, kad
Italija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės
parengti nuodugnią apžvalgą;
(5)
2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų
Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis
stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji
pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos
augimą skatinantį fiskalinį konsolidavimą, atkurti
įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos
augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą,
šalinti krizės sukeltas socialines pasekmes ir modernizuoti
viešąjį administravimą;
(6)
2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba taip
pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku
pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima
įtraukti į stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines
reformų programas;
(7)
2012 m. balandžio 30 d. Italija
pateikė savo 2012–2015 m. stabilumo programą ir savo
2012 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti
į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu. Atlikdama
nuodugnią apžvalgą pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011
5 straipsnį Komisija taip pat įvertino, ar Italijoje esama
makroekonominio disbalanso. Nuodugnioje apžvalgoje[7] Komisija padarė
išvadą, kad Italijoje susidaręs disbalansas, tačiau jis
nėra perviršinis. Visų pirma, kai valstybės skola jau yra
atidžiai stebima pagal Stabilumo ir augimo paktą, daugiau dėmesio
reikėtų skirti makroekonominiams eksporto rezultatų
pokyčiams, siekiant sumažinti neigiamą poveikį ekonomikos
veikimui;
(8)
remdamasi stabilumo programos vertinimu pagal
Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalį, Taryba mano,
kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiama programa, yra patikimas,
darant prielaidą, kad finansų rinkų sąlygos toliau
neprastės. Scenarijuje, kuris atitinka Komisijos 2012 m. pavasario
prognozę, numatyta, kad šįmet realusis BVP smarkiai sumažės, o
2013 m. palaipsniui didės. Remiantis perviršinio deficito
procedūra, programoje išdėstytos biudžeto strategijos tikslas –
toliau mažinant išlaidas ir siekiant papildomų pajamų iki
2012 m. sumažinti deficitą, kad jis būtų mažesnis už
3 % BVP pamatinę vertę. Ištaisius perviršinį deficitą,
programoje patvirtinamas vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto
tikslas – struktūriniu požiūriu subalansuotas biudžetas, kuris
deramai atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Tai ketinama pasiekti
2013 m., t. y. vienais metais anksčiau nei užsibrėžta
ankstesnėje stabilumo programoje. Remiantis (perskaičiuotu)
struktūriniu deficitu[8],
fiskalinių priemonių vidutinis metinis poveikis 2010–2012 m. bus
gerokai didesnis nei 0,5 % BVP, kuriuos rekomenduoja Taryba pagal
perviršinio deficito procedūrą. Numatomas struktūrinio
koregavimo tempas 2013 m. sudaro sąlygas tais metais pasiekti
vidutinės trukmės laikotarpio tikslą, o numatyta valdžios
sektoriaus išlaidų augimo norma, atsižvelgiant į diskrecines pajamų
priemones, turėtų atitikti Stabilumo ir augimo pakte nustatytą
išlaidų kriterijų. Pagal programos projekcijas, valdžios sektoriaus
skolos santykis 2012 m. bus didžiausias, o didėjant pirminiam
pertekliui pradės vis labiau mažėti. 2013–2014 m. Italijai bus
pereinamasis laikotarpis, todėl jos biudžeto planuose turėtų
būti užtikrinta pakankama pažanga siekiant laikytis skolos mažinimo
kriterijaus, kaip patvirtina Komisijos 2012 m. pavasario prognozėje. Pagal
planus skolos mažinimo kriterijaus bus laikomasi pereinamojo laikotarpio pabaigoje
(2015 m.). Siekiant pirmiau nurodytų deficito ir skolos tikslų
reikės griežtai ir visiškai įgyvendinti 2010–2011 m.
priimtų taisomųjų priemonių biudžetą. Galiausiai
Italija susiduria su vidutine ilgalaikio valstybės finansų tvarumo
rizika;
(9)
kalbant apie fiskalinę sistemą, Italijos
parlamentas patvirtino įstatymo projektą, kuriuo į Italijos
Konstituciją įtraukiama subalansuoto biudžeto taisyklė. Reikės
priimti įgyvendinimo teisės aktus, kuriuose būtų nurodyti
pagrindiniai šios taisyklės aspektai, pvz., taikymo tvarka, atitinkami
taisomieji mechanizmai, išimtys ir numatytos būtinos įvairių
lygių valdžios institucijų koordinavimo priemonės. Vyriausybė
įsipareigojo siekti ilgalaikio viešųjų išlaidų veiksmingumo
ir kokybės gerinimo, išsamiai peržiūrėdama išlaidas visų
lygių valdžios institucijose. Be to, atliekant šias peržiūras
būtų galima teikti pirmenybę su augimo skatinimu susijusioms
išlaidoms. Siekiant to paties tikslo atliekamas struktūrinių
fondų panaudojimo pertvarkymas – 2011 m. kovo mėn. priimtos priemonės,
o 2011 m. lapkričio mėn. patvirtintas Sanglaudos veiksmų
planas, kuriuo taip pat siekiama paspartinti struktūrinių fondų
lėšų įsisavinimą. Tačiau dideli viešojo administravimo
gebėjimų trūkumai ir toliau trukdo įsisavinti lėšas,
taigi, ir įgyvendinti planą, ypač konvergencijos regionuose;
(10)
mokesčių sistemos struktūra, didelis
mokesčių vengimas ir nedeklaruojamas darbas labai pakenkė šalies
ekonominės veiklos rezultatams. Be to, mokestinių prievolių
vykdymui ir valdymui poveikį daro daugybė mokesčių
išlaidų ir sudėtingos bei apsunkinančios administracinės
procedūros. Jau atliktas dalinis mokesčių naštos perkėlimas
nuo gamybos veiksnių link vartojimo ir nuosavybės yra svarbus
žingsnis siekiant, kad mokesčių struktūra taptų
palankesnė augimui, tačiau reikalinga didesnė pažanga,
nepamirštant pasiskirstymo poveikio;
(11)
2011 m. birželio mėn. socialinių
partnerių susitarimas reformuoti derybų dėl darbo
užmokesčio sistemą buvo oficialiai įtvirtintas teisės
aktuose. Dėl to turėtų būti plačiau taikomos
bendrovėse sudaromos sutartys, taigi, labiau atsižvelgiama į
konkrečios gamybos veiklos poreikius. Tačiau siekiant visapusiškai
spręsti dinamiškesnio nominaliųjų vieneto darbo
sąnaudų didėjimo, lyginant su jos prekybos partneriais,
klausimą, kuris yra pagrindinis Italijos konkurencingumo praradimo
veiksnys, derybų dėl darbo užmokesčio sistema turėtų
būti reformuojama toliau, leidžiant taikyti lankstesnius susitarimus
nacionaliniu sektorių lygiu. 2012 m. balandžio mėn. vyriausybė
pasiūlė plataus užmojo darbo rinkos reformą, kad būtų
išspręstos užsitęsusios Italijos darbo rinkos problemos, tarp
kurių – jos segmentacija. Ši reforma turi būti priimta skubos tvarka,
užtikrinant, kad jos tikslas ir siekiai atitiktų Italijos darbo rinkoje
kilusias problemas. Reikėtų atidžiai stebėti įdarbinimo
paslaugų liberalizavimo mastą ir veiksmingumą;
(12)
nepaisant pastangų pagerinti moterų
užimtumą (daugiausia mokestinėmis paskatomis), Italijos moterų
užimtumo lygis (2011 m. – 46,5 %) yra gerokai mažesnis nei ES 27 valstybių
narių vidurkis (2011 m. – 58,5 %). Reikia dėti daugiau
pastangų teikiant vaikų ir pagyvenusių asmenų
priežiūros paslaugas. Su didžiule problema susiduria privačiame
sektoriuje dirbančios pagyvenusios moterys, nes moterų išėjimo
į pensiją amžius per 2012–2018 m. laikotarpį padidės
penkeriais metais;
(13)
jaunimo nedarbas Italijoje 2011 m.
vidutiniškai siekė 29,1 %, o 2012 m. pirmaisiais mėnesiais
dar padidėjo. Visų pirma, aukštųjų mokyklų
absolventų nedarbas yra aukštas, o įgyti įgūdžiai
neatitinka darbo rinkai reikalingų įgūdžių. Gamybinės
praktikos kaip galimybės patekti į darbo rinką skatinimas yra
sveikintinas, tačiau dar reikia sustiprinti atitinkamas priemones, kaip
antai naują profesinio ir kito mokymo standartų sistemą ir
įgūdžių sertifikavimo sistemą. Komisija įsteigė
veiksmų grupę, kuri sanglaudos fondų lėšas perskirstys
priemonėms, skirtoms jaunimo užimtumui ir MVĮ plėtrai remti;
(14)
mokyklos nebaigimo lygis, kuris nacionaliniu mastu
siekia 18,8 % ir skirtinguose regionuose labai nevienodas, daro
neigiamą poveikį jaunimo nedarbui. Sprendžiant mokyklos nebaigimo
problemą reikėtų imtis tikslingesnių ir labiau
suderintų veiksmų, kurie apimtų prevencines, intervencines ir
kompensacines priemones. Reikėtų šalinti aukštųjų
mokyklų sistemos trūkumus, visų pirma visiškai įgyvendinant
2010 m. universitetų reformą ir universitetų rezultatus
labiau susiejant su viešojo finansavimo skyrimu;
(15)
Italija patvirtino svarbias paslaugų,
visų pirma laisvųjų profesijų, liberalizavimo ir
tinklų pramonės šakų konkurencingumo didinimo priemones. Tačiau
daug problemų vis dar kyla energetikos ir transporto sektoriuose,
pirmiausia geležinkelių ir uostų, kur infrastruktūros ir rinkos
kliūtys išlieka didelės;
(16)
nors jau priimtos kai kurios administracinį
supaprastinimą skatinančios priemonės, verslo aplinka Italijoje
išlieka sudėtinga. Visų pirma, teismų sistema nukenčia nuo
įvairiausių išteklių naudojimo, procedūrų ir
institucinės struktūros trūkumų, kurie atsispindi prastuose
Italijos civilinės teisenos rezultatuose – bylų nagrinėjimas užtrunka
pernelyg ilgai ir dažnai vėluojama;
(17)
MVĮ sunku gauti finansavimą, o rizikos
kapitalo intensyvumas yra silpnas. 2011 m. gruodžio mėn. buvo
pradėta taikyti nuolaida už naują įmonių nuosavą
kapitalą, kad įmonės galėtų į apmokestinamas
pajamas neįskaičiuoti hipotetinio pelno iš injekcijų į
nuosavą kapitalą. Tai turėtų padėti tvariai padidinti
MVĮ ir investicijas į inovacijas. Nors buvo imtasi kai kurių
privačių mokslinių tyrimų ir technologinės
plėtros skatinimo priemonių, pavyzdžiui, refinansuoti į mokslinius
tyrimus investuojančių įmonių mokesčių
kreditą, intensyvumas išlieka žemas, o novatoriškų projektų
įgyvendinimas – silpnas;
(18)
Italija prisiėmė tam tikrų
įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Šie
įsipareigojimai, taip pat praėjusiais metais prisiimti ir
įgyvendinami įsipareigojimai, yra susiję su užimtumo ir
konkurencingumo gerinimu, viešųjų finansų tvarumo didinimu ir
finansinio stabilumo stiprinimu. Komisija įvertino, kaip įgyvendinami
pagal paktą „Euro plius“ prisiimti įsipareigojimai. Į šio vertinimo
rezultatus buvo atsižvelgta rengiant rekomendacijas;
(19)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija atliko išsamią Italijos ekonominės politikos analizę. Ji
įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų
programą ir pateikė nuodugnią apžvalgą. Komisija
įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei
ekonominei Italijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir
gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų
nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Europos
Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos pagal Europos
semestrą pateiktos 1–7 rekomendacijų punktuose toliau;
(20)
atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba
išnagrinėjo Italijos stabilumo programą ir savo nuomonę[9] visų pirma pateikė 1
rekomendacijoje;
(21)
atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos
ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo Italijos nacionalinę
reformų programą ir Italijos 2012 m. stabilumo programą. Jos
rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį
pateiktos rekomendacijų 1–7 punktuose toliau,
REKOMENDUOJA Italijai 2012–2013 m.
imtis šių veiksmų:
1.
kaip planuota, įgyvendinti biudžeto
strategiją ir užtikrinti, kad 2012 m. perviršinis deficitas
būtų ištaisytas. Užtikrinti numatytą struktūrinį
pirminį perteklių, siekiant, kad nuo 2013 m. pradėtų
mažėti skolos ir BVP santykis. Padaryti pakankamą pažangą
siekiant vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslo, kartu
laikantis išlaidų kriterijaus ir darant tinkamą pažangą, kad
būtų laikomasi skolos mažinimo kriterijaus.
2.
Užtikrinti, kad su ES sistema būtų
suderinti pagrindiniai Konstitucijoje nustatytos subalansuoto biudžeto
taisyklės aspektai ir tinkamos įvairių lygių valdžios
institucijų koordinavimo priemonės. Toliau siekti ilgalaikio
viešųjų išlaidų veiksmingumo ir kokybės gerinimo, atliekant
numatytas išlaidų peržiūras ir įgyvendinant 2011 m.
Sanglaudos veiksmų planą, kurio tikslas – pagerinti ES fondų
lėšų įsisavinimą ir valdymą, visų pirma
Pietų Italijoje.
3.
Imtis papildomų veiksmų sprendžiant
jaunimo nedarbo problemą, visų pirma, švietimo sistemą labiau
pritaikant prie darbo rinkos poreikių, sudarant palankias sąlygas
perėjimui į darbo rinką, taip pat remiant besikuriančias
įmones ir skatinant darbuotojų samdymą. Įgūdžius ir
kvalifikacijas pripažindinti visoje šalyje, taip skatinant darbuotojų
judumą. Imtis priemonių mažinant aukštųjų mokyklų ir
mokyklų nebaigimo lygį.
4.
Nedelsiant priimti darbo rinkos reformą,
siekiant spręsti darbo rinkos segmentacijos problemą ir nustatyti
integruotą bedarbio pašalpų sistemą. Imtis papildomų
veiksmų skatinant aktyvesnį moterų dalyvavimą darbo
rinkoje, visų pirma teikti vaikų ir vyresnio amžiaus žmonių
priežiūros paslaugas. Didinant kainų konkurencingumą,
sektorių lygiu nustatytą darbo užmokestį glaudžiau sieti su
našumu, konsultuojantis su socialiniais partneriais ir laikantis
nacionalinės praktikos tobulinti darbo užmokesčio nustatymo
sistemą.
5.
Tęsti kovą su mokesčių vengimu.
Kovoti su šešėline ekonomika ir nedeklaruojamu darbu, pavyzdžiui, dažniau
atliekant patikrinimus ir vykdant kontrolę. Imtis priemonių,
kad būtų susiaurinta atleidimo nuo mokesčių, nuolaidų
ir lengvatinių PVM tarifų taikymo sritis ir supaprastintas
mokesčių kodeksas. Imtis papildomų priemonių, kad
mokesčių našta nuo gamybos veiksnių būtų perkelta juos
pakeičiant nuosavybės, vartojimo ir aplinkos mokesčiais.
6.
Įgyvendinti priimtas paslaugų
sektoriaus liberalizavimo ir supaprastinimo priemones. Toliau dėti
pastangas siekiant pagerinti patekimą į rinką tinklų
pramonės šakose, taip pat infrastruktūros pajėgumus ir
tarpusavio jungtis.
7.
Labiau supaprastinti verslo reguliavimo
sistemą ir stiprinti administracinius gebėjimus. Gerinti galimybes
pasinaudoti finansinėmis priemonėmis, pirmiausia nuosavu kapitalu,
kad būtų finansuojamos augančios įmonės ir inovacijos.
Įgyvendinti numatytą civilinės teisenos sistemos
pertvarkymą ir skatinti naudoti alternatyvaus ginčų sprendimo
priemones.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL L 306, 2011 11 23, p. 25.
[3]               COM(2012) 318 final.
[4]               P7_TA(2012) 0048 ir P7_TA(2012) 0047.
[5]               2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimas
2012/238/ES.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 156 final.
[8]               Pagal
ciklą pakoreguotas balansas (atėmus vienkartines ir laikinąsias
priemones), Komisijos tarnybų perskaičiuotas remiantis programoje
pateikta informacija ir taikant bendrai sutartą metodiką.
[9]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5
straipsnio 2 dalį.


title: 2006 m. kovo 14 d.  Tarybos rekomendacija, dėl patvirtinimo, kad Komisija Europos plėtros fondo (aštuntojo EPF) 2004 finansinių metų operacijas įvykdė

text:
               18.3.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 81/11

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2006 m. kovo 14 d.
   dėl patvirtinimo, kad Komisija Europos plėtros fondo (aštuntojo EPF) 2004 finansinių metų operacijas įvykdė
   (2006/222/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į Ketvirtąją AKR–EB konvenciją, pasirašytą 1989 m. gruodžio 15 d. Lomėje, su pakeitimais, padarytais 1995 m. lapkričio 4 d. Mauricijuje pasirašytu susitarimu,
   atsižvelgdama į Vidaus susitarimą dėl Bendrijos pagalbos, teikiamos pagal Ketvirtosios AKR–EB konvencijos antrąjį finansinį protokolą, finansavimo ir administravimo (1) be kita ko įsteigiantį aštuntąjį Europos plėtros fondą (aštuntasis EPF), ypač į jo 33 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į 1998 m. birželio 16 d. Finansinį reglamentą, taikomą plėtros finansavimui skirtam bendradarbiavimui pagal Ketvirtąją AKR–EB konvenciją (2), ypač į jo 66–74 straipsnius,
   išnagrinėjusi su aštuntojo EPF operacijomis susijusius 2004 m. gruodžio 31 d. pajamų ir išlaidų ataskaitą bei balansą, taip pat Audito Rūmų ataskaitą dėl 2004 finansinių metų kartu su Komisijos atsakymais (3),
   kadangi pagal minėto Vidaus susitarimo 33 straipsnio 3 dalį patvirtinimą, kad Komisija aštuntojo EPF finansinio valdymo užduotis įvykdė, teikia Europos Parlamentas, remdamasis Tarybos rekomendacija,
   kadangi Komisija aštuntojo EPF 2004 finansinių metų operacijas įvykdė tinkamai,
   REKOMENDUOJA Europos Parlamentui patvirtinti, kad Komisija aštuntojo EPF 2004 finansinių metų operacijas įvykdė.

      Priimta Briuselyje, 2006 m. kovo 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         K.-H. GRASSER

      (1)  OL L 156, 1998 5 29, p. 108.

      (2)  OL L 191, 1998 7 7, p. 53.

      (3)  OL C 301, 2005 11 30, p. 249.


title: 2012 m. liepos 10 d. Tarybos rekomendacija dėl Lenkijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Lenkijos konvergencijos programos

text:
               24.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 219/65

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2012 m. liepos 10 d.
   dėl Lenkijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Lenkijos konvergencijos programos
   2012/C 219/19
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, daugiausia dėmesio skiriant toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2011 m. liepos 12 d. Taryba priėmė rekomendaciją (3) dėl Lenkijos 2011 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl atnaujintos 2011–2014 m. Lenkijos konvergencijos programos;

               (4)

               2011 m. lapkričio 23 d. Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas antras ex ante ir integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“. 2012 m. vasario 14 d. Komisija pagal 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (4) priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nenurodė, kad Lenkija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (5)

               2011 m. gruodžio 1 d. Taryba priėmė išvadas, kuriose ragina Socialinės apsaugos komitetą, bendradarbiaujant su Užimtumo komitetu ir kitais komitetais, pateikti savo nuomonę dėl veiksmų, rekomenduojamų pagal strategijos „Europa 2020“ politikos ciklą. Ši nuomonė yra Užimtumo komiteto nuomonės dalis;

               (6)

               vykdant Europos semestro veiklą, Europos Parlamentas buvo tinkamai įtrauktas remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1466/97, ir 2012 m. vasario 15 d. priėmė rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2012 m. metinėje augimo apžvalgoje bei rezoliuciją dėl dalyvavimo rengiant 2012 m. metinę augimo apžvalgą;

               (7)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti ekonomikos augimą skatinančiam fiskaliniam konsolidavimui, įprastų skolinimo ekonomikai sąlygų atkūrimui, ekonomikos augimo ir konkurencingumo skatinimui, nedarbo problemos sprendimui, krizės sukeltų socialinių pasekmių šalinimui ir viešojo administravimo modernizavimui;

               (8)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į jų stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas;

               (9)

               2012 m. balandžio 25 d. Lenkija pateikė savo 2012–2015 konvergencijos programą, o 2012 m. balandžio 27 d. – 2012 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu;

               (10)

               remdamasi konvergencijos programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas ir atitinka Komisijos tarnybų 2012 m. pavasario prognozę. Konvergencijos programoje pateiktos biudžeto strategijos tikslas – iki 2012 m. ištaisyti perviršinį deficitą ir iki 2015 m. pasiekti vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslą. Konvergencijos programoje patvirtinamas vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslas – 1 % BVP deficitas, kuris deramai atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Numatomas deficito ištaisymas atitinka Tarybos nustatytą terminą, o numatomos fiskalinės priemonės – Tarybos rekomendaciją pagal perviršinio deficito procedūrą. Remiantis (perskaičiuotu) struktūriniu balansu (5), numatoma metinė pažanga siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo bus didesnė nei 0,5 % BVP (struktūriniu požiūriu). Valdžios sektoriaus išlaidų augimas, atsižvelgiant į diskrecines pajamų priemones, visu programos laikotarpiu atitinka Stabilumo ir augimo pakte nustatytą kriterijų, tačiau 2013 m. šiek tiek viršija išlaidų kriterijų, remiantis Komisijos tarnybų 2012 m. pavasario prognoze. Norint padaryti pakankamą pažangą siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo, gali prireikti papildomų pastangų, nes šis tikslas labiausiai susietas su dideliu viešųjų investicijų išlaidų mažinimu ir nepakankamai pagrįstas išsamiomis priemonėmis vėlesniais konvergencijos programos įgyvendinimo metais. Numatoma, kad valdžios sektoriaus skola per visą programos laikotarpį Lenkijoje išliks mažesnė negu 60 % BVP. Remiantis nacionalinių institucijų prognozėmis, ji palaipsniui mažės, nuo 56,3 % BVP 2011 m. iki 49,7 % BVP 2015 m., tačiau Komisija, atsižvelgdama į galimus su konsolidavimo planais susijusius pavojus, mano, kad padėtis gerės ne taip greitai;

               (11)

               Vyriausybė dar nesiėmė jokių veiksmų, kad iki 2013 m. būtų įgyvendinta nuolatinė išlaidų taisyklė. Nuolatinės taisyklės taikymui vis dar rengiamasi, ir iki šiol nebuvo atskleista jokios informacijos. Taip pat nepadaryta jokios pažangos nacionalinę sąskaitų sistemą derinant su Europos sąskaitų sistema (ESS 95 standartais) ir biudžeto sudarymo procedūros metu gerinant įvairių valdžios lygmenų koordinavimą;

               (12)

               jaunimo nedarbas yra didesnis už ES vidurkį, pagrindinės jo priežastys – gebėjimų neatitiktis ir mažai galimybių atlikti gamybinę praktiką ir mokytis darbo vietoje. Numatomos priemonės siekiant palengvinti jaunimo atėjimą į darbo rinką. Dalinis piktnaudžiavimas savisamda ir civilinės teisės sutartimis, kurioms netaikoma darbo teisė, yra darbo rinkos segmentacijos ir dirbančiųjų skurdo (vieno didžiausių Sąjungoje) priežastis. Be to, turėtų būti peržiūrėta išmokų, skirtų paremti mažai uždirbančius darbuotojus, taikymo sritis ir pakankamumas;

               (13)

               2011 m. antrą pusmetį Lenkija pradėjo įgyvendinti plačių užmojų aukštojo mokslo reformą. Ja siekiama sustiprinti universitetų ir verslo įmonių ryšius ir išspręsti gebėjimų ir darbo vietų neatitikties problemą. Reformos tikslas – lankstesnės ir labiau prie kintančių darbo rinkos poreikių pritaikytos studijos. Be to, ja skatinama savisamda. Nepaisant to, vis dar reikia didinti mokymo svarbą ir gerinti jo kokybę, ypatingą dėmesį skiriant privačioms tretinio mokslo įstaigoms;

               (14)

               gerinant vaikų priežiūros sistemą reikia didinti moterų dalyvavimą darbo rinkoje. Šiuo metu Lenkijos ikimokyklines įstaigas lankančių vaikų dalis yra mažiausia Europoje. Taip yra dėl to, kad trūksta vietų ir tinkamos infrastruktūros. Vyriausybės pareiškimas, kad ji skirs papildomų lėšų ikimokyklinio amžiaus vaikų (3–5 metų) priežiūros įstaigoms steigti, neįtrauktas į 2012 m. biudžeto įstatymą. Dėl to kai kuriose savivaldybėse uždaromos mokyklos ir vaikų darželiai;

               (15)

               siekdama išspręsti menko vyresnio amžiaus darbuotojų dalyvavimo darbo rinkoje problemą, Lenkija priėmė bendrą pensijų reformą. Teisės aktais nustatytas pensinis amžius nuo 2013 m. bus palaipsniui didinamas iki 67 metų (šis amžius vyrams bus pradėtas taikyti 2020 m. (šiuo metu – 65 m.), o moterims – 2040 m. (šiuo metu – 60 m.)). Lenkija ir toliau dėjo pastangas, kad apribotų palankias statutinių valstybės tarnautojų išėjimo į pensiją sąlygas. 2011 m. Lenkija priėmė tam tikrus ūkininkų socialinio draudimo fondo (KRUS) pakeitimus. Tačiau reforma yra laikina ir, žiūrint iš darbo rinkos perspektyvos, nepakankama. Kalnakasiams vis dar taikoma speciali pensijų sistema;

               (16)

               neseniai atliktomis mokslinių tyrimų aplinkos gerinimo reformomis siekiama sutelkti poreikius atitinkantį finansavimą geriausiai dirbančioms institucijoms. 2011 m. rugpjūčio mėn. priimta Nacionalinė mokslinių tyrimų programa yra svarbus žingsnis šia linkme. Tačiau dar lieka neaišku, kaip susieti tos programos prioritetai ir kaip jie įgyvendinami inovacijų ir pramonės politikos srityse;

               (17)

               egzistuojantys laisvųjų profesijų apribojimai yra pagrindinė tolesnio augimo kliūtis, visų pirma statybų, transporto ir sveikatos sektoriuose. Vyriausybė paskelbė planą 50 % sumažinti laisvųjų profesijų reglamentavimą, susijusį su švietimo reikalavimais ir licencijų išdavimu. Nepaisant pastaruoju metu dedamų pastangų, įmonėms tenkanti administracinė našta tebėra didelė, o viešasis administravimas nepakankamai efektyvus. Tarp pagrindinių susirūpinimą keliančių sričių – didelės reikalavimų laikymosi išlaidos, sudėtingi ir nenusistovėję mokesčių teisės aktai, prastas sutarčių vykdymo užtikrinimas, lėtos ir sudėtingos licencijų ir leidimų išdavimo procedūros, nuosavybės registravimas ir skirstymo į zonas teisės aktai. Teismo procesai ir kiti teisiniai veiksmai vyksta lėtai, yra santykinai daug neišnagrinėtų bylų;

               (18)

               energetikos sektoriaus augimui ir konkurencijai trukdo vėlavimas įgyvendinti ES teisės aktus, visų pirma antrąjį ir trečiąjį energetikos dokumentų rinkinį bei 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/28/EB dėl skatinimo naudoti atsinaujinančių išteklių energiją (6) (Atsinaujinančiųjų energijos išteklių direktyva), ir neužbaigtos pažeidimų nagrinėjimo procedūros. Autostradų ir greitkelių tinklas aktyviai plėtojamas panaudojant ES fondų paramą, tačiau dar svarbiau investuoti į geležinkelių tinklą, atsižvelgiant į labai prastą infrastruktūros būklę. Lenkija nevisiškai panaudoja šiam tikslui skirtas Sanglaudos fondo lėšas. Vis dar kyla kliūčių efektyviam geležinkelio rinkos veikimui;

               (19)

               Lenkija prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Šie įsipareigojimai, taip pat 2011 m. prisiimti ir įgyvendinami įsipareigojimai, yra susiję su užimtumo didinimu, konkurencingumo gerinimu, viešųjų finansų tvarumo didinimu ir finansinio stabilumo stiprinimu. Komisija įvertino, kaip įgyvendinami pagal paktą „Euro plius“ prisiimti įsipareigojimai. Į šio vertinimo rezultatus buvo atsižvelgta rengiant rekomendacijas;

               (20)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Lenkijos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę reformų programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Lenkijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos pagal Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–6 rekomendacijose;

               (21)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo konvergencijos programą ir savo nuomonę (7) pateikė, visų pirma, toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

         REKOMENDUOJA Lenkijai 2012–2013 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Užtikrinti numatytą pažangą, kad būtų ištaisytas perviršinis deficitas. To siekiant visiškai įvykdyti 2012 m. biudžetą ir įgyvendinti struktūrinio koregavimo priemones, nurodytas Tarybos rekomendacijose pagal perviršinio deficito procedūrą. Po to nurodyti priemones, būtinas užtikrinti numatytos 2013 ir vėlesnių metų biudžeto strategijos įgyvendinimą, atliekant tinkamą struktūrinį koregavimą, kad būtų padaryta pakankama pažanga siekiant vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslo, įskaitant išlaidų kriterijaus laikymąsi. Ateityje iki minimumo riboti augimą skatinančių išlaidų mažinimą ir pagerinti mokestinių prievolių vykdymą.

               2.

               Paspartinti fiskalinės sistemos reformą, priimant teisės aktus, kuriais iki 2013 m. būtų pradėta taikyti nuolatinė išlaidų taisyklė. Ši taisyklė turėtų būti suderinta su ESS. Imtis veiksmų siekiant tobulinti įvairių valdžios lygių veiksmų koordinavimo priemones vidutinės trukmės laikotarpiu ir vykstant metinei biudžeto procedūrai.

               3.

               Sumažinti jaunimo nedarbą, didinti galimybes atlikti gamybinę praktiką ir mokytis darbo vietoje, gerinti profesinio mokymo kokybę ir priimti pasiūlytą mokymosi visą gyvenimą strategiją. Geriau derinti švietimo rezultatus ir darbo rinkos poreikius, gerinti mokymo kokybę. Šalinti darbo rinkos segmentaciją ir dirbančiųjų skurdą, apriboti pernelyg dažną civilinės teisės sutarčių naudojimą ir pratęsti bandomąjį laikotarpį neterminuotas darbo sutartis turintiems darbuotojams.

               4.

               Dėti daugiau pastangų didinant moterų dalyvavimą darbo rinkoje ir padidinti vaikų priežiūros ir ikimokyklinio švietimo įstaigas lankančių vaikų skaičių, užtikrinant stabilų finansavimą ir investicijas į viešąją infrastruktūrą, rengiant kvalifikuotus darbuotojus ir suteikiant galimybę naudotis šiomis paslaugomis už prieinamą kainą. Kovoti su įsigalėjusia ankstyvo išėjimo į pensiją tradicija, siekiant padidinti pasitraukimo iš darbo rinkos amžių. Palaipsniui panaikinti specialią kalnakasių pensijų sistemą, juos integruojant į bendrąją sistemą. Imtis platesnio užmojo ir nuolatinių priemonių siekiant įvykdyti KRUS reformą, kad būtų labiau atsižvelgiama į individualias pajamas.

               5.

               Imtis papildomų priemonių, siekiant užtikrinti investicijoms palankią verslo aplinką, glaudžiau susiejant mokslinius tyrimus, inovacijas ir pramonę ir nustatant bendras prioritetines sritis ir priemones, kuriomis būtų remiamas visas inovacijų ciklas; gerinti galimybes gauti finansavimą mokslinių tyrimų ir inovacijų veiklai, teikiant garantijas ir pereinamojo laikotarpio finansavimą.

               6.

               Dėti daugiau pastangų didinant paskatas investuoti į energijos gamybos pajėgumą ir energijos vartojimo efektyvumą visoje energijos grandinėje, paspartinti elektros energijos tinklų plėtojimą, įskaitant tarpvalstybines jungtis, pašalinti tarpvalstybinių elektros energijos mainų kliūtis bei sustiprinti konkurenciją dujų sektoriuje, palaipsniui atsisakant reguliuojamų kainų ir sukuriant dujų prekybos platformą. Didinti geležinkelių rinkos reguliuotojo vaidmenį ir išteklius bei užtikrinti, kad geležinkelių investiciniai projektai būtų įgyvendinami veiksmingai ir greitai. Mažinti laisvųjų profesijų apribojimus, supaprastinti sutarčių vykdymo užtikrinimą ir statybos leidimams taikomus reikalavimus.

      Priimta Briuselyje 2012 m. liepos 10 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         V. SHIARLY

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  Toliau taikomos 2012 metais pagal 2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimą 2012/238/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 119, 2012 5 4, p. 47).

      (3)  OL C 217, 2011 7 23, p. 5.

      (4)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (5)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas (atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones), Komisijos tarnybų perskaičiuotas remiantis programoje pateikta informacija ir taikant bendrai sutartą metodiką.

      (6)  OL L 140, 2009 6 5, p. 16.

      (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


title: 2017 m. rugpjūčio 24 d. Europos Centrinio Banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Banco de Portugal išorės auditoriaus (ECB/2017/24)

text:
               2.9.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 292/1

         EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
   2017 m. rugpjūčio 24 d.
   skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Banco de Portugal išorės auditoriaus
   (ECB/2017/24)
   (2017/C 292/01)
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Europos Centrinio Banko (ECB) ir valstybių narių, kurių valiuta yra euro, nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba;

               (2)

               dabartinio Banco de Portugal išorės auditoriaus PricewaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda. įgaliojimai baigėsi po 2016 finansinių metų audito. Todėl būtina paskirti išorės auditorių nuo 2017 finansinių metų;

               (3)

                  Banco de Portugal išorės auditoriumi 2017–2021 finansiniams metams pasirinko Deloitte & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas S.A.,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Rekomenduojama Deloitte & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas S.A. skirti Banco de Portugal išorės auditoriumi 2017–2021 finansiniams metams.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2017 m. rugpjūčio 24 d.

            ECB Pirmininkas

         Mario DRAGHI


title: 2008 m. lapkričio 17 d. Europos centrinio banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Banque centrale du Luxembourg išorės auditoriaus (ECB/2008/16)

text:
               22.11.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 299/5

      EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA

   2008 m. lapkričio 17 d.
   skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Banque centrale du Luxembourg išorės auditoriaus
   (ECB/2008/16)
   (2008/C 299/02)
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statutą, ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Europos centrinio banko (ECB) ir Eurosistemos nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomas išorės auditorius, kurį rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba.

               (2)

               Dabartinio Banque centrale du Luxembourg išorės auditoriaus įgaliojimai baigsis po 2008 finansinių metų audito. Todėl būtina paskirti išorės auditorių nuo 2009 finansinių metų.

               (3)

                  Banque centrale du Luxembourg išorės auditoriumi 2009–2013 finansiniams metams pasirinko KPMG AUDIT SARL,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Rekomenduojama skirti KPMG AUDIT SARL Banque centrale du Luxembourg išorės auditoriumi 2009–2013 finansiniams metams.

      Priimta Frankfurte prie Maino, 2008 m. lapkričio 17 d.

            ECB pirmininkas

         Jean-Claude TRICHET