Svarbus teisinis pranešimas

|

52006SC0020

Rekomendacija Tarybos sprendimas dėl perviršinio deficito Jungtinėje Karalystėje  /* SEK/2006/0020 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 11.1.2006SEK(2006) 20 galutinisRekomendacijaTARYBOS SPRENDIMASdėl perviršinio deficito Jungtinėje Karalystėje(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASPerviršinio deficito procedūros (PDP) taikymą reglamentuoja Sutarties 104 straipsnis ir 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1467/97[1] dėl perviršinio deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo, kuris yra Stabilumo ir augimo pakto sudėtinė dalis. Nors dauguma nuostatų Jungtinei Karalystei taikoma taip pat, kaip kitoms euro zonai nepriklausančioms valstybėms, Protokolo dėl tam tikrų su Jungtine Karalyste susijusių nuostatų[2] 5 straipsnyje teigiama, kad pagal Sutarties 104 straipsnio 1 dalį nustatytas įsipareigojimas vengti perviršinio bendrojo valstybės biudžeto deficito Jungtinei Karalystei netaikomas, nebent šalis pereis į trečiąjį EPS etapą. Tuo tarpu antruoju EPS etapu pagal Sutarties 116 straipsnio 4 dalį Jungtinė Karalystė „stengiasi vengti per didelio valstybės biudžeto deficito“.1998 m. gegužės mėn. panaikinus ankstesnę Jungtinės Karalystės PDP, šios valstybės valdžios sektoriaus balansas, dvidešimtojo amžiaus dešimto dešimtmečio pabaigoje buvęs pakankamai perteklinis, 2003–2004 m. sudarė 3,2 % BVP[3]. Nuo 1999–2000 m. iki 2003–2004 m. dėl šio pokyčio struktūrinis biudžeto balansas taip pat pasikeitė apytiksliai 4 procentiniais punktais BVP. Per šiuos metus valdžios sektoriaus išlaidų santykis padidėjo nuo mažiau negu 40 % iki apie 43 % BVP. Tuo pačiu laikotarpiu valstybės bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas padidėjo nuo 1,2 % iki 1,6 % BVP; 2002–2003 m. bendrosios valstybės skolos santykis sumažėjo iki 37,6 % BVP ir nuo to laiko didėja. Dėl šių ir palūkanų normų pasikeitimų šiuo laikotarpiu palūkanų mokėjimai sumažėjo nuo 2,9 % iki 2,0 % BVP. Kadangi 2003–2004 m. deficitas viršijo pamatinį dydį, 2004 m. balandžio mėn. pagal 104 straipsnio 3 dalį parengtu pranešimu[4] Komisija pradėjo perviršinio deficito procedūrą. Tačiau buvo nuspręsta, kad nebuvo susidaręs perviršinis deficitas, nes tuo metu buvo prieita prie nuomonės, kad deficito perviršis buvo nežymiai didesnis negu 3 % BVP ir, panašu, kad laikinas.Pagal PDP duomenis, apie kuriuos Jungtinė Karalystė pranešė 2005 m. rugpjūčio mėn., 2004–2005 finansiniais metais (skaičiuojamais nuo balandžio iki gegužės mėn.)[5],[6] Jungtinėje Karalystėje valdžios sektoriaus deficitas siekė 3,2 % BVP, taigi vėl viršijo 3 % BVP pamatinę vertę. Praneštas 2004–2005 finansinių metų deficito dydis – tai prima facie įrodymas, kad Jungtinėje Karalystėje yra susidaręs perviršinis deficitas, kaip apibrėžta Sutartyje bei Stabilumo ir augimo pakte.Taigi Komisija patvirtino pranešimą pagal Sutarties 104 straipsnio 3 dalį, kuriame įvertinta, kaip Sutarties reikalavimai tenkina deficito ir skolos kriterijus[7]. Pranešime laikomasi nuomonės, kad nors 2004–2005 m. deficitas yra didesnis negu Sutartyje nustatyta 3 % BVP pamatinė vertė, tas skirtumas nėra didelis. 3 % BVP pamatinės vertės viršijimas nebuvo išskirtinis. Visų pirma, 2004–2005 m. pamatinė vertė nebuvo viršyta dėl išskirtinio įvykio, ir ekonomikos augimui dėl to padarytas poveikis nelaikomas ekonomikos nuosmukiu. Apskaičiuota, kad 2004 m., taip pat 2004–2005 finansiniais metais, 3,2 % augimas buvo didesnis negu galimas augimas. Apskaičiuota, kad 2004 m. gamybos apimties atotrūkis buvo teigiamas. Kalbant apie laikinumą, remiantis preliminaria atnaujinta Jungtinės Karalystės ekonomikos ir biudžeto perspektyva, buvo manoma, kad 2005–2006 ir 2006–2007 m. deficitas išliks didesnis negu 3 %.Komisijos pranešime taip pat analizuojami visi svarbūs veiksniai, susiję su vidutinės trukmės ekonomikos ir biudžeto būkle, bei kiti veiksniai, kurie gali būti svarbūs įvertinant Jungtinės Karalystės viešuosius finansus. Pagal Stabilumo ir augimo paktą galima atsižvelgti į kitus svarbius veiksnius prieš priimant sprendimą dėl perviršinio deficito [taip pat į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę pagal 104 straipsnio 4 dalį, Komisijos nuomonę pagal 104 straipsnio 5 dalį ir Tarybos sprendimą pagal 104 straipsnio 6 dalį], „jeigu visapusiškai laikomasi dvigubos svarbiausio principo sąlygos – kad prieš atsižvelgiant į kitus svarbius veiksnius, deficitas išlieka artimas pamatinei vertei ir pamatinės vertės perviršis yra laikinas“. Nors 2004–2005 m. prognozuojamas Jungtinės Karalystės deficitas nedaug skyrėsi nuo pamatinės vertės, pranešime buvo padaryta išvada, kad 2005–2006 ir 2006–2007 m. prognozuojamas valstybės biudžeto deficitas bus didesnis negu 3 % BVP.Sutarties 104 straipsnio 4 dalyje teigiama, kad „114 straipsnyje numatytas komitetas (t. y. Ekonomikos ir finansų komitetas) parengia nuomonę apie Komisijos pranešimą“. 2005 m. rugsėjo 30 d. komitetas pateikė savo nuomonę, kuri atitinka Komisijos pranešime pateikiamą įvertinimą ir kurioje nurodoma, kad perviršinio deficito negalima laikyti laikinu. Vis dėlto komitetas rekomendavo PDP netęsti tol, kol nebus baigtos šio rudens Komisijos prognozės.Pagal Komisijos tarnybų rudens prognozes, darant prielaidą, kad Jungtinės Karalystės fiskalinė politika išliks tokia pat, apie kokią paskelbta, buvo tikimasi, kad padidėjęs 2005–2006 m. deficitas išliks mažesnis negu 3,5 % BVP, 2006–2007 m. bus didesnis negu 3 % BVP ir tik 2007–2008 m. laipsniškai mažės pasiekdamas apie 3 % BVP. Šios prognozės neprieštarauja Komisijos pranešime pagal 104 straipsnio 3 dalį pateiktam įvertinimui ir EFK nuomonei, patvirtintai pagal 104 straipsnio 4 dalį, kad 2005–2006 m. ir 2006–2007 m. deficitas turėtų išlikti didesnis negu 3 % BVP, taigi nėra laikinas. Todėl remiantis šiomis prognozėmis, viršijama 3 % BVP pamatinė vertė nėra išimtinis ir laikinas reiškinys, nors deficitas nelabai skiriasi nuo pamatinės vertės.Paskelbus Komisijos tarnybų rudens prognozes, 2005 m. gruodžio 5 d. Parlamentui pateiktoje išankstinio biudžeto ataskaitoje Jungtinė Karalystė paskelbė fiskalines priemones. Šioms priemonėms skirtos Jungtinės Karalystės išlaidos, palyginti su paskelbtos politikos pagrindinėmis nuostatomis (į kurias atsižvelgta rudens prognozėse), šiais finansiniais metais grynąja verte yra 0,1 procentinio punkto BVP mažesnės, ir 2006–2007 m. numatoma dar labiau mažinti iki šiek tiek mažiau negu 0,1 procentinio punkto BVP. Atsižvelgiant į šias priemones, kurios visos yra struktūrinės, Komisija vis dėlto laikosi nuomonės, kad 2006–2007 m. deficitas turėtų viršyti 3 % BVP, o 2006–2007 m. siekti apie 3,1 % BVP, taigi jis nėra laikinas.Todėl, jeigu nėra laikomasi pirmiau minėtos dvigubos sąlygos, Komisijos nuomonėje pagal 104 straipsnio 5 dalį ir Tarybos sprendime pagal 104 straipsnio 6 dalį Jungtinės Karalystės atveju neatsižvelgiama į kitus svarbius veiksnius. Taigi ši analizė leidžia manyti, kad Sutartyje numatyto deficito kriterijaus nesilaikoma. Valdžios sektoriaus skolos santykis, priešingai, išlieka mažesnis negu 60 % pamatinė vertė (užregistruota, kad 2004–2005 finansiniais metais jis sudarė 40,8 % BVP), nors, atsižvelgiant į faktinio ir prognozuojamo pirminio deficito tendencijos didėti apimtį, pagal Komisijos rudens prognozes 2007–2008 m., jis sieks apie 44,5 % BVP. Toliau pateiktoje lentelėje nurodomos Komisijos tarnybų sudarytos JK valdžios sektoriaus deficito ir skolos santykio rudens prognozės pagal finansinius metus.Jungtinė Karalystė: valstybės finansų prognozės pagal finansinius metus(% BVP)Rezultatai | Prognozė |2004/05 | 2005/06 | 2006/07 | 2007/08 |Valdžios sektoriaus deficitas | 3,2 | 3,4 | 3,2 | 3,0 |Bendroji valdžios sektoriaus skola | 40,8 | 42,7 | 43,7 | 44,5 |Taigi atsižvelgdama į savo pranešimą, Komiteto nuomonę, Komisijos tarnybų rudens prognozes ir Jungtinės Karalystės 2005 m. išankstinio biudžeto ataskaitą, Komisija priėjo prie nuomonės, kad Jungtinėje Karalystėje yra perviršinis biudžeto deficitas. Ši Komisijos nuomonė, pagal Sutarties 104 straipsnio 5 dalį priimta 2006 m. sausio 11 d., yra skirta Tarybai. Komisija rekomenduoja, kad Taryba priimtų atitinkamą sprendimą pagal 104 straipsnio 6 dalies nuostatas.Be to, remdamasi Sutarties 104 straipsnio 7 dalimi, Komisija pateikia Tarybai rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos Jungtinei Karalystei, kaip ištaisyti perviršinio deficito padėtį. Pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1467/97 Tarybos rekomendacijoje turėtų būti „nurodomas terminas, per kurį reikia pataisyti perviršinį deficitą, kuris turi būti pataisytas per metus nuo tokio deficito nustatymo, nebent atsirastų ypatingų aplinkybių. Rekomendacijoje Taryba nurodo, kad, siekiant ištaisyti perviršinį deficitą per rekomendacijoje nustatytą terminą, valstybė narė turi pasiekti minimalų metinį pagal kiekvieną ciklą patikslinto balanso pagerėjimą, kurio nustatytas dydis būtų ne mažiau kaip 0,5 % BVP, atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones“.Atsižvelgus į svarbius veiksnius, neatrodo, kad Jungtinėje Karalystėje yra ypatingų aplinkybių, dėl kurių būtų galima nesilaikyti standartinio termino deficitui ištaisyti. Nors numatoma, kad 2005–2006 m. neigiamas gamybos apimties atotrūkis padidės ir pasieks 0,5 procentinio punkto, (prieš atsižvelgiant į gruodžio mėn. išankstinio biudžeto ataskaitoje numatytas priemones) Komisijos tarnybų rudens prognozėse buvo teigiama, kad nuo 2005 m. pabaigos gamybos apimtis turėtų stiprėti, ir nuo 2006 m. šis stiprėjimas turėtų tapti tendencija. Išankstinio biudžeto ataskaitoje paskelbtos priemonės nedaro esminio poveikio numatomam augimui, 2006–2007 m. bus šiek tiek sugriežtinti finansiniai apribojimai daugiausia naftos gavybos jūroje sektoriuje, nes galima daryti prielaidą, kad jame taikomų priemonių poveikis nebus ciklinis, kaip įprasta. Komisijos tarnybų rudens prognozėje buvo numatyta, kad nuo 2005 m. iki 2006 m. deficitas bus tikslinamas pagal ciklą jį mažinant 0,3 procentinio punkto BVP; atsižvelgus į išankstinio biudžeto ataskaitoje numatytas priemones, galima tikėtis, kad deficitas bus mažinamas apie 0,4 procentinio punkto BVP. Taigi remiantis paskelbta politika, prognozuojama, kad gamybos apimtis toliau pakankamai sparčiai augs, jeigu deficito patikslinimas pagal ciklą bus šiek tiek mažesnis, bet faktinis deficitas išliks šiek tiek didesnis negu pamatinė vertė. Pagal šias pagrindines nuostatas, norint taikyti nustatytą dydį ir pasiekti mažiausia 0,5 % BVP pagerėjimą, reikia tik papildomų šiek tiek griežtesnių fiskalinių priemonių.Kadangi bendras Jungtinės Karalystės augimas tebėra pakankamas, o valstybės biudžeto balanso, reikiamo perviršiniam deficitui panaikinti, struktūrinis pagerėjimas yra nežymus, rekomendacijoje atitinkamai laikomasi nuomonės, kuri atitinka Stabilumo ir augimo pakto nuostatas, kad biudžeto ištaisymą reikėtų baigti ne vėliau kaip iki 2006–2007 finansinių metų.RekomendacijaTARYBOS SPRENDIMASdėl perviršinio deficito Jungtinėje KaralystėjeEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 104 straipsnio 6 dalį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją,atsižvelgdama į Jungtinės Karalystės pastabas,kadangi:(1) Sutarties 104 straipsnyje nustatoma perviršinio deficito procedūra (PDP), siekiant užtikrinti, kad valstybės narės vengtų perviršinio valstybės biudžeto deficito arba kad jam atsiradus padėtį ištaisytų.(2) Pagal Protokolo dėl tam tikrų su Jungtine Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalyste susijusių nuostatų 5 punktą Sutarties 104 straipsnio 1 dalyje nustatytas įsipareigojimas vengti perviršinio bendrojo valstybės biudžeto deficito Jungtinei Karalystei netaikomas, nebent ji pereis į trečiąjį ekonominės ir pinigų sąjungos etapą[8]. Tuo tarpu antruoju ekonominės ir pinigų sąjungos etapu pagal Sutarties 116 straipsnio 4 dalį reikalaujama, kad Jungtinė Karalystė stengtųsi vengti perviršinio deficito.(3) Stabilumo ir augimo pakto pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir smarkiam tvariajam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas.(4) Sutarties 104 straipsnį perviršinio deficito procedūros, kuri išaiškinta Tarybos reglamente (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo[9], kuris yra Stabilumo ir augimo pakto sudėtinė dalis, metu pateikiamas sprendimas dėl perviršinio deficito. Prie Sutarties pridedamas perviršinio deficito procedūros protokolas nustato tolesnes nuostatas, susijusias su perviršinio deficito procedūros įgyvendinimu. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 3605/93[10] nustato išsamias taisykles ir apibrėžimus, susijusius su minėto protokolo nuostatų taikymu.(5) Sutarties 104 straipsnio 5 dalyje reikalaujama, kad Komisija pateiktų Tarybai nuomonę, jeigu Komisija laikosi nuomonės, kad valstybėje narėje yra susidaręs arba gali susidaryti perviršinis deficitas. Atsižvelgusi į savo pranešimą pagal Sutarties 104 straipsnio 3 dalį bei į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę pagal Sutarties 104 straipsnio 4 dalį, Komisijos tarnybų 2005 m. rudens prognozę, taip pat į Jungtinės Karalystės 2005 m. gruodžio mėn. išankstinio biudžeto ataskaitą, Komisija padarė išvadą, kad Jungtinėje Karalystėje yra susidaręs perviršinis deficitas. Taigi 2006 m. sausio 11 d. Komisija šią nuomonę dėl Jungtinės Karalystės pateikė Tarybai.(6) Sutarties 104 straipsnio 6 dalyje teigiama, kad Taryba, prieš priimdama sprendimą, ar yra susidaręs perviršinis deficitas, turėtų apsvarstyti ir nuodugniai įvertinti bet kokias atitinkamos valstybės narės norimas pareikšti pastabas. Jungtinės Karalystės atveju, atlikus nuodugnų įvertinimą, prieinama prie šių išvadų.(7) 1998 m. gegužės mėn. panaikinus ankstesnę Jungtinės Karalystės perviršinio deficito procedūrą, šios valstybės valdžios sektoriaus balansas, dvidešimtojo amžiaus dešimto dešimtmečio pabaigoje buvęs pakankamai perteklinis, 2003–2004 m. sudarė 3,2 % BVP[11]. Nuo 1999–2000 m. iki 2003–2004 m. dėl šio pokyčio struktūrinis biudžeto balansas taip pat pasikeitė apytiksliai 4 procentiniais punktais BVP. Per šiuos metus valdžios sektoriaus išlaidų santykis padidėjo nuo mažiau negu 40 % iki apytiksliai 43 % BVP. Tuo pačiu laikotarpiu valstybinis bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas padidėjo nuo 1,2 % iki 1,6 % BVP; 2002–2003 m. bendrosios valstybės skolos santykis sumažėjo iki 37,6 % BVP, bet nuo to laiko didėja. Dėl šių ir palūkanų normų pasikeitimų šiuo laikotarpiu palūkanų mokėjimai sumažėjo nuo 2,9 % BVP iki 2,0 % BVP. Taigi 2004 m. balandžio mėn. pagal 104 straipsnio 3 dalį parengta ataskaita[12] Komisija pradėjo perviršinio deficito procedūrą. Tačiau buvo nuspręsta, kad nebuvo susidaręs perviršinis deficitas, nes tuo metu buvo prieita prie nuomonės, kad deficito perviršis buvo nežymiai didesnis negu 3 % BVP ir, panašu, kad laikinas.(8) Pagal PDP duomenis, apie kuriuos Jungtinė Karalystė pranešė 2005 m. rugpjūčio mėn., 2004–2005 finansiniais metais šioje šalyje valdžios sektoriaus deficitas tebesiekė 3,2 % BVP, taigi vėl viršijo Sutartyje nustatytą 3 % BVP pamatinę vertę, bet buvo pasiekęs jai artimą lygį. 3 % BVP pamatinės vertės viršijimas nebuvo išimtinis įvykis. Visų pirma rezultato nelėmė išskirtinis įvykis, kurio Jungtinės Karalystės valdžios institucijos negalėjo kontroliuoti, jis taip pat nebuvo didelio ekonomikos nuosmukio padarinys Apskaičiuota, kad 2004 m., taip pat 2004–2005 finansiniais metais, 3,2 % augimas viršijo galimą augimą. Nuspręsta, kad apskaičiuotas 2004 m. gamybos apimties atotrūkis buvo teigiamas. Todėl negalima teigti, kad deficitas viršijo pamatinę vertę dėl didelio ekonomikos nuosmukio. Remiantis Komisijos tarnybų 2005 m. rudens prognoze, manoma, kad 3 % BVP pamatinės vertės viršijimas nėra laikinas. Darant prielaidą, kad Jungtinės Karalystės fiskalinė politika išliks tokia pat, apie kokią iki šiol paskelbta, buvo tikimasi, kad 2005–2006 m. deficitas padidės tik mažiau negu 3,5 % BVP ir 2006–2007 m. išliks didesnis negu 3 % BVP. Remiantis šiomis prognozėmis, pamatinės vertės viršijamas negalėjo būti laikomas nei išimtiniu, nei laikinu, kaip apibrėžta Sutartyje bei Stabilumo ir augimo pakte, nors deficitas nedaug skiriasi nuo pamatinės vertės. Paskelbus Komisijos tarnybų rudens prognozes, 2005 m. gruodžio 5 d. Parlamentui pateiktoje išankstinio biudžeto ataskaitoje Jungtinė Karalystė paskelbė fiskalines priemones. Šioms priemonėms skirtos Jungtinės Karalystės išlaidos, palyginti su paskelbtos politikos pagrindinėmis nuostatomis (į kurias atsižvelgta Komisijos tarnybų rudens prognozėse), šiais finansiniais metais grynąja verte yra 0,1 procentinio punkto BVP mažesnės, ir 2006–2007 m. numatoma dar labiau mažinti 0,1 procentinio punkto BVP. Atsižvelgiant į šias priemones, kurios visos yra struktūrinės, vis dėlto laikosi nuomonės, kad 2006–2007 m. deficitas sieks apie 3,1 % BVP ir kad viršys 3 % BVP, taigi tai nėra laikinas reiškinys. Tai rodo, kad Sutarties reikalavimas pagal deficito kriterijų nėra tenkinamas.(9) Valdžios sektoriaus skolos santykis, priešingai, išlieka mažesnis negu 60 % pamatinė vertė (pagal PDP rugpjūčio duomenis 2004–2005 finansiniais metais jis sudarė 40,8 % BVP), nors dėl faktinio ir prognozuojamo pirminio deficito apimties, jis didėja. Pagal Komisijos rudens prognozes, 2007–2008 m. skolos santykis sieks apie 44,5 % BVP.(10) Pagal Reglamento (EB) Nr. 1467/97 2 straipsnio 4 dalį į svarbius veiksnius galima atsižvelgti tik Tarybos sprendime dėl perviršinio deficito pagal 104 straipsnio 6 dalį, jeigu visapusiškai laikomasi dvigubos sąlygos – kad deficitas išlieka artimas pamatinei vertei ir pamatinės vertės perviršis yra laikinas. Jungtinės Karalystės atveju ši dviguba sąlyga nėra tenkinama. Todėl šiame sprendime neatsižvelgiama į kitus svarbius veiksnius.PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisNuodugnus vertinimas rodo, kad Jungtinėje Karalystėje yra susidaręs perviršinis deficitas.2 straipsnisŠis sprendimas skirtas Jungtinei Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystei.Priimta Briuselyje, […]Tarybos varduPirmininkas […] [1] OL L 209, 1997 8 2, su paskutiniais pakeitimais, padarytais Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1056/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 5.).[2] http://europa.eu.int/eur-lex/en/treaties/selected/livre340.html.[3] 2005 m. rugpjūčio mėn. PDP pranešimas, kuriame ankstesnis skaičius, pradedant nuo 3,3 % BVP, sumažintas. Rugpjūčio mėn. Jungtinės Karalystės duomenis 2005 m. rugsėjo 26 d. patvirtino Eurostatas.[4] Žr. http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/country/edp/edprep2004_uk.pdf.[5] PDP Jungtinei Karalystei taikoma pagal JK finansinius metus. Čia nurodytiems faktinio JK valdžios sektoriaus balanso duomenims taikomas 2000 m. liepos 14 d. Eurostato sprendimas dėl pajamų iš UMTS paskirstymo. JK paprastai netaikydavo šio sprendimo šalyje skelbdama valstybės finansų duomenis; dėl to pagal Eurostato sprendimą grynasis skolinimo balansas yra apytiksliai 0,1 procentinio punkto BVP per metus mažesnis negu pranešama atitinkamai 2001, 2001–2002 ir tolesnių metų JK nacionalinėse sąskaitose.[6] Tačiau 2004–2005 m. galutinis biudžeto deficitas buvo didesnis negu buvo nurodyta rugpjūčio mėn. pranešime. 2005 m. gruodžio mėn. išankstinio biudžeto ataskaitą atitinkantys rezultatai sudaro 3,3 % BVP.[7] http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/edp/com_rep_uk.pdf[8] http://europa.eu.int/eur-lex/en/treaties/selected/livre340.html.[9] OL L 209, 2000 3 3, p. 6. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1056/2005 (OL L 174, 2003 10 21, p. 5).[10] OL L 332, 1993 12 31, p. 7. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 475/2000 (OL L 58, 2000 3 3, p. 1) ir Komisijos reglamentu (EB) Nr. 351/2002 (OL L 55, 2002 2 26, p. 23).[11] 2005 m. rugpjūčio mėn. PDP pranešimas, kuriame ankstesnis skaičius, pradedant nuo 3,3 % BVP, sumažintas. Rugpjūčio mėn. Jungtinės Karalystės duomenis 2005 m. rugsėjo 26 d. patvirtino Eurostatas.[12] Žr. http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/country/edp/edprep2004_uk.pdf


title: 2014/662/ES: 2014 m. rugsėjo 10 d. Komisijos rekomendacija dėl opijaus alkaloidų kaupimosi aguonų sėklose bei aguonų sėklų produktuose prevencijos ir jų kiekio tose sėklose ir jų produktuose mažinimo gerosios patirties  Tekstas svarbus EEE

text:
               12.9.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 271/96

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2014 m. rugsėjo 10 d.
   dėl opijaus alkaloidų kaupimosi aguonų sėklose bei aguonų sėklų produktuose prevencijos ir jų kiekio tose sėklose ir jų produktuose mažinimo gerosios patirties
   (Tekstas svarbus EEE)

      (2014/662/ES)

   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               aguonų sėklos gaunamos iš daržinių aguonų (Papaver somniferum L.) Jos naudojamos grūdiniams gaminiams gaminti, patiekalams apibarstyti, pyragų įdarams, desertams ir valgomajam aliejui gaminti. Daržinėse aguonose yra narkotinių alkaloidų, pvz., morfino ir kodeino. Aguonų sėklose opijaus alkaloidų nėra arba jų yra labai mažai, tačiau jų ant sėklų gali patekti dėl vabzdžių daromos žalos arba sėklos gali būti užterštos išoriškai, kai nuimant derlių ant stiebelių (įskaitant sėklų dėžučių sieneles) esančios dulkių dalelės nusėda ant sėklų;

               (2)

               Europos maisto saugos tarnybos (EFSA) Teršalų maisto grandinėje reikalų mokslinė grupė (CONTAM) priėmė mokslinę nuomonę dėl žmonėms vartoti skirtose aguonų sėklose esančių opijaus alkaloidų keliamos rizikos visuomenės sveikatai (1);

               (3)

               įvertinus su maistu, kurio sudėtyje yra aguonų sėklų, suvartojamo morfino poveikį nustatyta, kad ūmaus poveikio etaloninė dozė (ŪPED) kai kuriems vartotojams, ypač vaikams, visoje Sąjungoje gali būti viršyta per vieną kartą;

               (4)

               todėl tikslinga taikyti opijaus alkaloidų kaupimosi aguonų sėklose bei aguonų sėklų produktuose prevencijos ir jų kiekio tose sėklose ir jų produktuose mažinimo gerąją patirtį,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Valstybėms narėms rekomenduojama imtis būtinų priemonių siekiant užtikrinti, kad visi aguonų sėklas gaminantys ir perdirbantys veiklos vykdytojai taikytų šios rekomendacijos priede aprašytą opijaus alkaloidų kaupimosi aguonų sėklose bei aguonų sėklų produktuose prevencijos ir jų kiekio tose sėklose ir jų produktuose mažinimo gerąją patirtį.

      Priimta Briuselyje 2014 m. rugsėjo 10 d.

            Komisijos vardu

         Tonio BORG

            Komisijos narys

      (1)  EFSA Teršalų maisto grandinėje reikalų mokslinė grupė (CONTAM); Scientific Opinion on the risks for public health related to the presence of opium alkaloids in poppy seeds. EFSA Journal 2011;9(11):2405. [150 p.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2405. Adresas internete: www.efsa.europa.eu/efsajournal.

      PRIEDAS
      I.   Opijaus alkaloidų kaupimosi augimo, derliaus nuėmimo ir saugojimo metu prevencijos geroji žemės ūkio patirtis

      Morfinas ir kiti alkaloidų junginiai kaupiasi daugiausia dėl išorės taršos, visų pirma dėl netinkamos augalų apsaugos ir derliaus nuėmimo bei valymo procedūrų. Kiti veiksniai, turintys įtakos alkaloidų kaupimuisi aguonų sėklose ir jų produktuose: aguonų veislė ir augimo sąlygos, kaip antai nepalankūs veiksniai (sausra ir grybelis). Be to, prie aguonų sėklų taršos labai daug prisideda vabzdžiai.

         Aguonų veislių pasirinkimas

      Aguonų veisles galima suskirstyti į dvi kategorijas:

                  a)

                  aguonų veislės, kurios auginamos tik maistui skirtų aguonų sėklų gamybai. Šių veislių aguonose opijaus alkaloidų yra mažai;

                  b)

                  aguonų veislės, kurios auginamos farmacijos tikslais, bet jų sėklos kaip šalutiniai produktai naudojamos maistui. Palyginti su ankštimis ir stiebeliais, aguonų sėklose yra gana nedaug opijaus alkaloidų.

         Tinkama kenkėjų ir ligų kontrolė

      Ne visi šiame skirsnyje nurodyti kenkėjai ir ligos aptinkami visuose Sąjungos gamybos regionuose. Todėl šių kenkėjų ir ligų kontrolės priemonės yra aktualios tik tuose gamybos regionuose, kur jų aptinkama.
      Aguonos kenčia nuo dviejų pagrindinių ligų: Peronospora arboresces (netikroji miltligė) ir Pleospora papaveracea. Šių grybelių grybiena įsiskverbia į sėklų dėžutes, todėl gaunamas prastos kokybės derlius – per anksti subrendusios tamsios arba juodos sėklos. Dėl ligų taip pat pablogėja juslinės aguonų savybės, t. y. skonis ir spalva, ir šių pelėsio paveiktų kitokios spalvos sėklų valymo konvejeryje neįmanoma visiškai atskirti.
      Maisto kokybė iš esmės sumažėja ir dėl aguonų kenkėjų, kurie puola augalus vėlesnėse augimo stadijose. Dažniausiai tai sėklų dėžučių straubliukai (Neoglycianus maculalba) ir sėklų dėžučių gumbauodžiai (Dasineura papaveris). Sėklų dėžučių straubliukai deda kiaušinėlius jaunose nesunokusiose sėklų dėžutėse. Aguonų galvutėse išsiritusios lervos minta sėklų dėžučių turiniu (nokstančiomis aguonų sėklomis), užteršia sėklų dėžučių vidų, pažeidžia aguonų sėklas ir galiausiai išgraužusios skylutes išlenda iš sėklų dėžučių. Per šias skylutes į sėklų dėžutes kiaušinėlius deda sėklų dėžučių gumbauodžiai. Prinokusioje sėklų dėžutėje gali būti iki 50 oranžinių lervų, kurios ją galutinai sunaikina. Sėklos pajuosta, nepakankamai išsivysto ir tampa netinkamos valgyti.
      Svarbiau yra tai, kad grybienai ir straubliukams įsiskverbus į sėklų dėžutes sėklos užteršiamos išsiskyrusiu pieniniu aguonų skysčiu ir lateksu. Su šiomis problemos susiduriama auginant visas aguonas.
      Todėl rekomenduojama tinkamai kontroliuoti šias ligas ir kenkėjus, jei jų aptinkama.

         Blogų derliaus nuėmimo sąlygų, kurias lemia išguldyti pasėliai, prevencija

      Išguldymo galima iš esmės išvengti sėjant aguonas atitinkamu tankiu.
      Siekiant sumažinti stiebo pailgėjimą, augimo etapu, per kurį augalas pailgėja, maistui skirtoms aguonoms gali būti naudojami augimo reguliatoriai. Auginant farmacijos tikslams skirtas aguonas augimo reguliatoriai paprastai nenaudojami, nes dėl jų pakinta alkaloidų biosintetinimo procesas. Reguliuojant augimą užtikrinamas ne tik trumpesnis stiebas, bet ir stipresnė apatinė stiebo dalis. Trumpi ir tvirti augalai yra atsparesni išguldymui, ypač formuojantis jaunoms sėklų dėžutėms ir joms nokstant.
      Išguldytų aguonų sėklos sunoksta nevienodai ir nuimant derlių jos užteršiamos alkaloidais. Išguldyti augalai dažniausiai išleidžia naujus ūglius. Šių jaunų stiebelių sėklų dėžutės sunoksta vėliau. Nuimant aguonų derlių nokimo procesas turėtų būti reguliuojamas, nes nesunokusių aguonų sėklų dėžutėse yra latekso. Nuimant derlių jos sutraiškomos ir iš pientakių išsiskiria lateksas, todėl aguonų sėklų paviršius tiesiogiai užteršiamas opijaus alkaloidais, kurie vėliau išdžiūsta. Aguonų kokybė, išvaizda ir ypač juslinės savybės taip pat pablogėja dėl nesunokusiose sėklų dėžutėse esančių parudavusių sėklų.
      Siekiant užtikrinti, kad nuimant derlių visos sėklų dėžutės būtų visiškai sudžiūvusios, pagal nacionalines augalų apsaugos produktų registracijos ir jų naudojimo sąlygų taisykles galima naudoti džioviklį.

         Derliaus nuėmimas

      Maistui skirtų aguonų derlius nuimamas esant ne didesniam kaip 10 % drėgniui. Nuimant derlių sėklų drėgnis paprastai siekia 6–10 %. Jei dėl klimato sąlygų aguonų sėklų derliaus negalima nuimti pirmiau nurodytomis sąlygomis, aguonos surenkamos su stiebeliais ir nedelsiant džiovinamos ore ne aukštesnėje kaip 40 °C temperatūroje. Tačiau tokiomis aplinkybėmis dėl bet kokio delsimo kyla rizika, kad bus padarytas neigiamas poveikis sėklų kokybei tiek jų juslinių savybių, tiek sėklų kaip žmonėms vartoti skirto maisto produkto fizinių, cheminių ir mikrobiologinių savybių atžvilgiu.
      Farmacijos tikslams auginamų aguonų derlius kartais nuimamas esant didesniam drėgniui, tačiau iš karto po derliaus nuėmimo jos išdžiovinamos ir – dar svarbiau – atvėsinamos. Išdžiovinus ir atvėsinus sėklas jų drėgnis yra apie 8–9 %.
      Maistui skirtų aguonų derlius nuimamas naudojant kombainus, pritaikytus mažų sėklų derliui nuimti. Aguonoms būtina specialiai pritaikyti atskiras mašinų dalis, nes aguonų sėklos yra labai jautrios mechaniniams pažeidimams. Maistui skirtų aguonų sėklų sudėtyje yra 45–50 % aliejaus. Pažeidus aguonų sėklą jos paviršius išsitepa aliejumi, ant kurio prilimpa sutraiškytų sėklų dėžučių dulkės. Dėl prilipusių dulkių padidėja opijaus alkaloidų koncentracija ant aguonų sėklų. Be to, aguonų aliejus yra nepatvarus ir labai greitai oksiduojasi. Taigi dėl pažeistų sėklų gerokai pablogėja tiek maistui skirtų aguonų juslinės savybės, tiek jų patvarumas, be to, užteršiamos kitos sėklos ir padidėja opijaus alkaloidų kiekis.
      Nuimant farmacijos tikslams auginamų aguonų derlių svarbu, kad būtų renkamos tik ankštys ir nedidelė stiebelio dalis. Todėl derliui nuimti turėtų būti naudojamas pašarų kombainas su specialiai pritaikytu rinktuvu, kuris surenka tik viršutinę augalo dalį. Naudojant pašarų kombainą surenkama tik reikalinga augalo dalis, taigi sumažėja užteršimo galimybė.

         Kondicionavimas po derliaus nuėmimo

      Aguonų sėklose opijaus alkaloidų nėra arba jų yra palyginti nedaug. Kalbant apie opijaus alkaloidų kiekį ant aguonų sėklų turimos omenyje ant stiebelių (sėklų dėžučių sienelių) esančios smulkios dulkių dalelės. Todėl nuėmus derlių jį būtina išvalyti arba perdirbti, neatsižvelgiant į tai, ar dulkių sudėtyje yra daug ar mažai opijaus alkaloidų.
      Po derliaus nuėmimo ir prieš naudojant aguonų sėklas maistui jos turėtų būti išvalytos, dulkių dalelės ir kitos priemaišos turėtų būti pašalintos siurbliu, kol galiausiai išgaunamas didesnis kaip 99,8 % grynumas.

         Saugojimas

      Jei aguonų sėklos turi būti saugomos prieš galutinį kondicionavimą, jos turėtų būti surenkamos su aguonų stiebeliais ir tinkamai vėdinamos ant grotelių su aktyvia ventiliacija, siekiant užtikrinti, kad drėgnis neviršytų 8–10 %.
      Ilgalaikiam saugojimui su ventiliacija turėtų būti naudojamas neapdorotas, t. y. iš anksto nepašildytas, oras.Tokiu būdu apdorotas aguonų sėklas galima saugoti 12 mėnesių ir jų kokybė iš esmės nepakinta.
      Išvalytos aguonų sėklos turėtų būti laikomos vėdinamose talpyklose arba didmaišiuose ar maišuose, sertifikuotuose nefasuotiems maisto produktams pakuoti, ir tiesiogiai nesiliesti su saugojimo vietos grindimis.

         Ženklinimas

      Jei aguonų sėklas prieš žmonėms jas vartojant arba naudojant kaip maisto produktų sudedamąją dalį reikia papildomai apdoroti siekiant sumažinti opijaus alkaloidų kiekį, tokios aguonų sėklos turėtų būti tinkamai paženklinamos nurodant, kad prieš žmonėms jas vartojant arba naudojant kaip maisto produktų sudedamąją dalį jos turi būti fiziškai apdorotos siekiant sumažinti opijaus alkaloidų kiekį.
      II.   Opijaus alkaloidų kaupimosi perdirbimo metu prevencijos geroji patirtis

      Opijaus alkaloidų kiekį aguonų sėklose galima sumažinti keliais paruošiamojo apdorojimo ir maisto perdirbimo metodais. Įrodyta, kad perdirbant maistą alkaloidų kiekį galima sumažinti iki maždaug 90 %, o derinant paruošiamąjį apdorojimą ir terminį apdorojimą netgi beveik visiškai juos pašalinti.
      Veiksmingiausi metodai – plovimas ir mirkymas, terminis apdorojimas bent aukštesnėje kaip 135 °C temperatūroje, bet geriau aukštesnėje kaip 200 °C temperatūroje, terminis apdorojimas žemesnėje temperatūroje (pvz., 100 °C) kartu su apdorojimu drėgme arba plovimu bei malimu bei įvairių apdorojimo metodų deriniai.
      Maisto produktai, kurių sudėtyje yra aguonų sėklų, prieš juos patiekiant paprastai apdorojami keliais metodais.
      Duonos ir bandelių puošimui daugiausia naudojamos sveikos ir neapdorotos aguonų sėklos, kurios, išskyrus kepimą, kitaip neapdorojamos.
      Kitiems maisto produktams skirtos aguonų sėklos paprastai sumalamos prieš jomis apibarstant patiekalo paviršių arba prieš jas naudojant grūdiniams gaminiams gaminti. Aguonų sėklos taip pat naudojamos kaip aguonų sėklų įdaras, kurį sudaro maltos aguonų sėklos, cukrus, skystis (vanduo arba pienas), taip pat kitos galimos sudedamosios dalys ir prieskoniai. Prieš naudojant maistui ruošti aguonų sėklų įdaras paprastai termiškai apdorojamas. Pagal tam tikras gastronomines tradicijas svarbi valgio dalis yra žalios (sveikos arba maltos) aguonų sėklos, kurios niekaip termiškai neapdorojamos.
      Taigi, maisto produktų sudėtyje esančios aguonų sėklos dažnai apdorojamos derinant skirtingus procesus, įskaitant malimą, maišymą su skysčiu, terminį apdorojimą ir kartais netgi kelis terminio apdorojimo etapus. Nors po vieno apdorojimo etapo aguonų sėklų alkaloidų kiekis gali labai nesumažėti, derinant paruošiamąjį apdorojimą (pvz., aguonų sėklų įdaro perdirbimą) ir vėliau terminį apdorojimą (pvz., kepimą) aguonų sėklų alkaloidų kiekį galima sumažinti iki nenustatomo lygio. Derinant techninio masto plovimą ir džiovinimą net ir labai užterštose žalių aguonų sėklų partijose morfino koncentracija (pradinė koncentracija buvo 50–220 mg morfino/kg) sumažėjo iki mažesnės nei 4 mg morfino/kg koncentracijos ir nei kokybė, nei juslinės savybės dėl to nenukentėjo.
      Lentelėje pateikiami rekomenduojami paruošiamojo apdorojimo ir perdirbimo metodai, kuriais sumažinamas alkaloidų kiekis aguonų sėklose ir aguonų sėklų produktuose.
      Tačiau būtina pateikti šias pastabas:

                  —

                  nerekomenduojama taikyti terminio apdorojimo prieš galutinį maisto perdirbimą, nes taip suardomi riebalai ir aguonos gali apkarsti bei prarasti joms būdingą skonį;

                  —

                  jei siekiant sumažinti aguonų sėklų alkaloidų kiekį jas būtina plauti vandeniu ar mirkyti jame, tai turėtų būti atliekama netrukus po derliaus nuėmimo. Tačiau reikėtų atsižvelgti į tai, kad dėl to gali nukentėti aguonų sėklų kokybė ir (arba) sutrumpėti jų galiojimo terminas.

         Lentelė

         Rekomenduojami paruošiamojo apdorojimo ir perdirbimo metodai, kuriais sumažinamas alkaloidų kiekis aguonų sėklose ir aguonų sėklų produktuose

                  Paruošiamojo apdorojimo ir perdirbimo metodai

                  Papildomos sąlygos

                  Poveikis

                  Kiekybinė poveikio išraiška

                  Plovimas vandeniu arba mirkymas jame

                  Laikas (5 min.)
                  Ilgesnis laikas ir aukštesnė temperatūra (30 sek. – 2 min. – 30 min.) vandenyje, kurio temperatūra yra

                  Sumažėja alkaloidų kiekis

                  46 % ↓

                  15 °C
                  60 °C
                  100 °C

                  60 %–75 % ↓
                  80 %–95 % ↓
                  80 %–100 % ↓

                  Plovimas vieną kartą silpnai rūgštinėje terpėje

                  40 % ↓

                  Apdorojimas tam tikroje temperatūroje/terminis apdorojimas

                  Duonos kepimas
                  135 °C
                  220 °C
                  200 °C + malimas

                  Sumažėja alkaloidų kiekis

                  ~10–50 % ↓
                  ~30 % ↓
                  ~80–90 % ↓
                  ~90 % ↓

                  Malimas

                  Deguonis (didelis aktyvusis paviršius)
                  Didesnis pH

                  Greičiau skyla morfinas, susidaro pseudomorfinas, pagerėja produkto aromatas.

                  ~25–34 % ↓

                  Šviesa

                  Nedidelis poveikis skilimo greičiui

                  Kombinuotas paruošiamasis apdorojimas

                  Plovimas (100 °C, 1 min.) + skrudinimas (200 °C, 20 min.)

                  Sumažėja alkaloidų kiekis

                  98–100 % ↓

                  Plovimas (100 °C, 1 min.) + džiovinimas (90 °C, 120 min.)

                  99 % ↓

                  Apdorojimas drėgme su garais (100 °C, 10 min.) + džiovinimas (90 °C, 120 min.)

                  50–75 % ↓

                  Apdorojimas drėgme (100 °C, 10 min.) + malimas + džiovinimas (90 °C, 120 min.)

                  90–98 % ↓

                  Paruošiamasis apdorojimas + kepimas

                  Malimas + kepimas

                  Derinant paruošiamąjį apdorojimą drėgme ir paruošiamąjį terminį apdorojimą ir po to taikant sausą terminį apdorojimą labai sumažėja alkaloidų kiekis

                  80–95 % ↓

                  Kombinuotas paruošiamasis apdorojimas garais + malimas + kepimas

                  90–95 % ↓

                  Kombinuotas paruošiamasis apdorojimas plaunant + malimas + kepimas

                  100 % ↓


title: European Parliament recommendation to the Council on the quality of criminal justice and the harmonisation of criminal law in the Member States (2005/2003(INI))

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

52005IP0030

Oficialusis leidinys 304 E , 01/12/2005 p. 0109 - 0113

		P6_TA(2005)0030Baudžiamojo teisingumo kokybė Europos SąjungojeEuropos Parlamento rekomendacija Tarybai dėl baudžiamojo teisingumo kokybės ir baudžiamosios teisės suderinimo valstybėse narėse (2005/2003(INI))Europos Parlamentas,- atsižvelgdamas į pasiūlymą dėl rekomendacijos Tarybai dėl baudžiamojo teisingumo kokybės Europos Sąjungoje, kurį PSE frakcijos vardu pateikė A. Costa (B6-0234/2004),- atsižvelgdamas į Visuotinę žmogaus teisių deklaraciją, priimtą Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 1948 m. gruodžio 10 d. rezoliucijoje 217 A (III), ir ypač į jos 7, 8, 9, 10 ir 11 straipsnius,- atsižvelgdamas į Tarptautinį pilietinių ir politinių teisių paktą, priimtą Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 1966 m. gruodžio 16 d. rezoliucijoje 2200 A (XXI), įsigaliojusį 1976 m. kovo 23 d., ir ypač į jo 2, 7, 9, 10 ir 14 straipsnius,- atsižvelgdamas į 1950 m. lapkričio 4 d. Europos Tarybos priimtą Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvenciją (EŽTK), įsigaliojusią 1953 m. rugsėjo 3 d., ir ypač į jos 6 ir 13 straipsnius,- atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutarties VI antraštinę dalį, ir ypač į jos 29 straipsnį, 31 straipsnio 1 dalies c punktą ir 34 straipsnio 2 dalies a ir b punktus,- atsižvelgdamas į Sutartį dėl Konstitucijos Europai, valstybių narių pasirašytą 2004 m. spalio 29 d. Romoje, ir ypač į jos I-42 ir III-260 straipsnius (įvertinimo mechanizmai), III-270 ir III-271 (teisminis bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose) ir II-107-II-110 straipsnius, kuriuose pakartotos Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47-50 straipsnių nuostatos,- atsižvelgdamas į Bendrijos acquis baudžiamojo teisingumo srityje, ir ypač į Konvenciją dėl tarpusavio pagalbos baudžiamosiose bylose [1], 2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimą 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo procedūrų tarp valstybių narių [2], 2003 m. liepos 22 d. Tarybos pagrindų sprendimą 2003/577/TVR dėl orderių įšaldyti turtą arba įrodymus Europos Sąjungoje vykdymo [3], pasiūlymą dėl Tarybos pagrindų sprendimo dėl įrodymų orderio gauti daiktams, dokumentams, ir duomenims baudžiamųjų bylų procesui (KOM(2003)0688) ir pasiūlymą dėl Tarybos pagrindų sprendimo dėl tam tikrų procesinių teisių baudžiamosiose bylose visoje Europos Sąjungoje (KOM(2004)0328),- atsižvelgdamas į atitinkamus Stojimo sutarties straipsnius, numatančius galimybę nutraukti tam tikrų laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės nuostatų taikymą tais atvejais, kai nesilaikoma tam tikrų taisyklių (todėl būtina, kad šios taisyklės būtų apibrėžtos iš anksto),- atsižvelgdamas į savo 2004 m. spalio 14 d. rekomendaciją Tarybai ir Europos Vadovų Tarybai dėl laisvės saugumo ir teisingumo erdvės ateities bei dėl jos teisėtumo ir veiksmingumo stiprinimo sąlygų [4],- atsižvelgdamas į 2004 m. lapkričio 4- 5 d. Europos Vadovų Tarybos susitikime Briuselyje priimtą Hagos programą,- atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 114 straipsnio 3 dalį ir 83 straipsnio 5 dalį,- atsižvelgdamas į Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto pranešimą (A6-0036/2005),A. kadangi Sutarties dėl Konstitucijos Europai II-107-II-110 straipsniuose ir EŽTK 6 ir 13 straipsniuose apibrėžiama "teisė į teisingumą", kurią Europos Sąjunga ir jos valstybės narės, kiekviena savo kompetencijos ribose, privalo užtikrinti ES piliečiams,B. kadangi ši teisė į teisingumą pirmiausia apima teisę į efektyvius teisių gynimo būdus, teisę į nešališką teismą, teisę į sąžiningą teismo procesą, teisę į bylos nagrinėjimą per protingą laiką ir teisę gauti teisinę pagalbą, taip pat pagarbą įtariamųjų pagrindinėms teisėms prieš baudžiamąjį procesą ir teisę į pagarbų bei žmogišką elgesį, atitinkantį JT ir Europos konvencijos prieš kankinimą ir kitokį žiaurų, nežmonišką ar žeminantį elgesį ir baudimą tarptautinius standartus nuteistiesiems asmenims tokio proceso metu,C. kadangi šių teisių apsauga yra ypatingai svarbi baudžiamojo proceso metu, kai iškyla grėsmė pagrindinėms laisvėms,D. kadangi atsakomybė už šių teisių apsaugą visų pirma tenka kiekvienai valstybei narei, kuri tai atlieka remdamasi savo konstitucinėmis nuostatomis bei teisės tradicijomis; kadangi valstybėms narėms reikia spręsti problemas, esančias jų teisinėje sistemoje, ypač tas, kurias nurodė Europos žmogaus teisių teismas; kadangi Europos laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė turi užtikrinti vienodą Europos piliečių traktavimą visoje Sąjungoje ir reikalauja didesnio tarpusavio pasitikėjimo tarp valstybių narių siekiant teismo sprendimų abipusio pripažinimo, įskaitant netgi jų piliečių perdavimą kitos valstybės narės teismui,E. atsižvelgiant į Europos Teisingumo Teismo Liuksemburge ir Europos žmogaus teisių teismo Strasbūre teismų praktiką ir tai, kad jos abi turi būti nuoseklios,F. kadangi, priėmus Tamperės programą (33 dalis), abipusio teismų sprendimų pripažinimo principas tapo pagrindu plėtojant teisinį bendradarbiavimą tarp Europos Sąjungos valstybių narių,G. kadangi Sutartis dėl Konstitucijos Europai (III-260 straipsnis) ir Hagos programa (ypač jos 3.2 dalis) pripažįsta valstybių narių tarpusavio įvertinimo svarbą, siekiant sustiprinti tarpusavio pasitikėjimą, kuris yra būtina tarpusavio pripažinimo sąlyga, taip pat kaip ir minimalių materialinių bei procesinių normų standartų priėmimą bei protingo laiko terminų nustatymą,H. kadangi vertinant ES teisingumo kokybę reikėtų atsižvelgti į teisėjų darbo metodus ir skirtingas valstybių narių teisingumo administravimo sistemas; kadangi tai neprieštarauja teismų nepriklausomumo principui,I. kadangi šis vertinimas turi būti pagrįstas bendromis pamatinėmis gairėmis, kurios užtikrintų jo nuoseklumą ir objektyvumą,J. kadangi gerinant baudžiamojo teisingumo kokybę Europoje svarbu apibrėžti tinkamiausias tokio vertinimo priemones ir procedūras, skatinti keitimąsi informacija ir mokymo galimybes,K. kadangi per pastaruosius metus visoje ES europinių tinklų, tokių kaip Valstybės Tarybų ir vyriausiųjų administracinių jurisdikcijų asociacija, Aukščiausiųjų Teismų teisėjų tinklo, Aukščiausiųjų Teismų tinklo ir Europos teisminių tarybų tinklo sukūrimas rodo augantį suvokimą apie poreikį dirbti kartu siekiant gerinti teisingumo kokybę Sąjungos piliečiams,L. atsižvelgiant į pagrindinį mokymo vaidmenį plėtojant bendrą teisinę kultūrą ir pagrindinių teisių Sąjungoje kultūrą, ypač per Europos teisinio mokymo tinklą,M. kadangi teisingumo kokybės standartų ir jo veiksmingumo, grindžiamo vertinimu, turi gerinti tiek materialinių ir procesinių baudžiamosios teisės normų kokybę, tiek ir jų taikymo kokybę, atsižvelgiant į teismų nepriklausomumo principą,N. kadangi tarpusavio vertinimas reikalauja specialios metodologijos, atsižvelgiant į proceso sudėtingumą,O. kadangi Hagos programoje pripažįstamas poreikis, kad Sutartis dėl Konstitucijos Europai turi tapti pagrindiniu dokumentu ir kad būtina pradėti parengiamąjį darbą užtikrinant, kad įsigaliojus Konstitucinei sutarčiai, joje numatytos priemonės galėtų būti iš karto įgyvendinamos,P. atsižvelgiant į 2005 m. sausio 18 d. Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto surengtą viešą seminarą siekiant geresnės teisingumo kokybės Europoje,Q. patvirtinant Hagos programos gaires dėl tarpusavio pasitikėjimo stiprinimo (3.2 dalis), ypač gerinant teisingumo kokybę, plėtojant vertinimą ir skatinant neįkainojamą teisinių institucijų bei organizacijų tinklo indėlį,R. prisimenant Hagos programos 3.2 dalį, kuri pabrėžia poreikį gerbti visų valstybių narių nacionalinių teisės sistemų struktūrų ir tradicinių ypatybių įvairovę bei jų teismų nepriklausomumą, skatinant geresnę teisingumo kokybę Europoje per savitarpio pasitikėjimą,1. teikia Europos Vadovų Tarybai ir Tarybai šias rekomendacijas:a) nedelsiant imtis veiksmų Europos Sąjungos lygmeniu, kurie leistų Europos piliečiams visoje Sąjungoje, kad ir kokia būtų šalies, kurioje jie yra, teisinė ir konstitucinė sistema, vienodomis sąlygomis naudotis teise į teisingumą, grindžiamą vis aukštesniais kokybės standartais, taip siekiant didesnio pasitikėjimo teisingumo administravimu;b) kartu su valstybėmis narėmis nustatyti "Chartiją dėl baudžiamojo teisingumo kokybės Europoje", kuri taptų bendromis pamatinėmis gairėmis visoms valstybėms narėms ir užtikrintų nuoseklų bei objektyvų vertinimą; ši Chartija turėtų būti parengta atsižvelgiant į įgytą patirtį ir darbus, atliktus nacionaliniu lygmeniu, o taip pat Europos Tarybos bei Jungtinių Tautų veiklą tarptautiniu lygmeniu;c) siekiant sustiprinti tarpusavio pasitikėjimą tarp nacionalinių teisės sistemų, išlaikant pagarbą jų įvairovei, įkurti tęstinio tarpusavio vertinimo mechanizmą, taikant Kokybės chartiją kaip objektyvias pamatines gaires, atsižvelgiant į patirtį kitose srityse, kuriose tarpusavio vertinimas jau atliekamas (Šengeno, terorizmo, plėtros ir t. t.), kuo geriau pasirengiant Konstitucinės sutarties III-260 straipsnyje nurodytam mechanizmui ir siekiant šių tikslų:- sukurti palyginamųjų ir statistinių duomenų bazę,- organizuoti lyginimą su priimtu standartu,- skleisti informaciją apie geriausią praktiką,- kaupti informaciją apie kitų valstybių narių teisinių sistemų pobūdį ir veikimą,- kasmet skelbti teisingumo kokybės Europoje vertinimo ataskaitas kartu su rekomendacijomis Tarybai ir valstybėms narėms, siekiant pasiūlyti nustatytų problemų sprendimus;d) oficialiai nustatyti tarpusavio vertinimo sistemą (procedūras, struktūras, rodiklius, ataskaitas ir t. t.), remiantis vienu ar keletu pagal Europos Sąjungos sutarties 31 straipsnį priimtų sprendimų, kuriais įgyvendinama Strasbūro ir Liuksemburgo teismų praktika bei Europos Tarybos komisijos dėl teisingumo efektyvumo parengtos gairės,e) į šį vertinimą įtraukti teisėjų ir teisininkų asociacijas, teisės ekspertus, teisinės sistemos naudotojus ir nacionalinius parlamentus, pavyzdžiui, įsteigiant teisingumo kokybės stebėjimo komitetą, vadovaujantis Konstitucinės sutarties I-42 straipsnio 2 dalimi ir atsižvelgiant į subsidiarumo principą; šį vertinimą gali atlikti Europos Parlamentas kartu su nacionaliniais parlamentais,f) pripažinti, kad tarpusavio pasitikėjimu grindžiamos laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės sukūrimas yra neįmanomas neatlikus minimalaus nacionalinių įstatymų suderinimo; Parlamentas sutinka su Taryba, kad pirmenybė turi būti teikiama baudžiamiesiems nusižengimams, tiksliai nurodytiems Konstitucinėje sutartyje; procesinės teisės srityje pirmenybė turi būti teikiama:- teisingumo administravimo skaidrumui, taip pat įtariamojo pagrindinių teisių pagarbai prieš baudžiamąjį procesą ir nuteistųjų teisei į pagarbų bei žmogišką elgesį po šio proceso,- įrodymų rinkimui ir įvertinimui,- kalinių perkėlimui, kad šie galėtų atlikti bausmę gyvenamosios vietos valstybėje narėje,- bausmių, nesusijusių su laisvės atėmimu, atlikimui gyvenamosios vietos valstybėje narėje,- prievartos priemonių taikymui gyvenamosios vietos valstybėje narėje,- minimalioms kalinių teisėms visose valstybėse narėse,- recidyvui dėl aktų, kuriems jau taikytos suderinimo priemonės,- liudininkų ir nukentėjusiųjų parodymų apsaugos sistemai,pripažinti, kad vertinimas turėtų būti atliekamas remiantis pirmiau minėtais elementais, siekiant imtis naujų arba tęsti jau pradėtas iniciatyvas šiose srityse Sąjungos lygmeniu,g) pripažinti, kad tarpusavio vertinimo principo rezultatai turi skatinti visų teisės specialistų mokymą, remiantis teisinių organizacijų ir institucijų europiniu tinklu; todėl, atsižvelgiant į 2007-2013 m. finansinę perspektyvą ir Hagos programos (3.2 dalis, antra pastraipa) nuostatas, skirti finansinę paramą teisinių organizacijų ir institucijų europiniam tinklui, Parlamento inicijuotoms pasikeitimo tarp teisinių institucijų programoms (ypač pagal 18 05 01 03 biudžeto išlaidų kategoriją) ir bandomiesiems projektams, skirtiems skatinti bendradarbiavimą tarp valstybių narių agentų ar organizacijų siekiant pagerinti teisingumo kokybę,h) raginti Komisiją nedelsiant įtraukti "Chartiją dėl baudžiamojo teisingumo kokybės Europoje", tarpusavio vertinimo sistemą ir pagalbines tam tikrų baudžiamųjų teisės normų suderinimo priemones į veiksmų planą, kurį, remiantis Hagos programa, Komisija turi pateikti 2005 m.; pažymėtina, kad Europos Parlamentas jungiasi prie Europos Vadovų Tarybos rekomenduojant Komisijai nustatyti, kad sudarant veiksmų planą būtų remiamasi atitinkamomis Sutarties dėl Konstitucijos Europai nuostatomis,2. paveda Europos Parlamento Pirmininkui perduoti šią rekomendaciją Tarybai ir, susipažinimui, Komisijai, taip pat valstybių narių vyriausybėms ir parlamentams bei Europos Tarybai.[1] 2000 m. gegužės 29 d. Tarybos aktas, nustatantis, remiantis ES sutarties 34 straipsniu, Konvenciją dėl Europos Sąjungos valstybių narių tarpusavio pagalbos baudžiamosiose bylose (OL C 197, 2000 7 12, p. 1).[2] OL L 190, 2002 7 18, p. 1.[3] OL L 196, 2003 8 2, p. 45.[4] Priimti tekstai P6_TA(2004)0022.--------------------------------------------------


title: 2011 m. birželio 28 d. Tarybos rekomendacija dėl politikos, kuria siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių  Tekstas svarbus EEE

text:
               1.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 191/1

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2011 m. birželio 28 d.
   dėl politikos, kuria siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių
   (Tekstas svarbus EEE)
   2011/C 191/01
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 165 ir 166 straipsnius,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Terminas „mokyklos nebaigimas“ vartojamas kalbant apie asmenis, kurie iš švietimo ir mokymo sistemos pasitraukia įgiję tik pagrindinį ar žemesnį išsilavinimą ir kurie nebesimoko švietimo ir mokymo įstaigose.

               (2)

               Siekiant kai kurių pagrindinių strategijos „Europa 2020“ tikslų būtina mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių. Mokyklos nebaigusių asmenų skaičiaus mažinimas susijęs su tiek pažangaus augimo keliant švietimo ir mokymo lygį tikslu, tiek integracinio augimo sprendžiant problemas, susijusias su vienu iš didžiausių nedarbo, skurdo ir socialinės atskirties rizikos veiksnių, tikslu. Todėl vienas iš strategijoje „Europa 2020“ nurodytų pagrindinių tikslų – iki 2020 m. sumažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių iki 10 % (nuo 14,4 % 2009 m.). Valstybės narės įsipareigojo nustatyti nacionalinius tikslus, atsižvelgdamos į savo atitinkamą pradinę padėtį ir nacionalines aplinkybes.

               (3)

               Strategijos „Europa 2020“ įgyvendinimo gairėse dėl valstybių narių užimtumo politikos, pateikiamos Tarybos sprendime 2010/707/ES (1), valstybės narės raginamos imtis visų reikiamų priemonių, kad būtų užkirstas kelias mokyklos nebaigimui.

               (4)

               Pavyzdinėje iniciatyvoje „Europos kovos su skurdu ir socialine atskirtimi planas“ padėtas veiksmų pagrindas socialinei ir teritorinei sanglaudai užtikrinti ypač daug dėmesio skiriant tam, kad būtų nutrauktas nepalankus ciklas ir paspartinti prevenciniai veiksmai. Ja įgyvendinamas vienas strategijos „Europa 2020“ pagrindinių tikslų – per ateinantį dešimtmetį iš skurdo ir socialinės atskirties padėti išbristi bent 20 mln. žmonių.

               (5)

               Strategijos „Europa 2020“ pavyzdinės iniciatyvos „Judus jaunimas“ tikslas – „siekti geresnių Europos aukštojo mokslo įstaigų rezultatų ir didinti jų tarptautinį patrauklumą, gerinti visų lygių švietimo ir mokymo kokybę ES, derinant kompetenciją ir lygias galimybes, skatinant studentų ir stažuotojų judumą, ir gerinti jaunimo užimtumo padėtį“.

               (6)

               2003 m. gegužės 5–6 d. Tarybos išvadose dėl Europos švietimo ir mokymo vidurkio rodiklių (lyginamųjų standartų) teigiama, kad iki 2010 m. mokyklos nebaigusių asmenų dalis turėtų būti mažesnė nei 10 % (mokyklos nebaigę asmenys apibrėžiami kaip švietimo ar mokymo įstaigose nebesimokantys 18–24 m. amžiaus asmenys, turintys tik pagrindinį ar žemesnį išsilavinimą). Šis lyginamasis standartas nebuvo pasiektas. Iš švietimo ir mokymo sistemos nebaigę vidurinio mokslo pasitraukia vienas iš septynių jaunuolių.

               (7)

               2007 m. lapkričio 15 d. Tarybos rezoliucijoje dėl naujų gebėjimų naujoms darbo vietoms (2) pabrėžta būtinybė didinti bendrą gebėjimų lygį ir teikti pirmenybę asmenų, kuriems gresia ekonominė ir socialinė atskirtis, visų pirma mokyklos nebaigusių asmenų, švietimui ir mokymui. Pažymėta, kad būtina teikti profesinio orientavimo paslaugas ir parengti individualius mokymo planus darbo ieškantiems asmenims ir plėtoti formaliojo bei neformaliojo mokymosi ir savimokos rezultatų patvirtinimo priemones.

               (8)

               2008 m. gegužės 22 d. Tarybos išvadose dėl suaugusiųjų mokymosi pripažinta suaugusiųjų mokymosi reikšmė sprendžiant mokyklos nebaigimo problemą, kai kvalifikacijos neįgijusiems suaugusiesiems suteikiama antra galimybė, daugiausia dėmesio skiriant visų pirma pagrindinių bei IT gebėjimų ugdymui ir kalbų mokymuisi.

               (9)

               2009 m. gegužės 12 d. išvadose dėl Europos bendradarbiavimo švietimo ir mokymo srityje strateginės programos („Švietimas ir mokymas 2020“) Taryba pritarė tam, kad iki 2020 m. švietimo ir mokymo sistemą palikusių asmenų dalis turėtų būti mažesnė nei 10 %.

               (10)

               2009 m. lapkričio 26 d. Tarybos išvadose dėl vaikų iš migrantų šeimų švietimo nurodyta, kad moksleiviai iš migrantų šeimų paprastai dažniau linkę nebaigti mokyklos, nors daugeliui jų mokykloje sekasi gerai. Vidutinis mokyklos Sąjungoje nebaigusių migrantų rodiklis dvigubai didesnis nei vietos moksleivių. Remiantis turimais duomenimis, mokyklos nebaigusių romų rodiklis yra dar didesnis.

               (11)

               2010 m. gegužės mėn. išvadose dėl švietimo ir mokymo socialinio aspekto Taryba pritarė tam, kad siekiant sėkmingai užkirsti kelią mokyklos nebaigimui, būtina vietos, regionų ir nacionaliniu lygiu plėtoti žinias apie asmenų, kuriems kyla mokyklos nebaigimo rizika, grupes ir sistemas, pagal kurias būtų iš anksto nustatoma, kam kyla tokia rizika, ir padarė išvadą, kad turėtų būti įgyvendinamos išsamios tarpsektorinės strategijos, pagal kurias vykdoma visose mokyklose taikoma sisteminga politika, kuria atsižvelgiama į įvairius mokyklos nebaigimo veiksnius.

               (12)

               Mokyklos nebaigimo priežastys įvairiose šalyse ir regionuose labai skiriasi. Politiką, kuria siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių, būtina pritaikyti prie konkrečių vietovės, regiono ar šalies aplinkybių; visoms valstybėms narėms vieno sprendimo nėra.

               (13)

               Nepaisant šalių ir regionų skirtumų, visose valstybėse narėse yra svarių įrodymų, kad mokyklos nebaigimo problema yra aktualesnė nepalankioje padėtyje esančių ir pažeidžiamų asmenų grupėms. Be to, didžiausią švietimo ir mokymo sistemą palikusių asmenų dalį sudaro jaunuoliai, turintys specialiųjų poreikių. Mokyklos nebaigimas nulemia tiek nepalankią socialinę padėtį, tiek nuolatinę socialinės atskirties riziką.

               (14)

               Visiškai laikantis subsidiarumo principo, Europos išsamia politikos sistema mokyklos nebaigimo srityje galima padėti valstybėms narėms peržiūrėti galiojančią politiką, pagal strategiją „Europa 2020“ parengti nacionalines reformų programas ir įgyvendinti strategijas, kurios darytų didelį poveikį ir teiktų didelės ekonominės naudos. Ja taip pat galėtų būti remiamasi vykdant bendradarbiavimą pagal atvirąjį koordinavimo metodą ir naudojant Sąjungos finansavimo priemones.

               (15)

               Švietimo reformų poveikiui pajusti reikia laiko. Tam, kad per artimiausią dešimtmetį būtų sumažintas mokyklos nebaigusių asmenų skaičius ir pasiektas strategijos „Europa 2020“ tikslas, būtina kuo greičiau įgyvendinti išsamias tarpsektorines strategijas mokyklos nebaigimo srityje,

         REKOMENDUOJA VALSTYBĖMS NARĖMS:
   Atsižvelgiant į nacionalines aplinkybes, naudotis šios rekomendacijos priede pateikta sistema, kad būtų galima:

               1)

               Nustatyti svarbiausius veiksnius, dėl kurių nebaigiama mokykla, ir stebėti šio reiškinio ypatumus nacionaliniu, regionų ir vietos lygiu, kad būtų galima nustatyti tikslinę ir veiksmingą įrodymais grindžiamą politiką.

               2)

               Užtikrinti, kad išsamios strategijos mokyklos nebaigimo srityje būtų patvirtintos iki 2012 m. pabaigos, ir kad jos būtų įgyvendinamos atsižvelgiant į nacionalinius prioritetus bei strategijos „Europa 2020“ tikslus. Išsamios strategijos turi apimti prevencines priemones, intervencines priemones ir kompensacines priemones, kuriomis siekiama, kad mokyklos nebaigę asmenys vėl pradėtų mokytis.

               3)

               Užtikrinti, kad tose strategijose būtų numatytos tinkamos priemonės didesnės mokyklos nebaigimo rizikos grupėms valstybėse narėse, pavyzdžiui, vaikams iš nepalankios socialinės ir ekonominės aplinkos, migrantų ar romų kilmės vaikams, arba vaikams, turintiems specialiųjų švietimo poreikių.

               4)

               Užtikrinti, kad tose strategijose būtų nuosekliai išdėstyti tiek bendrojo lavinimo, tiek profesinio rengimo ir mokymo klausimai, ir konkretūs atitinkami uždaviniai.

               5)

               Į vaikams ir jaunuoliams skirtą atitinkamą politiką integruoti priemones, kuriomis remiamas mokyklos nebaigusių asmenų skaičiaus mažinimas, ir derinti skirtingų politikos sektorių veiklą.

               6)

               Pripažįstant, kad pagrindinis vaidmuo tenka mokytojams, mokyklų vadovams ir kitiems švietimo darbuotojams, užtikrinti visų atitinkamų suinteresuotųjų subjektų dalyvavimą įgyvendinant tas priemones ir vykdant šią veiklą, siekiant padėti asmenims, kuriems kyla mokyklos nebaigimo pavojus, įskaitant tuos, kurie jos jau nebaigė.

         PRAŠO KOMISIJOS:

               1)

               Pagal strateginę programą „Švietimas ir mokymas 2020“ prisidėti prie valstybių narių pastangų atliekant su skirtingais švietimo lygiais susijusių pokyčių valstybėse narėse stebėseną, siekiant nustatyti tendencijas.

               2)

               Remti valstybių narių strategijas keičiantis patirtimi bei geros praktikos pavyzdžiais ir sudaryti palankesnes sąlygas veiksmingam tarpusavio mokymuisi, tinklų kūrimui ir bandymams taikant novatoriškus metodus tarp valstybių narių priemonių, kuriomis siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių ir gerinti vaikų, kuriems iškilusi mokyklos nebaigimo rizika, mokymosi rezultatus, srityje.

               3)

               Į visus vaikams ir jauniems pilnamečiams skirtus atitinkamus Sąjungos veiksmus integruoti priemones, kuriomis remiamas mokyklos nebaigimo rodiklių mažinimas.

               4)

               Remti veiksmingos kovos su mokyklos nebaigimu politikos plėtojimą atliekant lyginamuosius ir mokslinius tyrimus, ir skatinti valstybių narių bendradarbiavimą šioje srityje.

               5)

               Bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis ir nedarant poveikio deryboms dėl būsimos finansinės programos, užtikrinti, kad Sąjungos programomis mokymosi visą gyvenimą, jaunimo ir mokslinių tyrimų srityse, taip pat Europos struktūrinių fondų lėšomis būtų skatinama ir padedama įgyvendinti valstybių narių strategijas mokyklos nebaigimo srityje.

               6)

               Reguliariai pranešti apie pažangą, padarytą siekiant strategijos „Europa 2020“ tikslo ir įgyvendinant valstybių narių strategijas, kuriomis siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių, pateikiant metinę augimo apžvalgą ir laikantis strateginėje programoje „Švietimas ir mokymas 2020“ numatytos ataskaitų teikimo tvarkos.

      Priimta Liuksemburge 2011 m. birželio 28 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         FAZEKAS S.

      (1)  OL L 308, 2010 11 24, p. 46.

      (2)  OL C 290, 2007 12 4, p. 1.

      PRIEDAS

         IŠSAMIOS POLITIKOS, KURIA SIEKIAMA MAŽINTI MOKYKLOS NEBAIGUSIŲ ASMENŲ SKAIČIŲ, SISTEMA

      Strategijos mokyklos nebaigimo srityje turėtų būti pagrįstos nacionalinio, regionų ir vietos lygio su šiuo reiškiniu susijusių sąlygų analize, nes vidutiniai rodikliai dažnai neparodo įvairių regionų ir šalių skirtumų. Mokyklos nebaigusių asmenų grupė yra nevienalytė, o individualios mokyklos nebaigimo priežastys labai skirtingos. Svarbūs veiksniai yra šeimos kilmė ir socialinės bei ekonominės sąlygos, pavyzdžiui, darbo rinkos trauka. Jų poveikis priklauso nuo švietimo ir mokymo sistemos struktūros, turimų mokymosi galimybių ir mokymosi aplinkos. Mažinant mokyklos nebaigusių asmenų skaičių labai svarbu koordinuoti su vaikų ir jaunuolių gerove, socialine apsauga, jaunimo užimtumu ir būsimomis karjeros perspektyvomis susijusią politiką.
      1.   Pagrindinių veiksnių nustatymas ir stebėsena

      Mokyklos nebaigimo priežastys yra sudėtingos ir įvairios, tačiau dažnai susijusios su nepalankia socialine ir ekonomine padėtimi, kilimu iš menko išsilavinimo aplinkos, nutolimu nuo švietimo ir mokymo arba prastais mokymosi rezultatais, darbo rinkos traukos veiksniais ir (arba) tam tikromis socialinėmis, emocinėmis ir mokymosi problemomis, dėl kurių kyla mokyklos nebaigimo rizika.
      Reikia atsižvelgti į tai, kokio tipo švietimo įstaigoje moksleiviai mokosi. Kai kuriose valstybėse narėse moksleiviai, kurie patiria sunkumų bendrojo lavinimo mokykloje, dažnai pasirenka profesinį rengimą ir mokymą. Tokiais atvejais profesinėms mokykloms tenka itin didelė atsakomybė ir uždavinys mažinant mokyklos nebaigusių asmenų skaičių. Įrodymais grindžiamoje politikoje reikalaujama itin daug dėmesio skirti švietimo ir mokymo sektoriaus veiklai.
      Norint parengti įrodymais grindžiamą ir ekonomiškai efektyvią politiką siekiant kovoti su mokyklos nebaigimu, būtina rinkti ir saugoti su šiuo reiškiniu susijusius duomenis. Tai turėtų sudaryti galimybę atlikti analizę vietos, regionų ir nacionaliniu lygiu. Tai gali būti informacija apie mokyklos nebaigimo rodiklius, perėjimą iš vieno švietimo lygio į kitą, vidurinėje mokykloje besimokančių ir ją baigusių asmenų procentinę dalį, taip pat apie mokyklos nelankymą ir jos vengimą.

                  —

                  Renkant informaciją turėtų būti galima išnagrinėti pagrindines mokyklos nebaigimo priežastis, susijusias su skirtingomis moksleivių grupėmis, mokyklomis, švietimo ir mokymo įstaigų tipais, savivaldybėmis ar regionais.

                  —

                  Mokyklos nebaigimo duomenų ir kontekstinių duomenų, pavyzdžiui, socialinės ir ekonominės informacijos sujungimas gali padėti tikslingiau parengti priemones ir politiką. Tikslingiau parengti priemones ir politiką taip pat galima renkant ir analizuojant informaciją apie mokyklos nebaigusių asmenų motyvaciją, jų užimtumą ir karjeros perspektyvas.

                  —

                  Gerinant strategijas ir programas, kuriomis didinamos moksleivių galimybės gerai mokytis, svarbu remtis galiojančių politikos priemonių, kuriomis siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių, efektyvumo ir veiksmingumo vertinimu.

            2.   Politikos sistema

      Išsamias strategijas mokyklos nebaigimo srityje sudaro įvairi politika, skirtingų politikos sektorių koordinavimas ir priemonių, kuriomis remiamas mokyklos nebaigusių asmenų skaičiaus mažinimas, integravimas į visą atitinkamą vaikams ir jaunuoliams skirtą politiką. Jas sudaro ne tik švietimo politika, kuria propaguojamos aukštos kokybės mokyklų sistemos, bet ir socialinė politika bei rėmimo paslaugos, užimtumo, jaunimo, šeimos ir integracijos politika. Vienodai svarbūs yra horizontalus skirtingų subjektų veiklos koordinavimas ir vertikalus įvairaus lygio valdžios veiklos koordinavimas. Strategijos mokyklos nebaigimo srityje turėtų apimti prevencinius, intervencinius ir kompensacinius aspektus. Valstybės narės savo strategijų išsamias sudedamąsias dalis turėtų parinkti atsižvelgdamos į savo aplinkybes ir sąlygas.

                  2.1.

                  PREVENCINĖS POLITIKOS TIKSLAS – problemoms dar neiškilus sumažinti mokyklos nebaigimo riziką. Tokiomis priemonėmis užtikrinamas geresnis švietimas ir mokymas siekiant skatinti geresnius mokymosi rezultatus ir šalinti kliūtis gerai mokytis.
                  Jų tikslas – iš anksto suteikti tvirtą pagrindą vaikams vystyti savo potencialą ir sėkmingai integruotis mokyklose. Prevencinė politika galėtų apimti šiuos aspektus:

                              1.

                              Kokybiškas ikimokyklinis ugdymas ir priežiūra naudingi visiems vaikams, visų pirma kilusiems iš nepalankios aplinkos, įskaitant migrantus ir romus. Taip užtikrinama didesnė fizinė gerovė, socialinis ir emocinis vystymasis, kalbos ir pagrindiniai kognityvieji gebėjimai. Ikimokyklinis ugdymas ir priežiūra turėtų būti kokybiški, įperkami ir prieinami nepalankioje padėtyje esančioms šeimoms, taip pat turėtų būti užtikrintas tinkamas personalas.

                        Šiomis priemonėmis sprendžiami švietimo ir mokymo sistemų organizavimo, mokyklų išteklių, mokymosi planų prieinamumo, galimybių keisti mokymosi kryptį ir lankstumo klausimai. Jomis taip pat sprendžiami lyčių nelygybės, iš nepalankios aplinkos kilusių vaikų arba vaikų, kurių gimtoji kalba yra kita, rėmimo klausimai.

                              2.

                              Platesnės švietimo paslaugos, suteikiant švietimo ir mokymosi galimybių asmenims, nepriklausantiems privalomojo švietimo amžiaus grupei, gali turėti įtakos jaunuolių ir jų šeimų elgsenai ir padidinti vidurinę mokyklą baigusių asmenų skaičių.

                              3.

                              Propaguojant aktyvią segregacijos šalinimo politiką ir teikiant papildomą paramą mokykloms nepalankioje padėtyje esančiose vietovėse arba mokykloms, kuriose mokosi daug moksleivių iš nepalankios socialinės ir ekonominės aplinkos, galima padėti paįvairinti jų socialinę sudėtį ir jiems teikiamas švietimo paslaugas. Taip pagerinami moksleivių iš nepalankios socialinės ir ekonominės aplinkos mokymosi rezultatai ir sumažinama mokyklos nebaigimo rizika.

                              4.

                              Pabrėžiant kalbų įvairovės reikšmę ir padedant vaikams, kurių gimtoji kalba yra kita, gerinti mokymo kalbos ir prireikus jų gimtosios kalbos žinias, bei padedant mokytojams mokyti vaikus, kurių kalbų mokėjimo lygis skiriasi, galima pagerinti migrantų kilmės vaikų mokymosi rezultatus ir sumažinti mokyklos nebaigimo riziką.

                              5.

                              Aktyvesniu tėvų dalyvavimu, glaudesniu jų bendradarbiavimu su mokykla bei mokyklų ir tėvų partnerystėmis galima padidinti moksleivių motyvaciją mokytis.

                              6.

                              Didinant mokymo planų lankstumą ir galimybes keisti mokymosi kryptį (pvz., mokymo kursą dalijant į modulius arba suteikiant galimybę dirbti ir mokytis), visų pirma padedama moksleiviams, kurių mokymosi rezultatai prasti. Taip galima paskatinti juos toliau mokytis prie jų poreikių ir gebėjimų pritaikytoje švietimo ir mokymo sistemoje. Be to, taip galima nagrinėti su lytimi susijusias mokyklos nebaigimo priežastis, pavyzdžiui, ankstyvą patekimą į darbo rinką arba paauglių nėštumą. Su mažesniu mokyklos nebaigusių asmenų skaičiumi taip pat siejamas antrametystės mažinimas, vietoj to teikiant lanksčią individualią paramą.

                              7.

                              Gerinant aukštos kokybės profesinio mokymo planus ir didinant jų patrauklumą bei lankstumą, rizikos grupei priklausantiems moksleiviams suteikiama patikimų alternatyvų. Profesiniu rengimu ir mokymu, kuris gerai integruotas į bendras švietimo ir mokymo sistemas, sudaromos galimybės, laikantis alternatyvių mokymosi planų, siekti vidurinio ir tretinio mokslo.

                              8.

                              Stiprinant švietimo ir mokymo sistemų ryšį su užimtumo sektoriumi, siekiant pabrėžti švietimo įstaigos baigimo naudą būsimoms įsidarbinimo galimybėms. Tai galėtų būti daroma rengiant stažuotes arba darbdaviui aktyviau dalyvaujant mokyklų ir koledžų gyvenime.

                  2.2.

                  INTERVENCINĖS POLITIKOS tikslas – užkirsti kelią mokyklos nebaigimui gerinant švietimo ir mokymo kokybę švietimo įstaigose, reaguojant į pirmuosius pavojaus ženklus ir tikslingai remiant moksleivius ar moksleivių grupes, kurioms kyla mokyklos nebaigimo rizika. Ji susijusi su visais švietimo lygiais – nuo ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros iki vidurinio ugdymo.
                  Mokyklos ar mokymo įstaigos lygio strategijos, kuriomis sprendžiama mokyklos nebaigimo problema, yra įtrauktos į bendrą mokyklų vystymosi politiką. Jomis siekiama kurti palankią mokymosi aplinką, gerinti mokymo kokybę ir inovacijas, kelti mokymo personalo kompetenciją, susijusią su socialine ir kultūrų įvairove, ir plėtoti kovos su smurtu ir priekabiavimu metodus. Intervencinė politika galėtų apimti šiuos aspektus:

                              1.

                              Pavertus mokyklas mokymosi bendruomenėmis, grindžiamomis visiems suinteresuotiesiems subjektams bendra mokyklų vystymo vizija, kuriose naudojamasi visų patirtimi bei žiniomis ir sukuriama nešališka, įkvepianti bei palanki aplinka, jaunuoliai skatinami toliau mokytis švietimo ir mokymo sistemoje.

                              2.

                              Kuriant išankstinio perspėjimo apie rizikos grupei priklausančius moksleivius sistemas galima padėti imtis veiksmingų priemonių, kol problemos neišryškėjo, moksleiviai nepradėjo tolti nuo mokyklos, praleidinėti pamokas ar nenutraukė mokymosi.

                              3.

                              Plėtojant ryšius su tėvais ir kitais suinteresuotaisiais subjektais už mokyklos ribų, pavyzdžiui, su vietos bendruomenės tarnybomis, migrantams ar mažumų bendruomenėms atstovaujančiomis organizacijomis, sporto ir kultūros asociacijomis arba darbdaviais ir pilietinės visuomenės organizacijomis, galima rasti holistinių būdų padėti rizikos grupei priklausantiems moksleiviams ir lengviau gauti paramą iš išorės, pvz., psichologų, socialinių darbuotojų ir su jaunimu dirbančių asmenų, kultūros ir bendruomenės tarnybų. Šiuo atveju gali padėti tarpininkai iš vietos bendruomenės, kurie gali padėti bendrauti ir sumažinti nepasitikėjimą.

                              4.

                              Mokytojų rėmimas ir įgalinimas jų darbe su rizikos grupei priklausančiais moksleiviais yra būtina sėkmingo priemonių taikymo mokyklos lygiu sąlyga. Pirminis mokytojų rengimas ir nuolatinis mokytojų bei mokyklų vadovų profesinis tobulinimasis padeda jiems lengviau prisitaikyti prie moksleivių įvairovės, padėti moksleiviams iš nepalankios socialinės ir ekonominės aplinkos įveikti kitus su mokymu susijusius sunkumus.

                              5.

                              Užklasine veikla mokykloje ir už jos ribų, taip pat menine, kultūrine bei sporto veikla galima padidinti rizikos grupei priklausančių moksleivių savigarbą ir sustiprinti jų gebėjimą išvengti mokymosi sunkumų.

                        Individualiai taikoma intervencine politika siekiama nustatyti tam tikrus paramos mechanizmus, skirtus mokyklos nebaigti rizikuojantiems moksleiviams individualiai, kuriuos galima pritaikyti pagal poreikius. Šioje politikoje daugiausia dėmesio skiriama asmeniniam vystymuisi, siekiant stiprinti rizikos grupei priklausančių moksleivių gebėjimą išvengti konkrečių sunkumų, kurie gali būti socialinio, kognityvinio ar emocinio pobūdžio, ir juos įveikti.

                              1.

                              Mentoriai padeda moksleiviams individualiai įveikti konkrečius mokymosi, socialinius ir asmeninius sunkumus. Švietimo darbuotojai, bendruomenės nariai arba moksleivių bendraamžiai teikia moksleiviams tikslinę pagalbą individualiai (mentorių veikla) arba mažose grupėse (kuravimas).

                              2.

                              Specialiai pritaikant mokymą prie moksleivių poreikių, stiprinant individualiai pritaikytus mokymosi metodus ir teikiant paramą rizikos grupei priklausantiems moksleiviams, jiems padedama prisitaikyti prie formaliojo švietimo reikalavimų ir įveikti švietimo ir mokymo sistemos keliamas kliūtis, o taip galima padėti sumažinti antrametystę.

                              3.

                              Stiprinant orientavimą ir konsultavimą padedama moksleiviams pasirinkti profesiją, pereiti iš vieno švietimo lygio į kitą ir iš švietimo sistemos patekti į darbo rinką. Tai sumažina klaidingais lūkesčiais ar nepakankama informacija paremtų netinkamų sprendimų priėmimo tikimybę. Jaunuoliams lengviau priimti spendimus, atitinkančius jų siekius, asmeninius interesus ir gebėjimus.

                              4.

                              Užtikrinant, kad jaunuoliams, kurie dėl ekonominių aplinkybių gali nebaigti mokyklos, būtų suteikta galimybė gauti tinkamą finansinę paramą. Kai nusprendžiama, kad tai yra tikslinga, tokiai paramai gali būti taikomos tam tikros sąlygos, arba ji gali būti susieta su socialinėmis išmokomis.

                  2.3.

                  KOMPENSACINĖS POLITIKOS tikslas – padėti tiems, kurie metė mokyklą, vėl pradėti mokytis, siūlant būdus grįžti į švietimo ir mokymo sistemą ir įgyti kvalifikaciją. Kompensacinė politika galėtų apimti šiuos aspektus:

                              1.

                              Sėkmingomis antros galimybės švietimo programomis sudaromos konkrečius mokyklos nebaigusių asmenų poreikius atitinkančios mokymosi sąlygos, pripažįstamas jų įgytas išsilavinimas ir skatinama jų gerovė. Tos programos skiriasi nuo mokyklų programų tiek organizaciniu aspektu, tiek mokymo būdais, ir dažnai yra skirtos mažoms besimokančiųjų grupėms, pritaikytos asmeniniams poreikiams, amžiaus grupėms ir apima naujovišką mokymą bei lanksčius mokymo planus. Kiek įmanoma, jos turi būti lengvai prieinamos ir nemokamos.

                              2.

                              Svarbu sudaryti įvairius būdus grįžti į įprastinę švietimo ir mokymo sistemą. Parengiamosiomis pamokomis, daug dėmesio skiriant orientavimui, galima padėti panaikinti atotrūkį tarp ankstesnio negebėjimo mokytis ir grįžimo į įprastinę švietimo sistemą.

                              3.

                              Pripažįstant ir patvirtinant ankstesnį išsilavinimą, įskaitant neformaliojo mokymosi ir savimokos metu įgytą kompetenciją, didinamas jaunuolių pasitikėjimas savimi bei savigarba ir palengvinamas jų grįžimas į švietimo sistemą. Tai gali paskatinti juos toliau mokytis švietimo ir mokymo sistemoje, padėti įvertinti savo gebėjimus ir geriau pasirinkti profesiją.

                              4.

                              Tikslinę individualią paramą sudaro sunkumų patiriantiems jaunuoliams teikiama socialinė, finansinė, pedagoginė ir psichologinė pagalba. Ji itin svarbi jaunuoliams, esantiems sunkioje socialinėje padėtyje ar patyrusiems emocinių sukrėtimų, dėl kurių jie negalėjo toliau mokytis švietimo ir mokymosi sistemoje.


title: 2011 m. spalio 27 d. Komisijos rekomendacija dėl bendro programavimo iniciatyvos Mikrobų problema. Kylantis pavojus žmonių sveikatai

text:
               28.10.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 315/1

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2011 m. spalio 27 d.
   dėl bendro programavimo iniciatyvos „Mikrobų problema. Kylantis pavojus žmonių sveikatai“
   2011/C 315/01
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 181 ir 292 straipsnius,
   kadangi:

               (1)

               dėl didėjančio atsparumo antimikrobiniams vaistams, mikrobų problema – vienas didžiausių pavojų žmogaus sveikatai XXI amžiuje (1). Nuo infekcijų, kurias sukelia daugeliui antibiotikų atsparios bakterijos (vadinamosios daugeliui vaistų atsparios bakterijos), Sąjungoje kasmet miršta per 25 000 ligonių (2). Atsparumas vienam antibiotikui kai kuriose Europos šalyse viršija 40–50 % (3), o atsparumas daugeliui antibiotikų – paplitusi ir vis didesnė problema;

               (2)

               dėl infekcinių ligų, kurias sukelia atsparios bakterijos, susidaro papildomų sveikatos apsaugos išlaidų ir netiesioginių nuostolių, tokių kaip nuostoliai dėl nedarbingumo ir dėl prarasto produktyvumo ankstyvos mirties atveju. Visuomenei tenkančios bendros tiesioginės išlaidos, t. y. papildomos sveikatos priežiūros išlaidos ir su prarastu produktyvumu susijusios išlaidos, Europoje kasmet sudaro 1,5 mlrd. EUR (4); tikėtina, kad netiesioginiai Europos šalių nuostoliai kelis kartus didesni (5);

               (3)

               atsparumo vaistams problema – natūralus ir neišvengiamas infekcinių ligų gydymo antimikrobiniais vaistais padarinys. Tačiau šią problemą dar padidina besaikis antimikrobinių vaistų vartojimas ir antibiotikams atsparių bakterijų paplitimas aplinkoje. Žmonių judumas, įskaitant keliones ir tai, kad maisto produktai pasklinda po visą pasaulį, labai prisideda prie spartaus atsparių infekcinių mikroorganizmų plitimo (6). Antibiotikai netinkamai naudojami galvijų auginimo procese, todėl padidėja pavojus, kad atsparūs mikroorganizmai į žmogaus organizmą pateks per maistą (7). Kartu smarkiai mažėja naujų antimikrobinių preparatų kūrimo tempai;

               (4)

               kad būtų rastas visapusiškas problemos sprendimas, priemonių reikia imtis daugelyje visuomenės gyvenimo sričių – politikos formavimo, sveikatos priežiūros, švietimo, pramonės, aplinkos agentūrų, žemės ūkio, veterinarinės medicinos, mokslinių tyrimų ir kitų sričių;

               (5)

               tarpvalstybinis bendradarbiavimas yra būtinas, atsižvelgiant į tai, kad mikroorganizmų atsparumas antibiotikams didėja ne pavienėse šalyse – didelis pavojus visuomenės sveikatai kyla visame pasaulyje. Bendri efektyvaus būsimų problemų sprendimo veiksmai bus naudingi visoms dalyvaujančioms šalims ir suteiks galimybę ateityje geriau valdyti ir gydyti infekcines ligas;

               (6)

               visoje Europoje vykdomi aukštos kokybės moksliniai tyrimai, tačiau šiuo metu Europos atsparumo antimikrobinėms medžiagoms mokslinių tyrimų sritis atrodo suskaidyta, o padėtis joje – sudėtinga. Atsparumo antimikrobinėms medžiagoms mokslinių tyrimų darbotvarkes daugelis Europos ir nacionalinio lygmens mokslinių tyrimų tinklų ir organizacijų rengia atskirai, dėl to vykdant mokslinių tyrimų veiklą pasitaiko dubliavimosi ar konkuravimo, o tokios veiklos mastas dažnai būna nepakankamas;

               (7)

               2009 m. lapkričio 18 d. Komisijos tarnybų darbiniame dokumente, skirtame atsparumui antimikrobinėms medžiagoms (8), apibendrintos Sąjungos lygmeniu įgyvendinamos šios srities iniciatyvos. Pasiūlyta keletas priemonių ir imtasi tolesnių veiksmų, įskaitant geresnę atsparumo antimikrobinėms medžiagoms ir jų vartojimo stebėseną, taip pat rizikos valdymo priemones;

               (8)

               2009 m. gruodžio 1 d. posėdyje (9) Europos Sąjungos Taryba paragino valstybes nares ir Komisiją „remti veiklą, kuria siekiama bendrai naudoti mokslinių tyrimų infrastruktūrą, samdyti mokslininkus, skatinti ir remti pasaulinio masto bendradarbiavimą mokslinių tyrimų srityje, plačiau skleisti mokslinių tyrimų rezultatus ir žinias per keitimosi informacija struktūras ir įvertinti esamas ir naujas finansines priemones“, skirtas užtikrinti pažangias paskatas kurti efektyvius antibiotikus;

               (9)

               2010 m. gegužės 26 d. posėdyje (10) Konkurencijos taryba galimas bendro programavimo iniciatyvas, įskaitant iniciatyvą „Mikrobų problema. Kylantis pavojus žmonių sveikatai“, nurodė ir pagrindė kaip sritis, kuriose bendras mokslinių tyrimų programavimas labai padėtų padidinti pavienių valstybių narių pastangų vertę. Todėl ji priėmė išvadas, kuriose pripažino šios srities bendro programavimo iniciatyvos būtinybę ir paragino Komisiją prisidėti prie jos rengimo;

               (10)

               valstybės narės atsiuntė oficialius įsipareigojimo raštus ir taip patvirtino dalyvausiančios šioje bendro įgyvendinimo iniciatyvoje;

               (11)

               atsparumo antimikrobinėms medžiagoms mokslinių tyrimų bendras programavimas pagal siūlomą iniciatyvą „Mikrobų problema. Kylantis pavojus žmonių sveikatai“ padės spręsti valstybių narių mokslinių tyrimų veiklos susiskaidymo problemą ir paspartinti įgūdžių, žinių ir išteklių telkimą, siekiant užtikrinti ir stiprinti Europos kaip lyderės poziciją ir šios srities mokslinių tyrimų konkurencingumą; be to, kadangi taikant bendrą programavimą sprendžiamas svarbus socialinis klausimas, tuo būdu papildoma strategija „Europa 2020“ (11) ir Inovacijų Sąjunga (12);

               (12)

               siekiant šioje rekomendacijoje išdėstytų tikslų, valstybės narės turėtų užtikrinti bendradarbiavimą ir sinergiją su tokiomis pagrindinėmis susijusiomis iniciatyvomis: Naujoviškų vaistų iniciatyva; pagal bendrąją programą remiamomis mokslinių tyrimų, plėtros ir inovacijų iniciatyvomis, be kita ko, sveikatos, maisto, žemės ūkio ir aplinkos srityse, pasinaudojant, kai reikia, informacinėmis technologijomis; taip pat kitomis iniciatyvomis, tokiomis kaip atitinkami ERA-NET projektai;

               (13)

               kad Komisija galėtų atsiskaityti Europos Parlamentui ir Tarybai, valstybės narės Komisijai turėtų reguliariai teikti pažangos, padarytos įgyvendinant šią bendro programavimo iniciatyvą, ataskaitas,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Valstybės narės raginamos parengti tarpdiciplininiu požiūriu pagrįstą bendrą viziją, kaip pagerinti bendradarbiavimą mokslinių tyrimų srityje ir šios srities veiksmų koordinavimą Europos lygmeniu sprendžiant atsparumo antimikrobinėms medžiagoms klausimus ir pasinaudojant tokio bendradarbiavimo ir koordinavimo galimybėmis, kad būtų užtikrintas bendrų valstybių narių veiksmų efektyvumas.

               2.

               Valstybės narės skatinamos parengti bendrą strateginę mokslinių tyrimų darbotvarkę, kurioje būtų nustatyti vidutinės trukmės ir ilgalaikiai atsparumo antimikrobinėms medžiagoms mokslinių tyrimų poreikiai ir tikslai. Strateginių mokslinių tyrimų darbotvarkė turėtų būti toliau plėtojama, siekiant parengti įgyvendinimo planą, kuriame būtų nustatyti prioritetai ir terminai, taip pat nurodyti plano įgyvendinimo veiksmai, priemonės ir ištekliai.

               3.

               Valstybės narės skatinamos imtis toliau išvardytų veiksmų, kurie būtų strateginių mokslinių tyrimų darbotvarkės ir įgyvendinimo plano dalis:

                           a)

                           rinkti informaciją apie susijusias nacionalines programas ir mokslinių tyrimų veiklą ir dalytis tokia informacija;

                           b)

                           aktyvinti bendro prognozavimo veiklą ir stiprinti technologijų vertinimo gebėjimus;

                           c)

                           dalytis informacija, ištekliais, geriausia patirtimi, metodika ir gairėmis;

                           d)

                           nustatyti sritis ar mokslinių tyrimų veiklą, kurias koordinuoti ir kurioms skelbti bendrus kvietimus teikti pasiūlymus ar telkti išteklius būtų naudinga;

                           e)

                           išsamiai nustatyti d punkte minėtų sričių bendrų mokslinių tyrimų tvarką;

                           f)

                           nustatant atsparumo antimikrobinėms medžiagoms mokslinių tyrimų programų tikslus įvertinti pacientų gydymo ir sveikatos priežiūros sistemų poreikius;

                           g)

                           prireikus bendrai naudotis esama mokslinių tyrimų infrastruktūra arba kurti naują infrastruktūrą, pavyzdžiui, koordinuojamus duomenų bankus, arba rengti atsparumo antimikrobinėms medžiagoms procesų tyrinėjimo modelius;

                           h)

                           skatinti geresnį viešojo ir privačiojo sektorių bendradarbiavimą, taip pat atviras inovacijas skirtingose mokslinių tyrimų veiklos srityse ir verslo sektoriuose, susijusiuose su atsparumu antimikrobinėms medžiagoms;

                           i)

                           eksportuoti ir skleisti žinias, inovacijas ir tarpdisciplininius metodinius principus, taip pat nustatyti ir šalinti mokslinių tyrimų ir inovacijų sistemos taikymo kliūtis, trukdančias į rinką sparčiau pateikti visuomenei naudingus inovacinius sprendimus;

                           j)

                           kurti atsparumo antimikrobinėms medžiagoms srities mokslinių tyrimų centrų tinklus.

               4.

               Valstybės narės raginamos išsaugoti veiksmingą bendrą atsparumo antimikrobinėms medžiagoms mokslinių tyrimų valdymo struktūrą, kuri padėtų nustatyti bendras bendradarbiavimo ir koordinavimo sąlygas, taisykles bei procedūras ir stebėti, kaip įgyvendinama strateginė mokslinių tyrimų darbotvarkė. Ši valdymo struktūra turėtų būti paprasta, efektyvi ir lanksti, o ją rengiant turėtų būti atsižvelgta į Bendro programavimo aukšto lygio grupės parengtas bendro mokslinių tyrimų programavimo bendrųjų sąlygų neprivalomas gaires.

               5.

               Valstybės narės raginamos pagal Bendro programavimo aukšto lygio grupės parengtas bendro mokslinių tyrimų programavimo bendrųjų sąlygų neprivalomas gaires kartu įgyvendinti strateginę mokslinių tyrimų darbotvarkę – be kita ko, vykdyti nacionalines mokslinių tyrimų programas ar kitą nacionalinę mokslinių tyrimų veiklą.

               6.

               Valstybės narės raginamos strateginę mokslinių tyrimų darbotvarkę rengti ir įgyvendinti remiantis Komisijos kompetencija ir atsižvelgiant į Bendrųjų sąlygų neprivalomas gaires, kad bendro programavimo iniciatyvas būtų galima koordinuoti su kitomis šios srities programomis ir iniciatyvomis.

               7.

               Valstybės narės raginamos Tarybai ir Komisijai reguliariai teikti metines pažangos, padarytos įgyvendinant šią bendro programavimo iniciatyvą, ir iniciatyvos įgyvendinimo rezultatų ataskaitas.

      Priimta Briuselyje 2011 m. spalio 27 d.

            Komisijos vardu

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            Komisijos narė

      (1)  Kaplan, W., Laing, R. Priority Medicines for Europe and the World – Ženeva, Pasaulio sveikatos organizacija, 2004.

      (2)  „Bakterijų problema – metas veikti“, Europos ligų prevencijos ir kontrolės centro ir Europos vaistų agentūros bendra techninė ataskaita, 2009 m. rugsėjis.

      (3)  Goldstein FW. Penicillin-resistant Streptocuccus pneumoniae: selection by both beta lactam and non-beta lactam antibiotics. J Antimicrob Chemother 44:141-144 (1999).

      (4)  Žr. 2 išnašą.

      (5)  Konferencijos ataskaita „Pažangios paskatos kurti efektyvias antibakterines medžiagas“, 2009.

      (6)  2007 m. Pasaulio sveikatos apsaugos ataskaita. „Saugesnė ateitis – pasaulinis visuomenės sveikatos saugumas XXI amžiuje“, PSO, 2007.

      (7)  Joint Opinion on antimicrobial resistance (AMR) focused on zoonotic infections, EFSA Journal 7(11):1372 (2009).

      (8)  SANCO/6867/2009r6.

      (9)  Europos Sąjungos Taryba. Tarybos išvados dėl pažangių paskatų kurti efektyvius antibiotikus. Priimta 2009 m. gruodžio 1 d. Briuselyje surengtame 2980-ajame Užimtumo, socialinės politikos, sveikatos ir vartotojų reikalų tarybos posėdyje.

      (10)  10246/10.

      (11)  COM(2010) 2020.

      (12)  COM(2010) 546.


title: 2014/118/ES: 2014 m. kovo 3 d. Komisijos rekomendacija dėl maisto produktuose esančių bromintų antipirenų  Tekstas svarbus EEE

text:
               5.3.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 65/39

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2014 m. kovo 3 d.
   dėl maisto produktuose esančių bromintų antipirenų
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2014/118/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               brominti antipirenai yra organiniai bromo junginiai, kuriais veikiami produktai, kad kilus gaisrui būtų sustabdytas arba sulėtintas degių medžiagų užsidegimas. Jie įprastai naudojami įvairiose vartojimo prekėse, pvz., elektronikoje, automobiliuose, balduose ir statybinėse medžiagose, kad sumažėtų šių prekių degumas. Brominti antipirenai gali išsiskirti arba išgaruoti iš produktų, kuriuose jie yra naudojami. Kadangi panaudotos vartojimo prekės vėliau yra išmetamos, ilgainiui šios medžiagos užteršė aplinką ir maisto grandinę;

               (2)

               tačiau daugelis bromintų antipirenų yra patvarios, bioakumuliacinės ir tiek žmonėms, tiek aplinkai toksiškos medžiagos. Manoma, kad jie turi poveikio nervų sistemai ir elgsenai, trikdo endokrininės sistemos veiklą ir jų buvo aptikta aplinkos biotoje;

               (3)

               todėl Komisija paprašė Europos maisto saugos tarnybos (EFSA) parengti mokslinę nuomonę dėl maisto produktuose esančių bromintų antipirenų keliamos rizikos visuomenės sveikatai;

               (4)

               2010 m. rugsėjo–2012 m. rugsėjo mėn. EFSA mokslininkų grupė maisto teršalų klausimais patvirtino šešias mokslines nuomones (1) dėl skirtingoms klasėms priskiriamų bromintų antipirenų;

               (5)

               daugeliu atvejų EFSA rekomendavo, kad turėtų būti toliau renkami duomenys apie maisto produktuose ir žmonių organizmuose esančią koncentraciją;

               (6)

               gyvūniniame maiste esančių bromintų antipirenų koncentracija galėtų būti siejama su pašaruose esančiomis šiomis medžiagomis, todėl, remiantis 2014 m. maisto produktų stebėsenos pirmaisiais rezultatais, 2015 m. galėtų būti parengta kita rekomendacija dėl pašarų stebėsenos,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               2014 ir 2015 m. valstybės narės turėtų atlikti stebėseną dėl maiste esančių bromintų antipirenų. Stebėsena turėtų aprėpti įvairius atskirus maisto produktus, atspindinčius vartojimo įpročius, kad būtų galima tiksliai įvertinti poveikį, ir skirtingi maisto produktai turėtų būti vertinami pagal skirtingoms klasėms priskiriamus bromintus antipirenus.

               2.

               Valstybės narės turėtų laikytis ėminių ėmimo procedūrų, nustatytų Komisijos reglamento (ES) Nr. 252/2012 (2) II priede, siekiant užtikrinti, kad iš partijų imami ėminiai būtų reprezentatyvūs.

               3.

               Valstybės narės turėtų atlikti skirtingoms klasėms priskiriamų bromintų antipirenų analizę siekiant nustatyti, ar atitinkamuose maisto produktuose yra šių medžiagų:

                           a)

                           polibromintų difenileterių (PBDE) klasės atveju: 2,2’,4-tribromdifenileteris (BDE-28, CAS Nr. 41318–75–6); 2,2’,4,4’-tetrabromdifenileteris (BDE-47, CAS Nr. 5436–43–1); 2,2’,4,5’-tetrabromdifenileteris (BDE-49, CAS Nr. 243982–82–3); 2,2’,4,4’,5-pentabromdifenileteris (BDE-99, CAS Nr. 60348–60–9); 2,2’,4,4’,6-pentabromdifenileteris (BDE-100, CAS Nr. 189084–64–8); 2,2’,3,4,4’,5’-heksabromdifenileteris (BDE-138, CAS Nr. 67888–98–6); 2,2’,4,4’,5,5’-heksabromdifenileteris (BDE-153, CAS Nr. 68631–49–2); 2,2’,4,4’,5,6’-heksabromdifenileteris (BDE-154, CAS Nr. 207122–15–4); 2,2’,3,4,4’,5’,6-heptabromdifenileteris (BDE-183, CAS Nr. 207122–16–5) ir 2,2’,3,3’,4,4’,5,5’,6,6’-dekabromdifenileteris (BDE-209, CAS Nr. 1163–19–5) kiaušiniuose ir kiaušinių produktuose, piene ir pieno produktuose, mėsoje ir mėsos produktuose, gyvūniniuose ir augaliniuose riebaluose ir aliejuje, žuvyje ir kitose jūros gėrybėse, konkrečios mitybos paskirties produktuose ir kūdikiams ir mažiems vaikams skirtuose maisto produktuose, kai naudojami analizės metodai laikantis ne didesnės kaip 0,01 ng/g drėgnos masės kiekybinio nustatymo ribos;

                           b)

                           heksabromciklododekanų (HBCDD) klasės atveju: (+/–)-α-HBCD (1,2,5,6,9,10-heksabrom-(1R,2R,5S,6R,9R,10S)-rel-ciklododekanas, CAS Nr. 134237–50–6); (+/–)-β-HBCD (1,2,5,6,9,10-heksabrom-(1R,2S,5R,6R,9R,10S)-rel-ciklododekanas, CAS Nr. 134237–51–7) ir (+/–)-γ-HBCD (1,2,5,6,9,10-heksabrom-(1R,2R,5R,6S,9S, 10R)-rel-ciklododekanas, CAS Nr. 134237–52–8) žuvyje ir kitose jūros gėrybėse, mėsoje ir mėsos produktuose, piene ir pieno produktuose, kiaušiniuose ir kiaušinių produktuose ir pradinio maitinimo bei tolesnio maitinimo kūdikių mišiniuose. Naudojant analizės metodus skirtus HBCDD nustatyti, nustatomi stereoizomerai, naudojant šiuos metodus turėtų būti laikomasi ne didesnės kaip 0,01 ng/g drėgnos masės kiekybinio nustatymo ribos;

                           c)

                           tetrabrombisfenolio A ir jo darinių klasės atveju: tetrabrombisfenolis A (TBBPA, CAS Nr. 79–94–7) ir galimai TBBPA bismetileteris (TBBPA-bME, CAS Nr. 70156–79–5); TBBPA bis(2-hidroksietil)eteris (TBBPA-bOHEE, CAS Nr. 4162–45–2); TBBPA bisalileteris (TBBPA-bAE, CAS Nr. 25327–89–3); tetrabrombisfenol A bis(glicidileteris) (TBBPA-bGE, CAS Nr. 3072–84–2) ir TBBPA bis(2,3-dibrompropil)eteris (TBBPA-bDiBPrE, CAS Nr. 21850–44–2) žuvyje ir kitose jūros gėrybėse, mėsoje ir mėsos produktuose, piene ir pieno produktuose, kiaušiniuose ir kiaušinių produktuose. Naudojant analizės metodus tetrabrombisfenoliui A ir jo dariniams nustatyti turėtų būti laikomasi ne didesnės kaip 0,1 ng/g drėgnos masės kiekybinio nustatymo ribos;

                           d)

                           bromintų fenolių ir jų darinių klasės atveju: 2,4,6-tribromfenolis (2,4,6-TBP, CAS Nr. 118–79–6); 2,4-dibromfenolis (2,4 DBP, CAS Nr. 615–58–7); 4-bromfenolis (4-BP, CAS Nr. 106–41–2); 2,6-dibromfenolis (2,6-DBP, CAS Nr. 608–33–3); tetrabromintas bisfenolis S (TBBPS, CAS Nr. 39635–79–5); tetrabrombisfenol S bismetileteris (TBBPS-BME, CAS Nr. 70156–79–5) žuvyje ir kitose jūros gėrybėse. Naudojant analizės metodus bromintiems fenoliams ir jų dariniams nustatyti turėtų būti laikomasi ne didesnės kaip 0,1 ng/g drėgnos masės kiekybinio nustatymo ribos;

                           e)

                           neseniai pasirodžiusių ir naujų bromintų antipirenų atveju: tris(2,3-dibrompropil) fosfatas (TDBPP, CAS Nr. 126–72–7); N,N’-etilenbis(tetrabromftalimidas) (EBTEBPI, CAS Nr. 32588–76–4); heksabromciklodekanas (HBCYD, CAS Nr. 25495–98–1); bis(2-etilheksil) tetrabromftalatas (BEH-TEBP, CAS Nr. 26040–51–7); 2-etilheksil 2,3,4,5-tetrabrombenzoatas (EH-TBB, CAS Nr. 183658–27–7) ir dibromneopentilglikolis (DBNPG, CAS Nr. 3296–90–0) žuvyje ir kitose jūros gėrybėse, mėsoje ir mėsos produktuose (įskaitant valgomus subproduktus), gyvūniniuose ir augaliniuose riebaluose ir aliejuje, piene ir pieno produktuose, kiaušiniuose ir kiaušinių produktuose, kūdikiams ir mažiems vaikams skirtuose maisto produktuose. Naudojant analizės metodus neseniai pasirodžiusiems ir naujiems bromintiems antipirenams nustatyti turėtų būti laikomasi ne didesnės kaip 1 ng/g drėgnos masės kiekybinio nustatymo ribos;

               4.

               Valstybės narės turėtų atlikti neseniai pasirodžiusių ir naujų bromintų antipirenų analizę vadovaudamosi Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 882/2004 (3) III priedu ir taikydamos analizės metodą, kuris, kaip buvo įrodyta, leidžia gauti patikimus rezultatus.

               5.

               Valstybės narės turėtų reguliariai teikti EFSA stebėsenos duomenis, išreikštus pagal bendrą masę arba pagal riebalų kiekį, kartu su informacija EFSA nustatyto formato elektronine forma, kad duomenis būtų galima įvesti į vieną duomenų bazę. Kad būtų galima stebėti poveikio tendencijas, jos taip pat turėtų pateikti turimus ankstesnių metų duomenis, naudojant analizės metodą, kuris, kaip buvo įrodyta, leidžia gauti patikimus rezultatus.

      Priimta Briuselyje 2014 m. kovo 3 d.

            Komisijos vardu

         Tonio BORG

            Komisijos narys

      (1)  EFSA Panel on Contaminants in the Food Chain (CONTAM); Scientific Opinion on Polybrominated Biphenyls (PBBs) in Food. EFSA Journal 2010; 8(10):1789. [151 pp.]. doi:10.2903/j.efsa.2010.1789.
   Scientific Opinion on Polybrominated Diphenyl Ethers (PBDEs) in Food. EFSA Journal 2011; 9(5):2156. [274 pp.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2156.
   Scientific Opinion on Hexabromocyclododecanes (HBCDDs) in Food. EFSA Journal 2011; 9(7):2296. [118 pp.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2296.
   Scientific Opinion on Tetrabromobisphenol A (TBBPA) and its derivatives in food. EFSA Journal 2011; 9(12):2477. [61 pp.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2477.
   Scientific Opinion on Brominated Flame Retardants (BFRs) in Food: Brominated Phenols and their Derivatives. EFSA Journal 2012; 10(4):2634. [42 pp.] doi:10.2903/j.efsa.2012.2634.
   Scientific Opinion on Emerging and Novel Brominated Flame Retardants (BFRs) in Food. EFSA Journal 2012; 10(10):2908. [125 pp.] doi:10.2903/j.efsa.2012.2908.

      (2)  2012 m. kovo 21 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 252/2012, kuriuo nustatomi ėminių ėmimo ir analizės metodai, taikomi vykdant oficialią dioksinų, dioksinų tipo PCB ir ne dioksinų tipo PCB koncentracijos tam tikruose maisto produktuose kontrolę, ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1883/2006 (OL L 84, 2012 3 23, p. 1).

      (3)  2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių (OL L 165, 2004 4 30, p. 1).