title: 2016 m. liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl 2016 m. Prancūzijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2016 m. Prancūzijos stabilumo programos

text:
               18.8.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 299/114

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2016 m. liepos 12 d.
   dėl 2016 m. Prancūzijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2016 m. Prancūzijos stabilumo programos
   (2016/C 299/27)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2015 m. lapkričio 26 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2016 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2016 m. kovo 17–18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2015 m. lapkričio 26 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Prancūzija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos. Šią rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2016 m. vasario 18–19 d., o Taryba ją priėmė 2016 m. kovo 8 d. (3) Kaip šalis, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Lietuva turėtų užtikrinti, kad ta rekomendacija būtų visiškai ir laiku įgyvendinta;

               (2)

               2016 m. Prancūzijos ataskaita paskelbta 2016 m. vasario 26 d. Joje įvertinta Prancūzijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2015 m. liepos 14 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas ir siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“; Į ją įtraukta ir nuodugni apžvalga pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį. 2016 m. kovo 8 d. Komisija pateikė nuodugnios apžvalgos rezultatus. Atlikusi analizę Komisija daro išvadą, kad Prancūzijoje yra susidaręs perviršinis makroekonominis disbalansas. Konkrečiai, Prancūzijoje, kurios augimo rodiklis vidutiniškas, o infliacijos – žemas, valstybės skola yra didelė ir toliau didėja, be to, jai būdingas sumažėjęs konkurencingumas. Itin svarbu imtis veiksmų, kad būtų sumažinta neigiamų padarinių Prancūzijos ekonomikai rizika ir, atsižvelgiant į šalies ekonomikos dydį, neigiamo šalutinio poveikio visai ekonominei ir pinigų sąjungai rizika;

               (3)

               2016 m. balandžio 29 d. Prancūzija pateikė 2016 m. nacionalinę reformų programą ir 2016 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (4)

               į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis Europos struktūrinių ir investicijų fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

               (5)

               šiuo metu Prancūzijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto korekcinė dalis. 2016 m. stabilumo programoje Vyriausybė planuoja perviršinį deficitą panaikinti iki 2017 m., laikydamasi 2015 m. kovo 10 d. Tarybos rekomendacijos. Planuojama, kad nominalusis deficitas toliau mažės ir 2019 m. tesieks 1,2 % BVP. Vidutinio laikotarpio biudžeto tikslą – 0,4 % BVP struktūrinį deficitą – planuojama pasiekti iki 2018 m. Stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP taps didžiausias – 96,5 % BVP – 2017 m. ir vėliau sumažės iki 93,3 % 2019 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Tačiau priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus deficito tikslus 2017 m. ir vėliau, nepakankamai konkretizuotos. Remiantis Komisijos 2016 m. pavasario prognoze numatoma, kad nominalusis deficitas 2016 m. pasieks 3,4 % BVP ir atitiks 2015 m. Tarybos rekomenduotą tikslą. Numatoma, kad jei politika nesikeis, 2017 m. nominalusis deficitas sieks 3,2 % BVP, taigi kyla rizika, kad bus nesilaikoma perviršinio deficito panaikinimo termino. Rekomenduojamą fiskalinių pastangų lygį pasiekti 2016 ir 2017 m. neplanuojama, nes Prancūzijos vykdoma konsolidavimo strategija pirmiausia grindžiama ciklo sąlygų pagerėjimu ir nepasikeitusia mažų palūkanų aplinka, o kadangi šių veiksnių valdžios institucijos nekontroliuoja, kyla atitikties rizika. Remdamasi stabilumo programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2016 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad esama rizikos, jog Prancūzija, nors šiuo metu ir planuoja pasiekti savo nominalaus deficito tikslą 2016 m., nesilaikys Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Todėl siekiant užtikrinti, kad perviršinis deficitas būtų tvariai panaikintas iki 2017 m., reikės papildomų priemonių;

               (6)

               Prancūzijoje viešųjų išlaidų santykis su BVP yra vienas didžiausių Sąjungoje ir, nepaisant to, kad 2015 m. šiek tiek sumažėjo, tebėra gerokai didesnis nei euro zonos vidurkis. Prancūzija įgyvendina planą visų valdžios lygmenų viešąsias išlaidas sumažinti 50 mlrd. EUR, palyginti su didėjimo tendencija 2015–2017 m., tačiau gali nepavykti iš esmės sumažinti viešųjų išlaidų. Šio plano produktyvumas padidėtų detalizavus priemones, kuriomis grindžiamas išlaidų mažinimas, ir užtikrinus, kad nustatant taupymo priemones būtų atsižvelgiama į artimą nuliui infliaciją;

               (7)

               vienas iš uždavinių tebėra pagal planą toliau mažinti išlaidų santykį, nes didelių galimo taupymo sričių nustatymo procesas nedavė pakankamų rezultatų, o išlaidų peržiūrų rezultatai iki šiol buvo kuklūs. Būsto sektoriuje Prancūzijos išlaidos beveik dvigubai didesnės nei kitų Europos šalių, tačiau rezultatai būsto rinkoje nėra daug geresni. Vietos valdžios institucijų investavimo pajėgumus galėtų apsaugoti bendras poveikis įgyvendinus suplanuotą centrinės valdžios dotacijų vietos valdžios institucijoms mažinimą ir griežtesnę vietos valdžios išlaidų kontrolę, visų pirma pažabojant jų administracinių išlaidų augimą. Tinkama tokio lėšų taupymo nustatymo priemonė galėtų būti išlaidų peržiūros. Be to, sistemos efektyvumą vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu galėtų padidinti pastaroji vietos administracijos reforma;

               (8)

               trumpuoju laikotarpiu daug lėšų sutaupyti nepavyks, jei nebus reikšmingai apribotas socialinės apsaugos išlaidų, kurios sudaro daugiau kaip pusę valdžios sektoriaus išlaidų, didėjimas. Pensijų sistemos tvarumas buvo padidintas pasiekus susitarimą dėl papildomų pensijų sistemų 2015 m., tačiau trumpuoju ir vidutiniu laikotarpiu ir visų pirma nepalankiomis makroekonominėmis sąlygomis pensijų sistema ir toliau galėtų būti deficitinė. Be to, vykdant ankstesnes pensijų reformas sumažinti dabartinį didelį viešųjų pensijų išlaidų santykį tikimasi tik po 2025 m. Prancūzija nustatė didelio užmojo 2016 ir 2017 m. tikslus apriboti sveikatos priežiūros išlaidų augimą. Šiuos tikslus galėtų papildyti tolesnės pastangos nustatyti, kaip vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu padidinti efektyvumą;

               (9)

               siekiant sumažinti darbo sąnaudas ir pagerinti įmonių pelno dydžius buvo imtasi specialių politikos priemonių: suteiktas 20 mlrd. EUR mokesčių kreditas, skirtas konkurencingumui ir užimtumui, taip pat pagal atsakomybės ir solidarumo paktą 10 mlrd. EUR papildomai sumažintos darbdavių socialinės įmokos. Šių priemonių, kurios sudaro 1,5 % BVP ir padeda mažinti Prancūzijos ir euro zonos vidutinių darbo sąnaudų skirtumą, veiksmingumui gali kliudyti jų struktūra. Siekiant užtikrinti, kad šiomis išlaidų mažinimo priemonėmis būtų pasiektas numatytas efektyvumas, jų planuojamų vertinimų rezultatai padės priimti sprendimus dėl būsimos šių programų struktūros. Atliekant šiuos vertinimus ypač svarbu išanalizuoti poveikį darbo užmokesčio nustatymui ir užimtumui;

               (10)

               šiuo metu esant dideliam nedarbui kyla rizika, kad darbo sąnaudos, susijusios su minimaliu darbo užmokesčiu, trukdys įdarbinti žemos kvalifikacijos asmenis. Nors minimalus darbo užmokestis, palyginti su medianiniu darbo užmokesčiu, yra didelis, su minimaliu darbo užmokesčiu susijusios darbo sąnaudos sumažėjo dėl atleidimo nuo socialinių įmokų. Minimalaus darbo užmokesčio didinimas skatina daugumos kategorijų darbuotojų darbo užmokesčio didėjimą ir didėjančią esamų ir naujų darbuotojų darbo užmokesčio nelygybės riziką. Dėl minimalaus darbo užmokesčio indeksavimo mechanizmo taikymo vidutinio darbo užmokesčio didėjimas ir minimalaus darbo užmokesčio pokyčiai yra glaudžiai tarpusavyje susiję, dėl to vėluoja būtina darbo užmokesčio korekcija reaguojant į prastą ekonominę situaciją;

               (11)

               įvykdžius naujausias reformas, darbdaviams suteiktas tik ribotas lankstumas nukrypti nuo pramonės šakos lygmens susitarimų. Tai susiję su visais įdarbinimo sąlygų aspektais, įskaitant darbo užmokestį, darbo laiką, įdarbinimą ir darbo sąlygas, be to, tai riboja įmonių galimybes darbo jėgą pritaikyti prie savo poreikių. Šiuo metu pramonės šakos gali neleisti įmonėms, atsižvelgiant į individualius atvejus ir pasitarus su socialiniais partneriais, spręsti dėl sąlygų, kuriomis darbo laikas gali skirtis nuo darbo laiko, nustatyto pramonės šakos lygmens susitarimuose. Konsultuojantis su socialiniais partneriais būtų galima palengvinti nukrypimų nuo pramonės šakos lygmens susitarimų ir bendrų teisinių nuostatų dėl įdarbinimo sąlygų taikymą priimant įmonės lygmens susitarimus;

               (12)

               2015 m. nedarbo lygis išaugo iki 10,4 %. Jaunuolių, ne ES piliečių ir žemesnės kvalifikacijos asmenų nedarbas yra didesnis. Darbo rinkos struktūra vis labiau krypsta į kraštutinumus: aukštos kvalifikacijos darbuotojai įdarbinami pagal neterminuotąsias darbo sutartis, bet nesikeičia žemos kvalifikacijos darbo vietų, kurios tampa vis nepastovesnės, dalis. 2015 m. terminuotųjų darbo sutarčių, kurios trumpesnės nei mėnuo, dalis, palyginti su visais įdarbinimo atvejais, išaugo iki beveik 70 %. Gali būti, kad prie darbo rinkos didelės segmentacijos prisideda darbo sutartis reglamentuojanti teisinė sistema, visų pirma teisės aktai dėl atleidimo iš darbo pagal neterminuotąsias sutartis. Ilgalaikis darbo rinkos padėties blogėjimas kelia nedarbo išmokų sistemos tvarumo problemų. 2016 m. vasario mėn. planuota, kad deficitas sudarys 4,5 mlrd. EUR 2015 m., 4,2 mlrd. EUR 2016 m. ir 3,6 mlrd. EUR 2017 m. Dėl to sistemos skola dar labiau išaugs: nuo 25,8 mlrd. EUR 2015 m. iki 30,0 mlrd. EUR 2016 m. ir 33,6 mlrd. EUR 2017 m. Išmokų skaičiavimas skatina darbuotojus kaskart įsidarbinti trumpam laikui visą darbo dieną užuot ilgą laiką dirbus nevisą darbo dieną, o darbdavius – siūlyti trumpalaikį įdarbinimą su lengvatomis dirbantiems asmenims. Be to, bedarbių išmokų sistemos struktūra, visų pirma susijusi su tinkamumo gauti išmokas sąlygomis ir proporcingu išmokų mažinimu, gali silpninti paskatas grįžti į darbo rinką;

               (13)

               perėjimas iš švietimo sistemos į darbo rinką tebėra sunkus ir nuo to labiausiai kenčia žemiausios kvalifikacijos jaunuoliai. Skirtingų regioninių strategijų ir riboto pameistrystės sistemos pajėgumo prisitaikyti prie naujų ekonominių poreikių kontekste šia sistema žemos kvalifikacijos darbuotojai naudojasi vis mažiau. Mokymo pasiūla bedarbiams, žemesnės kvalifikacijos darbuotojams ir MVĮ darbuotojams tebėra nepakankama. Vykdomos profesinio mokymo reformos, be kita ko, susijusios su valdymu, paskatomis ir konsultavimu, taip pat naujas tikslinis bedarbių mokymo planas dar nėra visapusiškai įgyvendinti ir turėtų būti sustiprinti. Produktyviai paskirstyti išteklius trukdo nepakankamas įvairių įstaigų, dalyvaujančių organizuojant tęstinį profesinį mokymą, bendradarbiavimas. Iš naujo subalansuoti galimybes gauti tokį mokymą gali padėti būsima asmeninė darbuotojo paskyra (pranc. compte personnel d'activité);

               (14)

               Prancūzijos verslo aplinka ir toliau vertinama vidutiniškai; visų pirma tai susiję su valstybės reguliavimo našta – pagal šį rodiklį Prancūzijos rezultatai prasti, palyginti su kitomis šalimis. Paprastinimo programa vykdoma pagal planą, bet įgyvendinimo pažanga nevienoda, ypač kiek tai susiję su įmonėms skirtomis priemonėmis, o keliose srityse tebėra neišspręstų problemų;

               (15)

               Prancūzijoje, palyginti su kitomis valstybėmis narėmis, mažesnių įmonių dalis neproporcingai didelė, dėl to mažėja jų našumas. Nesitikima, kad dėl naujausių iniciatyvų, kuriomis siekiama sušvelninti su dydžiu susijusių reikalavimų poveikį, iš esmės bus paveiktas įmonių augimas, visų pirma atsižvelgiant į kai kurių priemonių ribotą taikymo sritį ir laikiną pobūdį. Todėl Prancūzijos įmonių augimą ir toliau ribos slenksčio efektas;

               (16)

               kai kuriuose paslaugų sektoriuose konkurencija pagerėjo, bet kliūčių tebėra kituose sektoriuose, visų pirma verslo paslaugų, kurių didžiosios dalies naujausios reformos nepalietė, sektoriuje ir tinklų pramonės šakose. Patekimo į rinką kliūtys ir taisyklės bei tarifai riboja ekonominę veiklą, susijusią su reglamentuojamosiomis profesijomis, ir mažina kitų sektorių, kurie naudojasi šiomis paslaugomis, našumą. 2015 m. priėmus E. Macrono įstatymą, apribojimų sumažėjo, tačiau būtinos tolesnės pastangos. Papildomų problemų kyla dėl leidimų išdavimo reikalavimų ribojamojo taikymo;

               (17)

               nepaisant viešosios paramos inovacijoms dosnumo, Prancūzija ir toliau atsilieka nuo šios srities lyderių ES. Per pastaruosius 15 metų padidėjo viešųjų paramos inovacijoms programų skaičius ir nestabilumas, dėl to kyla klausimų dėl bendro šių programų koordinavimo, nuoseklumo ir produktyvumo. Tai visų pirma daro poveikį MVĮ;

               (18)

               Mokesčių santykis su BVP yra vienas iš didžiausių Sąjungoje. Jų sudėtis nėra palanki ekonomikos augimui, nes daro didelį poveikį gamybos veiksniams, bet palyginti nedidelį – vartojimui. Įmonių mokesčiai 2014 m. pradėjo šiek tiek mažėti ir Prancūzija pradėjo mažinti aplinkosaugos mokesčių atotrūkį nuo ES vidurkio, bet PVM pajamos tebėra mažos kaip BVP dalis ir kaip viso apmokestinimo procentinė dalis dėl mažų tarifų, plačiai taikomų sumažintų tarifų ir didelio atleidimo nuo PVM atvejų skaičiaus, palyginti su ES vidurkiu. Be to, kad šiuo metu laipsniškai naikinamas įmonėms nustatytas papildomas solidarumo mokestis ir panaikintas išskirtinis įmonių pajamų mokestis, dar turės būti visapusiškai apibrėžti konkretūs veiksmai siekiant paskelbto tikslo iki 2020 m. iki 28 % sumažinti teisės aktais nustatytą įmonių pelno mokesčio tarifą;

               (19)

               mokesčių sistema labai sudėtinga. Tebėra daug neproduktyvių mokesčių, iš kurių gaunama mažai pajamų arba jų visai negaunama, gyventojų pajamų apmokestinimas itin sudėtingas, o tai susiję su didelėmis administracinėmis sąnaudomis. Nepaisant to, kad į 2014–2019 m. viešųjų finansų programavimo įstatymą įtrauktas reikalavimas reguliariai vertinti ir stebėti mokesčių išlaidas, 2016 m. prognozuojamas nedidelis mokesčių išlaidų, kurios didėjo keletą metų, sumažėjimas;

               (20)

               apskritai kliūtys privačiojo sektoriaus investicijoms yra nedidelės, o pagrindiniai suvaržymai yra didelė reguliavimo našta ir dideli pelno mokesčio tarifai. Investavimo aplinka pagerėtų pagerinus verslo aplinką, sumažinus gamybos mokesčius ir įmonių pelno mokesčius ir supaprastinus mokesčių sistemą. Visos priemonės, kurių imtasi Prancūzijos įmonių konkurencingumui, susijusiam ir nesusijusiam su sąnaudomis, gerinti, galėtų padidinti investavimo lygį ir paskatinti įmones investuoti į materialųjį ir žmogiškąjį kapitalą siekiant didinti našumą. Ilgalaikio augimo potencialą taip pat riboja menkos investicijos į inovacijų veiklą;

               (21)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Prancūzijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2016 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Prancūzija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Prancūzijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–5 rekomendacijose;

               (22)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą; jos nuomonė (5) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

               (23)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–5 rekomendacijose,

         REKOMENDUOJA Prancūzijai 2016–2017 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Užtikrinti, kad iki 2017 m. perviršinis deficitas būtų tvariai panaikintas tuo tikslu imantis reikiamų struktūrinių priemonių ir visas nenumatytas pajamas panaudojant deficitui ir skolai sumažinti. Iki 2016 m. pabaigos patikslinti planuojamą išlaidų mažinimą ateinančiais metais ir įdėti daugiau pastangų, kad atliekant išlaidų, įskaitant vietos valdžios išlaidas, peržiūras būtų sutaupoma daugiau lėšų. Sustiprinti nepriklausomus viešosios politikos vertinimus siekiant nustatyti, kaip padidinti visų valdžios sektoriaus pasektorių efektyvumą.

               2.

               Užtikrinti, kad darbo sąnaudų sumažėjimas būtų tvarus ir kad minimalaus darbo užmokesčio pokyčiai derėtų su darbo vietų kūrimu ir konkurencingumu. Reformuoti darbo teisę, kad darbdaviai turėtų daugiau paskatų darbuotojus įdarbinti pagal neterminuotąsias darbo sutartis.

               3.

               Gerinti švietimo sektoriaus ir darbo rinkos sąsajas, visų pirma reformuojant pameistrystės sistemą ir profesinį mokymą, daugiausia dėmesio skiriant žemos kvalifikacijos darbuotojams. Iki 2016 m. pabaigos imtis veiksmų bedarbių išmokų sistemai reformuoti, kad būtų vėl užtikrintas sistemos biudžeto tvarumas ir suteikta daugiau paskatų grįžti į darbo rinką.

               4.

               Pašalinti kliūtis veiklos paslaugų, visų pirma verslo paslaugų ir reglamentuojamųjų profesijų, sektoriuje. Imtis veiksmų inovacijų politikos programoms supaprastinti ir jų produktyvumui padidinti. Iki 2016 m. pabaigos toliau pertvarkyti su dydžiu susijusius teisinių nuostatų kriterijus, stabdančius įmonių augimą, ir pagal paprastinimo programą toliau paprastinti įmonėms taikomas administracines, fiskalines ir apskaitos taisykles.

               5.

               Imtis veiksmų, kad būtų sumažinti gamybos mokesčiai ir teisės aktais nustatytas pelno mokesčio tarifas, kartu išplečiant vartojimo mokesčių bazę, visų pirma susijusią su PVM. Iki 2016 m. pabaigos panaikinti neproduktyvias mokesčių išlaidas ir mokesčius, iš kurių gaunama mažai pajamų arba jų visai negaunama, ir patvirtinti išskaičiuojamojo gyventojų pajamų mokesčio reformą.

      Priimta Briuselyje 2016 m. liepos 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. KAŽIMÍR

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  OL C 96, 2016 3 11, p. 1.

      (4)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

      (5)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: 2009 m. gruodžio 21 d. Komisijos rekomendacija dėl saugaus mažasierio kuro naudojimo Bendrijos uostuose prisišvartavusiuose laivuose (Tekstas svarbus EEE)

text:
               29.12.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 348/73

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2009 m. gruodžio 21 d.
   dėl saugaus mažasierio kuro naudojimo Bendrijos uostuose prisišvartavusiuose laivuose
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2009/1020/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               1999 m. balandžio 26 d. Tarybos direktyvos 1999/32/EB dėl sieros kiekio sumažinimo tam tikrose skystojo kuro rūšyse (1), su pakeitimais, 4b straipsnyje numatytas didžiausias sieros kiekis jūriniame kure, kuris naudojamas Bendrijos uostuose prisišvartavusiuose laivuose, o nuo 2010 m. sausio 1 d. valstybės narės įpareigotos užtikrinti, kad laivuose nebūtų naudojamas jūrinis kuras, kuriame sieros kiekis viršija 0,1 % masės, ir kad jų teritorijoje nebūtų tiekiamas rinkai jūrinis gazolis, jei jame sieros kiekis viršija 0,1 % masės.

               (2)

               Be to, direktyvos 6 straipsnyje numatyta, kad valstybės narės ima bandinius siekdamos ištirti, ar sieros kiekis jūriniame kure atitinka susijusias 4b straipsnio nuostatas, ir kad mėginiai pradedami imti reikalavimo įsigaliojimo dieną.

               (3)

               Kaip nurodyta Komisijos komunikate dėl pranešimų, susijusių su įgyvendinimo terminų atidėjimu ir leidimu nesilaikyti įsipareigojimo taikyti tam tikras ribines vertes pagal Direktyvos 2008/50/EB dėl aplinkos oro kokybės ir švaresnio oro Europoje 22 straipsnį (2), šiuo metu daugiau kaip 40 % Bendrijos zonų ir aglomeracijų kietųjų dalelių (KD10) koncentracija viršija dienos ribinę vertę. Kaip pabrėžiama Komisijos komunikate Europos Parlamentui ir Tarybai dėl ES strategijos, skirtos oro teršalų išmetimui iš jūrų laivų sumažinti (3) ir 2005 m. priimtoje Teminėje oro taršos strategijoje (4), siekiant pagerinti aplinkos oro kokybę labai svarbu nustatyti Bendrijos uostuose prisišvartavusiuose laivuose naudojamam kurui taikomus sieros kiekio apribojimus.

               (4)

               2008 m. spalio mėn. Tarptautinė jūrų organizacija (TJO), atlikdama Tarptautinės konvencijos dėl teršimo iš laivų prevencijos (MARPOL konvencija) peržiūrą, priėmė reikalavimus, kurie nuo 2015 m. sausio 1 d. turi būti taikomi laivams, plaukiojantiems Direktyvos 1999/32/EB 2 straipsnio 3e punkte apibrėžtuose teršalų kontrolės rajonuose.

               (5)

               Atsižvelgdama į galimą saugos pavojų Komisija mano, kad būtina parengti atitinkamas rekomendacijas valstybėms narėms siekiant, kad visoje Bendrijoje užtikrinant tos direktyvos reikalavimų vykdymą būtų užtikrinta aukšto lygio sauga ir veiksminga teršimo iš laivų prevencija.

               (6)

               Nuo 2010 m. sausio 1 d. laivai, kurie plaukdami jūra naudoja mazutą, prisišvartavę Bendrijos uostuose jį turi pakeisti į lengvesnį jūrinį kurą tokį, kaip jūrinis dyzelinas arba gazolis, nes paprastai nėra galimybės įsigyti pakankamai mažą sieros kiekį turinčio mazuto.

               (7)

               Laivuose, kurie nesuprojektuoti jūriniam dyzelinui ar gazoliui naudoti arba kuriems nėra atliktas būtinas techninis pritaikymas, gali kilti su tokio kuro naudojimu susijusių eksploatacinių problemų ir saugos pavojus. Išnagrinėjusi su kuro pakeitimu susijusius pavojus Komisija nusprendė, kad pagrindinis saugos pavojus susijęs su tokio kuro naudojimu laivų katiluose, kurie dar neįvertinti ir nesertifikuoti naudoti reikiamos rūšies kurą. Nors katiluose gali būti naudojamas mazutas arba distiliuotas kuras, pavojus kyla dėl to, kad jūrinis dyzelinas ir gazolis yra mažiau klampūs ir lakesni, todėl naudojant distiliuotą kurą nebūtina šildyti kuro sistemos, kurią reikia šildyti naudojant mazutą. Sunku tiksliai nustatyti laivų, kuriems gali kilti minėtas pavojus, skaičių ir tokių atvejų tikimybę.

               (8)

               Direktyvoje 1999/32/EB numatyta pakankamai laiko, per kurį laivybos pramonėje turėjo būti atliktas techninis pritaikymas, kad Bendrijos uostuose prisišvartavusiuose laivuose būtų galima naudoti jūrinį kurą, kuriame sieros kiekis sudarytų ne daugiau kaip 0,1 % masės. Tokį pavojų galima sumažinti techniniais sprendimais. Tačiau dar yra laivų, kuriuose neatlikti būtini pakeitimai, ir labai mažai patikrintų ir sertifikuotų laivų.

               (9)

               Techniniais sprendimais galima sušvelninti padarinius, kurie gali kilti prisišvartavusiame laive pradėjus naudoti kitą kurą. Dėl nepakankamo laivybos pramonės poreikio vėluota sukurti būtinus techninius sprendimus, ir dėl to vėluota atlikti laivų patikrinimą ir sertifikavimą.

               (10)

               Komisijos turimoje informacijoje pabrėžiama, kad visoms procedūroms atlikti techniškai dar nepritaikytuose laivuose reikėtų ne daugiau kaip aštuonių mėnesių.

               (11)

               Reikia, kad katilų ir variklių gamintojai parengtų konkrečias rekomendacijas ir procedūras, pagal kurias būtų galima įgyvendinti šiuos sprendimus, o laivų savininkai turėtų parengti bei įgyvendinti konkrečias eksploatacines procedūras ir tinkamai išmokyti įgulas,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Valstybės narės, imdamosi reikalavimų vykdymo užtikrinimo priemonių prieš laivus, kurie prisišvartavę uostuose nesilaiko reikalavimo naudoti kurą, kuriame sieros kiekis neviršija leistino 0,1 % masės, turėtų reikalauti pateikti išsamius įrodymus, kokių veiksmų tuose laivuose imamasi siekiant užtikrinti jų atitiktį reikalavimams. Be kitų įrodymų, turėtų būti pateiktas susitarimas su gamintoju ir patvirtintas modernizavimo planas, kurį turėtų patvirtinti laivų klasifikavimo organizacija arba, jei laivai plaukioja su valstybės narės vėliava, pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 391/2009 (5) pripažinta organizacija. Modernizavimo plane turėtų būti aiškiai nurodyta laivo pritaikymo ir sertifikavimo procedūrų pabaigos data.

               2.

               Spręsdamos, kokio griežtumo sankcijas taikyti reikalavimų neatitinkantiems laivams, valstybės narės gali atsižvelgti į tai, ar yra patvirtintas modernizavimo planas.

               3.

               Valstybės narės turėtų imtis tinkamų priemonių, kad laivų savininkai, operatoriai ir jūrininkai būtų informuoti apie saugos pavojų, kuris kiltų, jei kuras būtų pakeistas neatlikus būtino techninio laivo kuro sistemos pritaikymo, ir apie būtinybę surengti mokymus.

      Priimta Briuselyje 2009 m. gruodžio 21 d.

            Komisijos vardu

         Antonio TAJANI

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 121, 1999 5 11, p. 13.

      (2)  COM(2008) 403.

      (3)  COM(2002) 595.

      (4)  COM(2005) 446.

      (5)  OL L 131, 2009 5 28, p. 11.


title: 2008 m. kovo 31 d. Komisijos rekomendacija dėl glaudesnio administracinio bendradarbiavimo paslaugų teikimo sistemos darbuotojų komandiravimo srityje (Tekstas svarbus EEE)

text:
               4.4.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 85/1

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2008 m. kovo 31 d.
   dėl glaudesnio administracinio bendradarbiavimo paslaugų teikimo sistemos darbuotojų komandiravimo srityje
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2008/C 85/01)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 211 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje (1) nustatomi aiškūs įpareigojimai dėl nacionalinių administracijų bendradarbiavimo, o valstybės narės įpareigojamos sukurti būtinas tokio bendradarbiavimo sąlygas. Šis įpareigojimas reiškia ir tai, kad, vadovaujantis nacionaliniais teisės aktais ir (arba) praktika, turi būti skiriama stebėsenos institucija (-os), kurios (-ų) organizacinė struktūra ir įranga būtų tokia, kad ji (jos) galėtų veiksmingai dirbti ir greitai tvarkyti prašymus suteikti informacijos apie darbo sutarties nuostatas ir sąlygas, reglamentuojamas Direktyva 96/71/EB.

               (2)

               Be to, Direktyva 96/71/EB nustatomas aiškus įpareigojimas valstybėms narėms imtis tinkamų priemonių, kad informacija apie darbo sutarties nuostatas ir sąlygas būtų prieinama visiems – ne tik užsienio paslaugų teikėjams, bet ir susijusiems komandiruotiesiems darbuotojams.

               (3)

               Nepaisant pažangos, pasiektos tobulinant galimybes susipažinti su informacija, būdai, kuriais valstybės narės praktiškai naudojasi įgyvendindamos ir (arba) taikydamos Direktyvoje 96/71/EB (2) nustatytas administracinio bendradarbiavimo taisykles, kelia pagrįstą susirūpinimą. Jeigu ši situacija nepasikeis, Direktyvos 96/71/EB, atrodo, nebus įmanoma tinkamai įgyvendinti, teisingai taikyti ir nuosekliai laikytis (3).

               (4)

               Komija, remdamasi savo komunikatu „Darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje gairės“ (4), inicijavo stebėseną, atskleidusią, kad daug valstybių narių, stebėdamos, ar paslaugų teikėjai tinkamai komandiruotiems darbuotojams taiko darbo sutarties nuostatas ir sąlygas, buvo linkę pasikliauti tik nacionaliniais teisės aktais ir priemonėmis. Tokia padėtis gali būti susijusi, o galbūt net ir pagrįsta tuo, kad trūksta administracinio bendradarbiavimo, vis dar nesudaromos tinkamos galimybės gauti informaciją ir kyla problemų įgyvendinant šias priemones tarpvalstybiniu lygiu (5).

               (5)

               Siekdamos užtikrinti, kad būtų laikomasi darbo sutarties nuostatų ir sąlygų (6), kai kurių valstybių narių, kuriose teikiamos paslaugos, kompetentingos institucijos komandiruojančioms bendrovėms taiko tam tikras kontrolės priemones ar administracinius formalumus. Neginčijama, kad prevenciniai veiksmai ir komandiruojamiems darbuotojams apsaugoti skirtos tinkamos sankcijos yra būtini. Tačiau išnagrinėjus valstybių narių taikomas kontrolės priemones, paaiškėjo, kad jos yra labai skirtingos, o tai rodo, kad kai kurios iš jų gali būti neproporcingos, tad gali neatitikti arba Sutarties 49 straipsnio, kaip išaiškinta Europos Teisingumo Teismo, arba Direktyvos 96/71/EB.

               (6)

               Teisėti stebėsenos poreikiai laikantis Bendrijos teisės negalės būti patenkinti, jei valstybės narės prireikus nepatobulins tarpusavio bendradarbiavimo būdų ir (arba) jei pagal Direktyvą 96/71/EB (7) nebus geriau teikiama informacija.

               (7)

               Tinkamas ir veiksmingas įgyvendinimas ir taikymas – svarbiausi dalykai užtikrinant komandiruojamų darbuotojų teisių apsaugą, o netinkamas įgyvendinimas trukdo veiksmingai taikyti šios srities Bendrijos taisykles. Todėl labai svarbu, kad Komisija ir valstybės narės glaudžiai bendradarbiautų, be to, labai svarbų vaidmenį atlieka ir darbo inspekcijos bei atitinkami socialiniai partneriai.

               (8)

               Skirtingos administracinės tradicijos, struktūros ir kalbos, nepakankamai aiškiai nustatytos procedūros bei įvairių institucijų atliekamos funkcijos trukdo valstybėms narėms veiksmingai bendradarbiauti paslaugų teikimo sistemos darbuotojų komandiravimo srityje. Tinkama ir gerai veikianti elektroninės informacijos sistema, skirta valstybių narių tarpusavio pagalbai ir keitimuisi informacija palengvinti, būtų labai veiksminga priemonė minėtoms kliūtims pašalinti, todėl būtų labai svarbi glaudžiam valstybių narių bendradarbiavimui. Tokia sistema turėtų leisti valstybėms narėms ir kitiems susijusiems veikėjams, kaip antai socialiniai partneriai, lengvai nustatyti atitinkamus veikėjus kitose valstybėse narėse ir su jais veiksmingai bendrauti. Be to, sistema turėtų padėti sukurti tarpusavio pasitikėjimą – būtiną veiksmingo administracinio bendradarbiavimo veiksnį.

               (9)

               Siekiant užkirsti kelią konfliktams, probleminėms situacijoms ir piktnaudžiavimui, įmonėms ir darbuotojams būtina teikti lengvai prieinamą, tikslią ir nepasenusią informaciją apie komandiruojamiems darbuotojams priimančiojoje valstybėje narėje taikomas darbo sutarties nuostatas ir sąlygas. Todėl reikėtų imtis būtinų priemonių, siekiant suteikti galimybę komandiruojamiems darbuotojams ir jų darbdaviams lengvai gauti informaciją (8).

               (10)

               Siekiant pašalinti su komandiruojamais darbuotojais susijusių teisės aktų įgyvendinimo, taikymo ir laikymosi nesklandumus, būtina imtis skubių veiksmų valstybių narių administraciniam bendradarbiavimui stiprinti naudojant veiksmingas keitimosi informacija sistemas, gerinant informacijos prieinamumą ir skatinant keitimąsi informacija ir gerąja patirtimi,

         REKOMENDUOJA:
   1.   Keitimosi informacija sistema

      Valstybės narės turėtų imtis būtinų priemonių ir dėti reikiamas pastangas elektroninei keitimosi informacija sistemai, tokiai kaip vidaus rinkos informacinė sistema (IMI)
       (9)
      , įdiegti, ir, glaudžiai bendradarbiaudamos su Komisijos tarnybomis, sukurti specialią administracinio bendradarbiavimo, siekiant geriau taikyti Direktyvą 96/71/EB, programą.

   Kuriant tokią elektroninę keitimosi informacija sistemą, skirtą administraciniam bendradarbiavimui pagal Direktyvą 96/71/EB, valstybės narės turės:

               1)

               nustatyti pagrindines temas ir klausimus, pagal kuriuos reikia keistis informacija ir kurie turėtų būti įtraukti į keitimosi informacija sistemą;

               2)

               nustatyti, kokios kompetentingos institucijos, ir, jeigu reikia, kiti veikėjai, stebintys ir kontroliuojantys komandiruojamų darbuotojų darbo sąlygas, dalyvaus keitimosi informacija sistemoje;

               3)

               aiškiai apibrėžti ryšių palaikymo biuro vaidmenį;

               4)

               išnagrinėti klausimą dėl tinkamų asmens duomenų, kuriais keisis valstybių narių kompetentingos institucijos ir, jei reikia, kiti susiję veikėjai, apsaugos garantavimo priemonių (10).

      Be to, valstybės narės, remdamosi šiais preliminariais tyrimais, turėtų įvertinti ir, bendradarbiaudamos su Komisijos tarnybomis, nuspręsti, ar IMI bus tinkamiausia keitimosi informacija pagal Direktyvos 96/71/EB 4 straipsnį priemonė.

   Komisija padės valstybėms narėms šiuo klausimu ir įsipareigoja glaudžiai bendradarbiauti, siekiant nustatytu laiku pasiketi reikiamą pažangą. Komisija visų pirma palengvins ir koordinuos operatyvinės darbo grupės, kuri turės būti įsteigta savanorišku principu, veiklą, ir prireikus teiks išorinę techninę pagalbą kuriant specialią programą.
   2.   Naudojimasis informacija

      Valstybės narės turėtų dėti dar daugiau pastangų gerindamos informacijos apie darbo sutarties nuostatas ir sąlygas, kurias turėtų taikyti paslaugų teikėjai, prieinamumą, ir užtikrindamos, kad ryšių palaikymo tarnybos būtų pasirengusios sklandžiai vykdyti joms patikėtus uždavinius.

   Siekdamos dar labiau tobulinti informacijos prieinamumą, valstybės narės turėtų:

               1)

               vengti nurodyti ar teikti tik bendro pobūdžio darbo teisės informaciją, bet turėtų aiškiai nurodyti, kokios darbo sutarties nuostatos ir sąlygos ir (arba) nacionalinių ir (arba) regioninių teisės aktų dalys turi būti taikomos komandiruojamiems darbuotojams, dirbantiems jų teritorijoje;

               2)

               imtis būtinų priemonių, kad informacija apie kolektyvinių darbo sutarčių taikymą (ir kokiems darbuotojams tokios sutartys taikomos) bei apie darbo sutarties nuostatas ir sąlygas, kurias turi taikyti užsienio paslaugų teikėjai, būtų kuo plačiau paskleista; jeigu įmanoma, reikėtų pateikti nuorodas į susijusias interneto svetaines ir kitus kontaktinius centrus, visų pirma susijusius su socialiniais partneriais;

               3)

               pateikti šią informaciją darbuotojams ir paslaugų teikėjams ne tik šalies, kurioje teikiamos paslaugos, kalba; jei įmanoma, bukletėliu išleisti informacijos santrumpą ir joje nurodyti svarbiausias taikomas darbo teisės nuostatas;

               4)

               labiau naudotis interneto teikiamomis galimybėmis ir siekti, kad nacionaliniuose tinklalapiuose (11) teikiama informacija būtų prieinamesnė ir aiškesnė.

         Be to, valstybės narės turėtų:

               5)

               sudaryti sąlygas ryšių palaikymo punktų veiklai, kad jie galėtų susikurti veiksmingą organizacinę struktūrą ir apsirūpinti tinkamais darbuotojais ir kitais ištekliais, siekdami tinkamai vykdyti su informacijos teikimu susijusius uždavinius;

               6)

               jei įmanoma, nurodyti ryšių palaikymo punkto atstovą, atsakingą už prašymus teikti informaciją.

         Komisija šioje srityje ir toliau rems valstybes nares, visų pirma EUROPOS tinklalapyje pateikdama nuorodas į nacionalinius su komandiruojamais darbuotojais susijusius tinklalapius.
   3.   Keitimasis gerąja patirtimi

      Valstybės narės turėtų aktyviai dalyvauti sistemingai ir formaliai nustatant su komandiruojamais darbuotojais susijusią gerąją patirtį ir ja keistis įvairiuose bendradarbiavimo forumuose, šiuo tikslu sukurtuose Komisijos, tokiuose kaip numatytasis aukšto lygio komitetas (išsamesnė informacija teikiama priede).

      Priimta Briuselyje, 2008 m. kovo 31 d.

            Komisijos vardu

         Vladimír ŠPIDLA

            Komisijos narys

      (1)  OL L 18, 1997 1 21, p. 1.

      (2)  Komisijos tarnybų darbiniai dokumentai SEC(2006) 439, SEC(2007) 747 ir 2007 m. birželio 13 d. komunikatas „Darbuotojų komandiravimas paslaugų teikimo sistemoje – gauti didžiausią naudą, kuo geriau išnaudoti potencialą ir užtikrinti darbuotojų apsaugą“, (COM(2007) 304 galutinis, p. 9), visų pirma jo 6 dalis „Išvados“.

      (3)  Taip pat žr. 2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento rezoliuciją B6-0266/2007.

      (4)  COM(2006) 159 galutinis, 2006 m. balandžio 4 d.

      (5)  2007 m. birželio 13 d. komunikatas „Darbuotojų komandiravimas paslaugų teikimo sistemoje – gauti didžiausią naudą, kuo geriau išnaudoti potencialą ir užtikrinti darbuotojų apsaugą“ (COM(2007) 304 galutinis), visų pirma jo 6 dalis „Išvados“ ir tarnybų darbinio dokumento lydraštis SEC(2007) 747.

      (6)  Taip pat 2006 m. spalio 26 d. Europos Parlamento rezoliucija dėl Schroedterio ataskaitos.

      (7)  Šis punktas pabrėžtas ir Europos Parlamento rezoliucijoje, visų pirma jos 21, 32 ir tolesniuose punktuose. Viešosios konsultacijos dėl darbo teisės atnaujinimo (COM(2006) 708, 2006 m. lapkričio 22 d.) atskleidė, kad valstybės narės irgi pritaria, kad būtina gerinti bendradarbiavimą (žr. COM(2007) 627 galutinis, 2007 m. spalio 24 d., ir tarnybų darbinio dokumento lydraštį SEC(2007) 1373).

      (8)  Ši nuostata ir raginimas imtis veiksmų pabrėžta ir 2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento rezoliucijoje, žr. 18 punktą.

      (9)  IMI yra informacinė sistema, sukurta siekiant sudaryti palankesnes sąlygas valstybių narių tarpusavio pagalbai ir keitimuisi informacija. Ji suteikia galimybę Europos valdžios institucijoms saugiai ir greitai keistis duomenimis ir leidžia joms veiksmingai bendradarbiauti, nepaisant kalbos, administracinių procedūrų ar struktūrų skirtumų. Pirmosios parengtos programos padės įgyvendinti persvarstytą Profesinių kvalifikacijų direktyvą (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/36/EB) ir Paslaugų direktyvą (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/123/EB).

      (10)  Žr. 2007 m. gruodžio 12 d. Komisijos sprendimą 2008/49/EB dėl vidaus rinkos informacinės sistemos įgyvendinimo užtikrinant asmens duomenų apsaugą (OL L 13, 2008 1 16, p. 18).

      (11)  Nacionalinių tinklalapių nuorodos pateiktos Komisijos svetainėje, skirtoje komandiruojamiems darbuotojams:
   http://europa.eu.int/comm/employment_social/labour_law/postingofworkers_en.htm

      PRIEDAS
      Komandiruotų darbuotojų srities aukšto lygio komitetas (bus įsteigtas): numatomas vaidmuo, užduotys ir atsakomybė
      Neformalioje vyriausybių ekspertų grupėje komandiruojamų darbuotųjų klausimais vykdytas keitimasis informacija parodė, kad ši grupė veiksmingai dirbo tobulindama esamas keitimosi informacija apie komandiruojamų darbuotojų darbo sutarties nuostatas ir sąlygas priemones. Be to, grupė Komisijai pateikė naudingos informacijos apie Direktyvos 96/71/EB įgyvendinimą ir taikymą.
      Siekiant glaudesnio administracinio bendradarbiavimo būtina plėtoti veiksmingas gerosios patirties visose su tinkamu Direktyvos 96/71/EB įgyvendinimu ir taikymu susijusiose srityse nustatymo ir keitimosi ja priemones. Taip bus galima ženkliai pagerinti administracinį bendradarbiavimą, užkirsti kelią galimiems konfliktams ir išvengti dažnai pasitaikančio ginčų sprendimo teisme.
      Todėl Komisija, kaip ir skelbta 2007 m. birželio 13 d. komunikate, numato sukurti aukšto lygio komitetą, kuriam bus iškelti tokie uždaviniai ir tikslai:

                  1)

                  nustatyti gerąją patirtį ir skatinti keitimąsi ja;

                  2)

                  skatinti keitimąsi susijusia informacija, įskaitant informaciją apie esamas valstybių narių ir (arba) socialinių partnerių (dvišalio) administracinio bendradarbiavimo formas;

                  3)

                  nagrinėti (administracinius) klausimus, sunkumus ir konkrečius klausimus, susijusius su tinkamu Direktyvos 96/71/EB arba nacionalinių ją įgyvendinančių teisės aktų, susijusių su darbuotojų komandiravimu, įgyvendinimu, taikymu ir laikymusi;

                  4)

                  nagrinėti pagrindinius sunkumus, su kuriais gali būti susidurta taikant Direktyvos 96/71/EB 3 straipsnio 10 dalį;

                  5)

                  stebėti, kokia pasiekta administracinio bendradarbiavimo pažanga, visų pirma kaip kuriama speciali programa, skirta administraciniam bendradarbiavimui gerinti, kaip pritaikoma ir diegiama IMI, kaip gerinamas informacijos prieinamumas ir prireikus siūlyti tolesnius veiksmus;

                  6)

                  nagrinėti galimybes stiprinti darbuotojų teises ir gerinti jų taikymą, o prireikus ir darbuotojų apsaugą;

                  7)

                  imtis nuodugnios praktinių tarpvalstybinio įgyvendinimo problemų analizės.

            Siekdamas šių tikslų komitetas turėtų glaudžiai bendradarbiauti su viešosiomis įstaigomis, atsakingomis už valstybių narių teisės aktų, susijusių su komandiruojamais darbuotojais, kontrolę, tokiomis kaip darbo inspekcijos. Komitetas taip pat turėtų, remdamasis nacionaline teise ir (arba) praktika, reguliariai formaliai į veiklą įtraukti socialinius partnerius, visų pirma tų veiklos sričių, kuriose svarbi vieta tenka komandiruojamiems darbuotojams.
      Komisija pasirengusi artimiausiu metu priimti Komisijos sprendimą dėl aukšto lygio komiteto įsteigimo, kuriame būtų nustatyta komiteto sudėtis, tikslai ir veiklos metodai. Šiuo tikslu Komisija atsižvelgs į Tarybos diskusijų dėl šios rekomendacijos rezultatus.


title: 2013 m. kovo 21 d. Tarybos rekomendacija dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (dešimtojo EPF) 2011 finansinių metų operacijas

text:
               26.3.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 88/3

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2013 m. kovo 21 d.
   dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (dešimtojo EPF) 2011 finansinių metų operacijas
   2013/C 88/03
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės valstybių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimą, pasirašytą 2000 m. birželio 23 d. Kotonu (1), su pakeitimais, padarytais 2005 m. birželio 25 d. Liuksemburge pasirašytu susitarimu (2),
   atsižvelgdama į Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų vidinį susitarimą dėl Bendrijos pagalbos finansavimo pagal 2008–2013 m. daugiametę finansavimo programą vadovaujantis AKR ir EB partnerystės susitarimu ir dėl finansinės pagalbos skyrimo užjūrio šalims ir teritorijoms, kurioms taikoma EB sutarties ketvirta dalis (3) (toliau – Vidinis susitarimas), be kita ko, įsteigiantį dešimtąjį Europos plėtros fondą (dešimtasis EPF), ypač į jo 11 straipsnio 8 dalį,
   atsižvelgdama į 2008 m. vasario 18 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 215/2008 dėl finansinio reglamento, taikomo 10-ajam Europos plėtros fondui (4), ypač į jo 142–144 straipsnius,
   išnagrinėjusi su dešimtojo EPF operacijomis susijusius 2011 m. gruodžio 31 d. pajamų ir išlaidų ataskaitą bei balansą, taip pat Audito Rūmų 2011 finansinių metų metinę iš aštuntojo, devintojo ir dešimtojo Europos plėtros fondų (EPF) finansuojamos veiklos ataskaitą (5) su joje pateiktais Komisijos atsakymais,
   kadangi:

               (1)

               pagal Vidinio susitarimo 11 straipsnio 8 dalį patvirtinimą, kad Komisija dešimtojo EPF finansinio valdymo užduotis įvykdė, teikia Europos Parlamentas, remdamasis Tarybos rekomendacija;

               (2)

               Komisija dešimtojo EPF 2011 finansinių metų operacijas įvykdė iš esmės tinkamai,

         REKOMENDUOJA Europos Parlamentui patvirtinti, kad Komisija įvykdė dešimtojo EPF 2011 finansinių metų operacijas.

      Priimta Briuselyje 2013 m. kovo 21 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. HOGAN

      (1)  OL L 317, 2000 12 15, p. 3.

      (2)  OL L 287, 2005 10 28, p. 4.

      (3)  OL L 247, 2006 9 9, p. 32.

      (4)  OL L 78, 2008 3 19, p. 1.

      (5)  OL C 344, 2012 11 12, p. 243.


title: 2001 m. vasario 12 d. Europos Parlamento Ir Tarybos Rekomendacija dėl Europos bendradarbiavimo vertinant mokyklinio švietimo kokybę

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32001H0166

Oficialusis leidinys L 060 , 01/03/2001 p. 0051 - 0053

		Europos Parlamento Ir Tarybos Rekomendacija2001 m. vasario 12 d.dėl Europos bendradarbiavimo vertinant mokyklinio švietimo kokybę(2001/166/EB)EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 149 straipsnio 4 dalį ir 150 straipsnio 4 dalį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [1],atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [3],kadangi:(1) Būtina skatinti europinę pakraipą švietimo srityje, nes tai yra pagrindinis tikslas, kuriant tautų Europą.(2) Geros kokybės švietimas yra vienas iš svarbiausių pradinio ir vidurinio ugdymo, įskaitant profesinį mokymą, tikslų visoms valstybėms narėms besimokančios visuomenės kontekste.(3) Mokyklinio švietimo kokybė turi būti užtikrinta visuose ugdymo lygiuose ir srityse, nepaisant švietimo tikslų, metodų ir poreikių skirtumų bei mokyklų pasiekimų rangų, jei jie nustatyti.(4) Pastaraisiais dešimtmečiais visose pramoninėse šalyse švietimui skiriama daugiau lėšų. Švietimas yra laikomas ne vien tik asmeninio tobulėjimo priemone, bet ir indėliu į socialinę sanglaudą, socialinę integraciją ir užimtumo problemų sprendimą. Mokymasis visą gyvenimą yra svarbi žmogaus ateities profesiniu ir asmeniniu lygiu kontrolės priemonė. Geros kokybės švietimas yra svarbus darbo rinkos politikos, laisvo darbuotojų judėjimo Bendrijoje bei diplomų ir pedagoginės kvalifikacijos pripažinimo atžvilgiu.(5) Valstybės narės turi užtikrinti, kiek tai įmanoma, kad ugdymo programose būtų atsižvelgta į visuomenės raidą.(6) Valstybės narės turi padėti švietimo įstaigoms vykdyti naujojo tūkstantmečio švietimo ir socialinius reikalavimus bei neatsilikti nuo šių reikalavimų sąlygojamos raidos. Todėl valstybės narės turi remti švietimo įstaigas, su tikslu pagerinti jų teikiamas paslaugas, padėdamos joms rengti naujas mokymo kokybę užtikrinančias iniciatyvas ir skatinti asmenų judėjimą tarp šalių bei žinių perdavimą.(7) Darbo rinkos politikos srityje Taryba kasmet priima užimtumo gairių rinkinį, paremtą kiekybiškai išreikštais tikslais ir rodikliais. 2000 m. užimtumo gairių rinkinio 7 gairė, išdėstyta Sprendimo 2000/228/EB [4] priede, nurodo, kad valstybės narės "tobulins mokyklų sistemų kokybę, su tikslu ženkliai sumažinti jaunų žmonių, anksti patenkančių už mokyklos sistemos ribų, skaičių. Ypatingas dėmesys turi būti skiriamas ir jauniems žmonėms, turintiems mokymosi sunkumų".(8) Minėtų gairių rinkinio 8 gairė ypatingą dėmesį skiria kompiuterinio raštingumo tobulinimui, mokyklų aprūpinimui kompiuterine technika ir galimybių moksleiviams naudotis Internetu išplėtimui iki 2002 m. pabaigos, kurie teigiamai paveiktų švietimo kokybę ir parengtų jaunus žmones skaitmeninių technologijų amžiui.(9) Judėjimo skatinimą kaip Bendrijos tikslą, įtvirtintą Sutarties 149 ir 150 straipsniuose, turėtų skatinti geros kokybės švietimas.(10) Europos bendradarbiavimas ir tarpvalstybinis keitimasis patirtimi padeda nustatyti ir skleisti efektyvius ir priimtinus kokybės vertinimo metodus.(11) Sistemos, sukurtos kokybei užtikrinti, turi išlikti lanksčios ir lengvai pritaikomos prie naujos situacijos, susiklostančios keičiantis švietimo įstaigų struktūrai ir tikslams, atsižvelgiant į kultūrinius švietimo aspektus.(12) Valstybių narių ir atskirų švietimo įstaigų kokybės užtikrinimo sistemos skiriasi viena nuo kitos savo dydžiais, struktūromis, finansine padėtimi, instituciniu pobūdžiu ir įvairių įstaigų požiūriu į švietimą.(13) Kokybės vertinimas ir ypač pačios mokyklos atliekamas savęs vertinimas yra tinkamos priemonės mažinti jaunų žmonių, anksti patenkančių už mokyklos sistemos ribų, skaičių ir kovoti su socialine atskirtimi apskritai.(14) Yra daug įvairių priemonių, skirtų geros kokybės švietimui pasiekti. Viena iš šių priemonių yra kokybės vertinimas, kuris yra svarbus garantuojant ir gerinant švietimo kokybę bendrojo ugdymo ir profesinėse mokyklose. Vertinant švietimo kokybę, inter alia, privalu vertinti mokyklų pajėgumą atsižvelgti į vis labiau visame pasaulyje plintančių informacinių technologijų naudojimą.(15) Ypač svarbus yra institucijų, dalyvaujančių mokyklinio švietimo kokybės vertinime, bendradarbiavimas Europos mastu. Veikiantys bendradarbiavimo tinklai, pavyzdžiui, 1995 m. valstybių narių įsteigtas Europos švietimo sistemų vertinimo politikos kūrėjų tinklas, gali suteikti neįkainojamą pagalbą įgyvendinant šią rekomendaciją.(16) 1994 ir 1995 m. Komisija įgyvendino aukštojo mokslo kokybės vertinimo bandomąjį projektą. 1998 m. rugsėjo 24 d. Tarybos rekomendacija 98/561/EB dėl Europos bendradarbiavimo užtikrinant aukštojo mokslo kokybę [5] pabrėžia keitimosi informacija ir patirtimi bei valstybių narių bendradarbiavimo dėl kokybės užtikrinimo svarbą.(17) Socrates programa [6], ypač 6.1 veiksmas, kviečia Komisiją remti keitimąsi informacija ir patirtimi bendro intereso klausimais. Mokyklinio švietimo vertinimas yra vienas iš svarbiausių minėto veiksmo objektų.(18) Nuo 1996 m. kovo mėnesio, siekdama visapusiškai ištirti vertinimo klausimą ir aprašyti švietimo vertinimo būdų ir metodologijų, naudojamų skirtinguose lygiuose, įvairovę ir gausą, Komisija inicijavo įvairias studijas ir ėmėsi kitokios organizacinės veiklos.(19) 1997-1998 akademiniais metais Komisija šimtas vienoje Socrates programoje dalyvaujančių šalių pradinėje ir vidurinėje mokykloje įgyvendino bandomąjį projektą, kuris pagerino žinias apie kokybės klausimus ir padėjo pagerinti mokymo kokybę tose mokyklose. 1999 m. birželio mėnesio baigiamojoje ataskaitoje, pavadintoje "Mokyklinio švietimo kokybės vertinimas, Europos bandomasis projektas", daugelis metodologinių elementų pabrėžiami kaip itin svarbūs sėkmingam pačios mokyklos atliekamam savęs vertinimui.(20) 1997 m. gruodžio 16 d. išvadose [7] Taryba konstatavo, kad vertinimas taip pat yra svarbus elementas užtikrinant ir tam tikrais atvejais gerinant kokybę.(21) Neeiliniame Europos Tarybos susitikime, vykusiame 2000 m. kovo 23-24 d. Lisabonoje, Tarybai pirmininkaujanti valstybė savo išvadose paskelbė, kad Europos švietimo ir mokymo sistemos turi prisitaikyti prie informacinės visuomenės poreikių bei poreikio didinti užimtumo lygį ir gerinti jo kokybę.(22) Atsižvelgiant į Sąjungos plėtrą, stojančios šalys turi būti įtrauktos į Europos bendradarbiavimą kokybės vertinimo srityje.(23) Būtina atsižvelgti į subsidiarumo principą ir išimtinę valstybės narės atsakomybę už savo švietimo sistemos organizavimą ir struktūrą tam, kad kiekvienos valstybės kultūros ypatumai ir švietimo tradicijos galėtų toliau vystytis,I. REKOMENDUOJA, KAD VALSTYBĖS NARĖS:atsižvelgdamos į joms būdingas ekonomines, socialines ir kultūrines aplinkybes bei tinkamai įvertindamos europinę pakraipą, remtų mokyklinio švietimo kokybės vertinimo tobulinimą tokiais būdais:1) paremdamos ir tam tikrais atvejais įsteigdamos aiškias kokybės vertinimo sistemas, kuriomis būtų siekiama:a) garantuoti geros kokybės švietimą, skatinant socialinę integraciją ir užtikrinant lygias mergaičių ir berniukų galimybes;b) garantuoti mokyklinio švietimo kokybę kaip mokymosi visą gyvenimą pagrindą;c) skatinti pačias mokyklas atlikti savęs vertinimą kaip metodą, sukuriantį besimokančią aplinką ir tobulinantį mokyklas, subalansuotų pačios mokyklos atliekamo savęs vertinimo ir kitų išorinių vertinimų rėmuose;d) naudoti metodus, skirtus kokybei gerinti, kaip priemones, padedančias sėkmingai prisitaikyti prie greitai ir nuolat kintančių pasaulio reikalavimų;e) išaiškinti pačios mokyklos atliekamo savęs vertinimo tikslą ir sąlygas bei užtikrinti, kad požiūris į pačios mokyklos atliekamą savęs vertinimą atitinka kitas reguliavimo formas;f) plėtoti išorinį vertinimą tam, kad būtų teikiama metodologinė pagalba pačios mokyklos atliekamam savęs vertinimui ir kad būtų atskleistas požiūris į mokyklą iš šalies, kartu tuo skatinant nuolatinio tobulėjimo procesą ir pasirūpinant, kad nebūtų apsiribojama vien tik administraciniais patikrinimais;2) skatindamos ir tam tikrais atvejais paremdamos asmenų, susijusių su mokyklomis, įskaitant mokytojus, mokinius, vadovybę, tėvus ir specialistus, įtraukimą į išorinį ir pačios mokyklos atliekamo savęs vertinimo procesus mokyklose tam, kad būtų skatinama bendra atsakomybė už mokyklų tobulinimą;3) remdamos pačios mokyklos atliekamo savęs vertinimo priemonių valdymo ir naudojimo mokymus, siekiant tokių tikslų:a) padaryti pačios mokyklos atliekamą savęs vertinimą veiksminga priemone, stiprinančia mokyklų galimybes tobulėti;b) užtikrinti gerų praktinių pavyzdžių ir naujų pačios mokyklos atliekamo savęs vertinimo būdų sklaidą;4) paremdamos mokyklų galimybes mokytis vienoms iš kitų nacionaliniu ir Europos mastu, siekiant tokių tikslų:a) nustatyti ir skleisti gerus praktinius pavyzdžius ir efektyvias priemones, tokias kaip rodikliai ir standartai, mokyklinio švietimo kokybės vertinimo srityje;b) visuose atitinkamuose lygiuose sukurti tokią mokyklų bendradarbiavimo sistemą, kuri sudarytų galimybę mokykloms viena kitai padėti ir veiktų kaip išorinis vertinimo proceso impulsas;5) skatindamos bendradarbiavimą tarp visų institucijų, dalyvaujančių mokyklinio švietimo kokybės vertinime, ir remdamos jų partnerystę Europos mastu.Šis bendradarbiavimas galėtų apimti tokias sritis:a) keitimąsi informacija ir patirtimi, pirmiausia metodologinės raidos ir gerų praktinių pavyzdžių srityse, ypač naudojant pažangias informacines ir komunikacines technologijas ir prireikus rengiant Europos konferencijas, seminarus ir pasitarimus;b) duomenų rinkimą ir priemonių, tokių kaip rodikliai ir gairės, ypatingai susijusių su kokybės vertinimu mokyklose, tobulinimą;c) mokyklinio švietimo vertinimo rezultatų skelbimą, vadovaujantis atitinkama kiekvienos valstybės narės ir jos švietimo įstaigų politika, padarant tuos rezultatus prieinamais valstybių narių valdžios įstaigoms;d) ryšių tarp specialistų skatinimą tam, kad būtų kaupiama ir apibendrinama šios srities europinė patirtis;e) tarptautinių tyrimų rezultatų panaudojimą mokyklų kokybės vertinimo tobulinimui.II. KVIEČIA KOMISIJĄ:1) glaudžiai bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis ir vadovaujantis veikiančiomis Bendrijos programomis, skatinti I skyriaus 4 ir 5 punktuose minėtą bendradarbiavimą, įtraukiant į jį atitinkamas organizacijas ir asociacijas, turinčias šioje srityje reikalingos patirties.Tai atlikdama Komisija turi užtikrinti, kad visa nauda yra gaunama iš Eurydice tinklo patirties, kaip tai nurodyta Socrates programos 6.1 veiksme;2) remiantis veikiančiomis Bendrijos programomis, sudaryti duomenų bazę, kurios pagalba būtų skleidžiama informacija apie efektyvias mokyklinio švietimo kokybės vertinimo priemones ir būdus. Į duomenų bazę taip pat turi būti įtraukti geri praktiniai pavyzdžiai, o ji pati turi būti prieinama Internete; taip pat turi būti užtikrintas interaktyvus jos naudojimas;3) panaudoti veikiančių Bendrijos programų išteklius ir vykdant šias programas įgytą patirtį bei tobulinti jau veikiančius bendradarbiavimo tinklus;4) pirmiausia, sudaryti įvairiose valstybėse narėse jau naudojamų pradinio ir vidurinio ugdymo kokybės vertinimo priemonių ir strategijų sąrašą. Sudarius sąrašą, Komisija kartu su valstybėmis narėmis nustatys tolesnius veiksmus. Europos Parlamentas, Taryba, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas bei Regionų komitetas turi būti reguliariai ir išsamiai informuojami apie tolesnius veiksmus;5) pateikti Europos Parlamentui, Tarybai, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui trejų metų išsamias ataskaitas, sudarytas atsižvelgiant į valstybių narių dalyvavimą, apie šios Rekomendacijos įgyvendinimą;6) vadovaujantis šiomis ataskaitomis, padaryti išvadas ir pateikti pasiūlymus.Priimta Briuselyje, 2001 m. vasario 12 d.Europos Parlamento varduPirmininkėN. FontaineTarybos varduPirmininkasT. Östros[1] OL C 168, 2000 6 16, p. 30.[2] OL C 317, 2000 11 6, p. 56.[3] 2000 m. liepos 6 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje), 2000 m. lapkričio 9 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 375 2000 12 28, p. 38) ir 2001 m. sausio 16 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje).[4] OL L 72, 2000 3 21, p. 15.[5] OL L 270, 1998 10 7, p. 56.[6] OL L 28, 2000 2 3, p. 1.[7] OL C 1, 1998 1 3, p. 4.--------------------------------------------------


				|

		52011SC0814

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Portugal[and delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Portugal, 2011-2014]

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Portugalijos 2011 m.
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone
dėl atnaujintos 2011–2014 m. Portugalijos stabilumo programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos
7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo, ypač į jo 5 straipsnio
3 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją,
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui įgyvendinti
naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa
2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir
daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis
veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir
konkurencingumo potencialas.
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba
priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir
Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių
(2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. –sprendimą dėl
valstybių narių užimtumo politikos gairių[1], kurie kartu sudaro integruotas gaires.
Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti
formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką.
(3)
2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino
pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas naujas
ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei
integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje
„Europa 2020“.
(4)
2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų
Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų
prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo
7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji
pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų
ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo
rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji
paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus
įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis ir jas
įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas ir į
nacionalines reformų programas.
(5)
2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų
Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro
plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų
galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos programas ir
nacionalines reformų programas. Konkretūs 2011 m.
įsipareigojimai ir veiksmai Portugalijos nacionalinėje reformų
programoje aiškiai nenurodyti, tačiau tikimasi, kad jie bus pateikti
Europos Vadovų Tarybai.
(6)
2011 m. kovo 23 d. Portugalijos
vyriausybė 2011–2014 m. stabilumo programą pateikė nacionaliniam
parlamentui, bet šis ją atmetė. 2011 m. balandžio 19 d.
Portugalijos vyriausybė pateikė nacionalinę reformų
programą. Siūlomi makroekonominiai ir fiskaliniai scenarijai ir
politikos rekomendacijos įtraukti į 2011 m. gegužės 17 d.
pasirašytą susitarimo memorandumą.
(7)
2011 m. gegužės 17 d. Taryba
priėmė Sprendimą 2011/0122, kuriuo Portugalijai trejus metus
(2011–2014 m.) teikiama vidutinės trukmės finansinė pagalba
pagal 2010 m. gegužės 11 d. Tarybos reglamentą (ES)
Nr. 407/2010, kuriuo nustatoma Europos finansinės padėties
stabilizavimo priemonė. Pridėtame tą pačią dieną
pasirašytame susitarimo memorandume ir jo paskesniuose papildymuose
išdėstytos ekonominės politikos sąlygos, kuriomis remiantis
išmokama finansinė pagalba.
(8)
2010 m. Portugalijos BVP augimo norma buvo
1,3 %. Tačiau šią teigiamą augimo normą iš esmės
nulėmė išskirtiniai veiksniai, paskatinę eksportą ir privatų
vartojimą. Kainų ir sąnaudų pokyčiai aiškiai
parodė, kad Portugalija konkurencingumo neskatino pakankamai
sparčiai, kad sumažintų savo einamosios sąskaitos deficitą,
kuris 2010 m. buvo net 10 %. Silpna ekonomika apskritai ir smarkiai
didėjantis nedarbas (11,2 % 2010 m. pabaigoje) nulėmė
didelį valdžios sektoriaus deficitą, kuris 2009 m. viršijo 10 %
BVP, o 2010 m. – 9 %, palyginti su 3,5 % 2008 m. Todėl
pastaruoju metu įtampa Portugalijai finansų rinkose vis didėja –
tai rodo augantį nerimą dėl jos viešųjų finansų
tvarumo. Kredito reitingų agentūroms keletą kartų iš
eilės sumažinus Portugalijos vyriausybės obligacijų reitingus,
šalis tapo nepajėgi refinansuoti savo skolų tokiomis
palūkanų normomis, kurios atitiktų ilgalaikio fiskalinio tvarumo
tikslą. Tuo pat metu nuo išorės finansavimo, ypač iš euro zonos,
labai priklausomas bankų sektorius buvo vis labiau atskiriamas nuo
finansavimo iš rinkų.
(9)
Portugalija įsipareigojo įgyvendinti
ekonominio ir finansinio koregavimo programą, kad sugrąžintų
pasitikėjimą savo valstybės skolos tvarumu ir bankų
sektoriumi bei skatintų augimą ir užimtumą. Programoje numatytos
išsamios priemonės, apimančios tris sritis: i) patikima ir
subalansuota fiskalinio konsolidavimo strategija, grindžiama
struktūrinėmis fiskalinėmis priemonėmis ir geresne
fiskaline kontrole; ii) laikotarpio pradžioje vykdytinos nuodugnios
struktūrinės darbo ir produktų rinkų struktūrinės
reformos; ir iii) priemonės finansų sektoriui apsaugoti nuo
neplaningo finansinio įsiskolinimo mažinimo taikant rinkos pagrindu
veikiančius mechanizmus bei pagalbines priemones.
(10)
Komisija įvertino nacionalinę
reformų programą[2].
Komisija įvertino ne tik jos svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei
bei ekonominei Portugalijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES
taisyklių ir gairių, nes būtina stiprinti bendrą Europos
Sąjungos ekonomikos valdymą, ES priemonėmis prisidedant prie
būsimų nacionalinių sprendimų. Atsižvelgdama į tai,
Komisija pabrėžia būtinybę nedelsiant įgyvendinti numatytas
priemones siekiant įgyvendinti Tarybos sprendimą 2011/0122,
REKOMENDUOJA Portugalijai
įgyvendinti Tarybos sprendime [2011/0122]
nustatytas priemones, patikslintas 2011 m. gegužės 17 d. susitarimo
memorandume ir jo paskesniuose papildymuose.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               2011 m. gegužės 19 d.
Tarybos sprendimu 2011/308/ES taikytina 2011 m.
[2]               SEC(2011) 730.


title: 2016 m. liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl 2016 m. Bulgarijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2016 m. Bulgarijos konvergencijos programos

text:
               18.8.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 299/32

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2016 m. liepos 12 d.
   dėl 2016 m. Bulgarijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2016 m. Bulgarijos konvergencijos programos
   (2016/C 299/08)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2015 m. lapkričio 26 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2016 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2016 m. kovo 17–18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2015 m. lapkričio 26 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Bulgarija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (2)

               2016 m. Bulgarijos ataskaita paskelbta 2016 m. vasario 26 d. Joje įvertinta Bulgarijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2015 m. liepos 14 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas ir siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“. Į ją įtraukta ir nuodugni apžvalga pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį. 2016 m. kovo 8 d. Komisija priėmė komunikatą, kuriame pateikiami nuodugnios apžvalgos rezultatai. Komisijos analizė leidžia daryti išvadą, kad Bulgarijoje yra susidaręs perviršinis makroekonominis disbalansas. Visų pirma šalies ekonomikai vis dar būdingas finansų sektoriaus pažeidžiamumas ir didelis įmonių įsiskolinimas didelio nedarbo sąlygomis;

               (3)

               2016 m. balandžio 15 d. Bulgarija pateikė 2016 m. nacionalinę reformų programą ir 2016 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (4)

               į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (3) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimui paremti, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis Europos struktūrinių ir investicijų fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

               (5)

               šiuo metu Bulgarijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. 2016 m. konvergencijos programoje Vyriausybė planuoja laipsnišką nominaliojo balanso pagerėjimą iki –1,9 % BVP 2016 m. ir iki –0,2 % BVP 2019 m. Vidutinio laikotarpio biudžeto tikslą – 1 % BVP struktūrinį deficitą – numatoma pasiekti 2017 m. Konvergencijos programoje numatoma, kad 2018 m. valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP pasieks aukščiausią tašką – 31,8 %, o po to 2019 m. sumažės iki 30,8 %. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra šiek tiek palankus. Priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus deficito tikslus 2017 m. ir vėliau, nepakankamai konkretizuotos. Remiantis Komisijos 2016 m. pavasario prognoze, esama rizikos, kad nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, bus kiek nukrypta 2016 m. ir, jei politika nesikeis, 2017 m. Remdamasi konvergencijos programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2016 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad Bulgarija iš esmės turėtų laikytis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Vis dėlto ir 2016 m., ir 2017 m. siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi nuostatų, reikės papildomų priemonių;

               (6)

               Bulgarija padarė tam tikrą pažangą įgyvendindama praėjusių metų rekomendaciją padidinti sveikatos priežiūros išlaidų veiksmingumą, visų pirma parengdama nacionalinį sveikatos planą, pagal kurį medicinos išlaidos galės būti planuojamos atsižvelgiant į teritorinius kriterijus ir visuomenės poreikius. Bulgarijos sveikatos priežiūros sistemai būdingos didelės problemos, be kita ko, susijusios su ribotomis galimybėmis gauti sveikatos priežiūrą, mažu finansavimu ir prastais sveikatos priežiūros rezultatais. Nepaisant pastaruoju metu dėtų pastangų pagerinti mokesčių surinkimą, šešėlinė ekonomika tebėra didelė problema, turinti įtakos valstybės pajamoms. Nedeklaruojamas darbas, įskaitant ne viso darbo užmokesčio deklaravimą ir vengimą mokėti socialinio draudimo įmokas, iškraipo darbo rinką ir mažina fiskalines pajamas;

               (7)

               dėl neapdairios verslo praktikos finansų sektoriuje, ypač bankų sektoriuje, ir kartu neveiksmingos priežiūros sukurta disbalanso didėjimui palanki aplinka. Jei skaidriai ir remiantis geriausia tarptautine praktika bus užbaigta neseniai pradėta bankų, draudimo ir pensijų fondų sektorių peržiūra ir bus imtasi reikiamų tolesnių veiksmų, pasitikėjimas finansų sektoriumi sustiprės. Be to, tolesnėmis pastangomis siekiant pagerinti tiek bankų, tiek ne bankų sektorių finansinę priežiūrą būtų daug prisidėta prie finansų sistemos stiprinimo, kad ji galėtų paremti prasidedantį makroekonominį atsigavimą;

               (8)

               darbo rinka šiek tiek atsigavo, tačiau likę trūkumai ir toliau stabdo augimą ir riboja ekonomikos gebėjimą prisitaikyti. Darbo rinkos prisitaikymą riboja struktūrinis ilgalaikio nedarbo pobūdis, mažėjanti ir senėjanti darbo jėga, mažas dalyvavimo darbo rinkoje lygis ir gebėjimų paklausos ir pasiūlos neatitiktis. Nors nedarbo lygis pamažu mažėja, tebėra didelių problemų, susijusių, pavyzdžiui, su ilgalaikiais bedarbiais ir nesimokančiu, nedirbančiu ir mokymuose nedalyvaujančiu jaunimu. Aktyvi darbo rinkos politika galėtų atlikti svarbesnį vaidmenį padedant šioms grupėms patekti į darbo rinką. Skatinti socialines išmokas gaunančių žmonių aktyvumą trukdo skirtingų išmokas mokančių ir integracijos į darbo rinką paslaugas teikiančių agentūrų susiskaidymas ir ribotas bendradarbiavimas. Vykdant bandomąjį projektą buvo sukurti specializuoti užimtumo ir socialinė paramos centrai, apimantys užimtumo agentūros ir socialinės paramos agentūros funkcijas, tačiau kol kas nepriimta jokio sprendimo projektą vykdyti platesniu mastu pasibaigus jo vykdymui 2016 m. gruodžio mėn.;

               (9)

               nors minimalus darbo užmokestis Bulgarijoje vis dar yra mažiausias Sąjungoje, nuo 2011 m. jis labai padidėjo, o objektyvių minimalaus darbo užmokesčio nustatymo kriterijų stoka kelia netikrumą. Nepaisant Vyriausybės ir socialinių partnerių darbo šioje srityje Bulgarijoje vis dar nėra aiškių gairių ar skaidrių kriterijų, pagal kuriuos būtų nustatomas minimalus darbo užmokestis atsižvelgiant į poveikį darbo vietų kūrimui, socialinėms sąlygoms ir konkurencingumui;

               (10)

               Bulgarijoje tebėra labai didelis žmonių, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis, skaičius ir labai aukštas nelygybės lygis. Pažangą sprendžiant skurdo ir socialinės atskirties problemą lėtina nuolatiniai sunkumai integruojant romus į darbo rinką, lengvinant perėjimą iš švietimo sistemos į darbo rinką ir didinant socialinės, sveikatos ir darbo rinkos politikos aprėptį ir veiksmingumą. Bendroji minimalių pajamų sistema taikoma labai nedidelei visuomenės daliai ir pagal ją teikiama parama taip pat menka. Išmokų lygis yra mažesnis už skurdo ribą ir nebuvo didintas atsižvelgiant į vidutinio ir minimalaus darbo užmokesčio raidą pastaraisiais metais. Aprėpties duomenys rodo, kad didelė dalis išmokų gavėjų, kuriems išmokas numatyta skirti, jų negauna. Mažinti skurdą padėtų geriau į tikslines grupes orientuotos išmokos, kartu išlaikant fiskalinę atsakomybę;

               (11)

               švietimo sistemos pajėgumas įtraukti pažeidžiamas grupes ir suteikti besimokantiesiems reikiamų įgūdžių yra ribotas. Pažeidžiamos grupės, pvz., romai ir mokiniai iš neturtingų šeimų, ir toliau susiduria su didelėmis kliūtimis norėdami gauti išsilavinimą ir baigti mokyklą. Visų lygių švietimo sistemoje romų dalyvauja gerokai mažiau nei ne romų. Mokyklos nebaigiančių asmenų skaičius ir toliau didėja ir yra itin didelis kaimo vietovėse ir mažiau išsivysčiusiuose regionuose. Siekiant pagerinti švietimo rezultatus ir užkirsti kelią mokyklos nebaigimui būtina pašalinti kliūtis palankių sąlygų neturintiems vaikams dalyvauti ankstyvajame ugdyme. 2015 m. rugsėjo mėn. Parlamento priimtas naujas Ikimokyklinio ir mokyklinio ugdymo įstatymas yra svarbus žingsnis iš esmės reformuojant mokyklų sistemą. Šio teisės akto ir tikslinių priemonių, kuriomis siekiama pašalinti neteisines kliūtis palankių sąlygų neturinčių asmenų grupėms visapusiškai dalyvauti švietimo sistemoje, įgyvendinimu ilguoju laikotarpiu turėtų būti prisidėta prie Bulgarijos ekonomikos augimo potencialo ir socialinės sanglaudos didinimo. Daugėja besimokančiųjų aukštosiose mokyklose ir jas baigiančiųjų, o pastaruoju metu jas baigusių absolventų užimtumo lygis pamažu atsigauna, nors vis dar yra gerokai mažesnis už ES vidurkį;

               (12)

               didelio įmonių įsiskolinimo keliama rizika išlieka didelė ir kliūtys jį mažinti taip pat yra didelės. Esama nemokumo sistema menkai prisideda prie veiksmingo skolos tvarkymo proceso ir beveik nepadeda spręsti didelio įmonių įsiskolinimo problemos. Reformomis siekiant palengvinti įmonių nemokumo procedūrų vykdymą galėtų būti sustiprintas finansinio įsiskolinimo mažinimas ir sudarytos sąlygos naujoms paskoloms teikti ir investuoti;

               (13)

               Bulgarijos viešųjų pirkimų sistemai ir toliau būdingi struktūriniai trūkumai, įskaitant sisteminius pažeidimus vykdant viešųjų pirkimų procedūras, administracinių gebėjimų trūkumą ir nepakankamus kontrolės mechanizmus, taip pat sistemingai teikiamus apeliacinius skundus, dėl kurių dažnai atidedamas darbas vietoje. Tik nedaug pasistūmėta pereinant prie visiškai elektroninių viešųjų pirkimų. Dėl Bulgarijos viešųjų pirkimų sistemos trūkumų buvo sustabdyti ES finansavimo programų mokėjimai ir turėjo būti atliktos finansinės pataisos; tie trūkumai taip pat daro poveikį platesnei verslo aplinkai;

               (14)

               investicijas į Bulgarijos ekonomiką gerokai stabdo nepastovi politika ir nepasitikėjimas pagrindinėmis valstybės institucijomis, tokiomis kaip teismai. Pažangą gerinant investicinę aplinką lėtina lėtas viešojo administravimo ir konkrečių sektorių, pavyzdžiui, mokslinių tyrimų, inovacijų ir energetikos, reformų įgyvendinimas. Nors Bulgarija priėmė strateginę programą siekdama reformuoti ir modernizuoti viešąjį administravimą, pažanga yra lėta ir dažnai jos vykdymas atidedamas. Priimant naujus teisės aktus nevykdomas sistemingas jų poveikio vertinimas, nors ir buvo tam tikrų pastangų tokią praktiką pakeisti. Dažni teisinės sistemos pakeitimai sukuria netikrumą ir veikia verslo aplinką. Korupcija išlieka didele problema ir nacionalinių valdžios institucijų veiksmus siekiant spręsti šią problemą toliau slopina silpnos ir susiskaldžiusios institucijos. Pagal bendradarbiavimo ir tikrinimo mechanizmą Bulgarija gauna rekomendacijas dėl teismų reformos ir kovos su korupcija bei organizuotu nusikalstamumu. Nors šios sritys yra itin svarbios bendrai verslo aplinkai, atsižvelgiant į tai jos nėra įtrauktos į Bulgarijai skirtas rekomendacijas;

               (15)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Bulgarijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2016 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Bulgarija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Bulgarijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose;

               (16)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo konvergencijos programą; jos nuomonė (4) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (17)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir konvergencijos programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose,

         REKOMENDUOJA Bulgarijai 2016–2017 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Užtikrinti 0,5 % BVP metinį fiskalinį koregavimą 2016 m. ir 2017 m. siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo. Toliau gerinti mokesčių surinkimą ir imtis priemonių neoficialios ekonomikos, įskaitant nedeklaruojamą darbą, apimčiai mažinti.

               2.

               Iki 2016 m. pabaigos užbaigti bankų turto kokybės patikrinimą ir testavimą nepalankiausiomis sąlygomis. Iki 2016 m. pabaigos užbaigti draudimo įmonių balanso patikrinimą ir testavimą nepalankiausiomis sąlygomis ir privačių pensijų fondų turto patikrinimą. Visuose trijuose sektoriuose, kai būtina, imtis tolesnių veiksmų ir toliau gerinti bankų ir ne bankų sektorių priežiūrą.

               3.

               Stiprinti ir integruoti socialinę paramą, įskaitant atitinkamas socialines paslaugas, ir aktyvią darbo rinkos politiką, visų pirma skirtas ilgalaikiams bedarbiams ir nesimokančiam, nedirbančiam ir mokymuose nedalyvaujančiam jaunimui. Padidinti palankių sąlygų neturinčių grupių, įskaitant romus, galimybes gauti kokybišką išsilavinimą. Didinti sveikatos priežiūros sistemos veiksmingumą didinant galimybes gauti sveikatos priežiūros paslaugas ir finansavimą bei pagerinti sveikatos priežiūros rezultatus. Konsultuojantis su socialiniais partneriais, nustatyti minimalaus darbo užmokesčio nustatymo gaires ir kriterijus. Padidinti minimalių pajamų programos aprėptį ir adekvatumą.

               4.

               Pertvarkyti nemokumo sistemą siekiant paspartinti gaivinimo bei pertvarkymo procedūras ir didinti jų veiksmingumą bei skaidrumą. Didinti teismų gebėjimus vykdyti nemokumo procedūras. Stiprinti viešųjų pirkimų agentūros ir perkančiųjų organizacijų gebėjimus ir tobulinti viešųjų pirkimų procedūrų struktūrą ir kontrolę, visų pirma visapusiškai įgyvendinant 2014–2020 m. nacionalinę viešųjų pirkimų sektoriaus plėtojimo strategiją. Spartinti elektroninių viešųjų pirkimų sistemos diegimą.

      Priimta Briuselyje 2016 m. liepos 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. KAŽIMÍR

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

      (4)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.