title: Komisijos rekomendacija (ES) 2022/822 2022 m. gegužės 18 d. dėl greitesnio leidimų atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektams išdavimo procedūrų ir palankesnių sąlygų elektros energijos pirkimo sutartims

text:
               2022 5 25

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 146/132

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2022/822
      2022 m. gegužės 18 d.
      dėl greitesnio leidimų atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektams išdavimo procedūrų ir palankesnių sąlygų elektros energijos pirkimo sutartims
      EUROPOS KOMISIJA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
      kadangi:

                  (1)

                  atsinaujinančiųjų išteklių energija yra svarbiausias perėjimo prie švarios energijos elementas, būtinas norint pasiekti Europos žaliojo kurso tikslus, užtikrinti, kad energija būtų įperkama, ir sumažinti Sąjungos priklausomybę nuo iškastinio kuro ir energijos importo;

                  (2)

                  atsinaujinančiųjų išteklių energija duoda įvairiopą naudą Sąjungos piliečiams – padeda kovoti su klimato kaita, saugoti aplinką, skatinti ekonomikos augimą ir darbo vietų kūrimą, taip pat stiprinti Sąjungos lyderystę technologijų bei pramonės srityse ir didinti Sąjungos ekonomikos atsparumą;

                  (3)

                  energetikos sektoriui tenka daugiau kaip 75 proc. viso Sąjungoje išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio. Todėl norint, kad Sąjunga pasiektų savo 2030 m. atsinaujinančiųjų išteklių energijos tikslą, ir siekiant padėti jai įgyvendinti Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) 2021/1119 (1) nustatytą tikslą iki 2030 m. bent 55 proc. sumažinti išmetamą ŠESD kiekį būtina paspartinti energijos gamybą plėtojant ir diegiant atsinaujinančiųjų išteklių energijos įrenginius;

                  (4)

                  siekiant spręsti didelių energijos kainų problemą, labai svarbu sparčiai didinti atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalį. Sumažėjusios su atsinaujinančiųjų išteklių energija susijusios pastoviosios išlaidos ir beveik nulinės su ja susijusios kintamosios išlaidos reiškia, kad išlaidos, susijusios su atsinaujinančiųjų išteklių elektros energija, buvo stabilesnės ir mažesnės nei susijusios su iškastiniu kuru. Sparčiau pereidama prie atsinaujinančiųjų energijos išteklių naudojimo Sąjunga taps mažiau priklausoma nuo iškastinio kuro – pirmiausia nuo jo importo;

                  (5)

                  kaip pripažįstama komunikate „„REPowerEU“: bendri Europos veiksmai įperkamesnei energijai bei saugesnei ir tvaresnei energetikai užtikrinti“ (komunikate „REPowerEU“) (2), norint sumažinti Sąjungos priklausomybę nuo iškastinio kuro ir palaipsniui nutraukti Rusijos dujų vartojimą būtina sparčiai padidinti atsinaujinančiųjų išteklių energijos naudojimą. Priemonės, kuriomis siekiama tai įgyvendinti, sudaro planą „REPowerEU“. Tokios priemonės įtrauktos ir į Europos semestrą, pagal kurį, atsižvelgiant į individualias valstybių narių aplinkybes, siūlomos konkrečioms šalims skirtos rekomendacijos dėl leidimų išdavimo;

                  (6)

                  komunikate „REPowerEU“ taip pat pristatyta vandenilio diegimo spartinimo iniciatyva, pagal kurią, siekiant sumažinti Sąjungos priklausomybę nuo iškastinio kuro importo, padvigubinami 2030 m. vandenilio iš atsinaujinančių energijos išteklių tikslai. Kad galėtų pagaminti 10 Mt vandenilio iš atsinaujinančių energijos išteklių, Sąjungai iki 2030 m. papildomai reikės 80 GW atsinaujinančiųjų išteklių energetikos pajėgumų;

                  (7)

                  norint vykdyti pagal atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektus numatytą veiklą, jiems iš principo reikia gauti leidimą. Leidimų išdavimo procedūros padeda užtikrinti, kad projektai būtų saugūs ir patikimi. Tačiau šių procedūrų sudėtingumas, įvairovė ir pernelyg ilga trukmė yra pagrindinė kliūtis, trukdanti greitai įvykdyti būtinus perėjimo prie atsinaujinančiųjų išteklių energijos procesus ir sukurti finansiškai palankesnę, saugesnę ir tvaresnę Sąjungos energetikos sistemą;

                  (8)

                  vėluojant išduoti leidimus projektams, kyla rizika, kad nepavyks laiku pasiekti energetikos ir klimato srities tikslų, ir padidėja jiems pasiekti būtinų projektų išlaidos. Dėl vėlavimų taip pat gali tekti įrengti įrenginius, kurie sparčiai vystantis inovacijoms nebėra patys veiksmingiausi;

                  (9)

                  šios kliūtys jau įvardytos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2001/77/EB (3), kurioje reikalaujama, kad valstybės narės, siekdamos sumažinti reguliavimo ir su reguliavimu nesusijusias kliūtis elektros energijos gamybai iš atsinaujinančiųjų išteklių , įvertintų leidimų išdavimo procedūras. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/28/EB (4) nustatyti reikalavimai supaprastinti atsinaujinančiųjų išteklių energetikos plėtotojams taikomas administracines procedūras. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/2001 (5) šie reikalavimai sustiprinami. Visapusis ir greitas jų perkėlimas į visų valstybių narių nacionalinę teisę labai padeda sutrumpinti administracines procedūras ir yra didžiausio prioriteto ir skubos klausimas;

                  (10)

                  Komisija remia valstybes nares pagal techninės paramos priemonę (6), atlikdama specialią techninę ekspertizę, kuria remiantis rengiamos ir įgyvendinamos reformos, įskaitant reformas, kuriomis siekiama supaprastinti atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektų autorizacijos ir leidimų išdavimo jiems sistemą ir kuriomis įmonės skatinamos sudaryti atsinaujinančiųjų išteklių energijos pirkimo sutartis. Techninė parama apima, pavyzdžiui, administracinių gebėjimų stiprinimą, teisės aktų sistemų suderinimą ir dalijimąsi aktualia geriausia patirtimi;

                  (11)

                  Direktyvoje (ES) 2018/2001 nustatyti leidimų išdavimo terminai taikomi nedarant poveikio įsipareigojimams pagal taikytinus Sąjungos aplinkos apsaugos teisės aktus, teisminiams apeliaciniams skundams, teisių gynimo priemonėms ir kitoms teismo procedūroms, taip pat alternatyvaus ginčų sprendimo mechanizmams, įskaitant skundų procedūras, neteisminius apeliacinius skundus ir teisių gynimo priemones, ir gali būti pratęsiami tiek, kiek trunka tokios procedūros;

                  (12)

                  dar viena didelė kliūtis įgyvendinti atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektus daugelyje valstybių narių yra nepakankamai palankus visuomenės požiūris į juos. Siekiant išspręsti šią problemą, visuose atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektų rengimo etapuose – nuo politikos formavimo iki teritorijų planavimo ir projekto kūrimo – turėtų būti atsižvelgiama į piliečių ir visuomeninių suinteresuotųjų subjektų poreikius ir lūkesčius, taip pat turėtų būti skleidžiama geroji patirtis, kaip užtikrinti teisingą įvairaus įrenginių poveikio paskirstymą vietos gyventojams;

                  (13)

                  dauguma kliūčių, susijusių su leidimų atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektams išdavimu ir atitinkama tinklo infrastruktūra, taip pat geroji patirtis, kaip jas pašalinti, buvo nustatytos valstybių narių lygmeniu;

                  (14)

                  administracinės kliūtys tapo aktualesnės, nes sumenko kitos kliūtys, pavyzdžiui, per pastaruosius dešimt metų drastiškai sumažėjo technologijų išlaidos, taip pat dėl mažesnių išlaidų ir didesnio skaičiaus įmonių sudaromų elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių pirkimo sutarčių sušvelnėjo finansavimo problemos;

                  (15)

                  šioje rekomendacijoje aptariami minėti susirūpinimą keliantys klausimai ir raginama ieškoti sprendimų galiojančioje teisinėje sistemoje. Ji nedaro poveikio Sąjungos teisei, visų pirma energetikos ir aplinkos srities teisei, ir joje nustatytiems įpareigojimams. Ji taip pat nedaro poveikio Sąjungos konkurencijos taisyklėms, visų pirma Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 101, 102 ir 106 straipsniams, ir Komisijos sprendimų dėl Sąjungos konkurencijos taisyklių vykdymo užtikrinimo priėmimo praktikai;

                  (16)

                  kartu su šia rekomendacija priimtas pasiūlymas dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, kuriuo iš dalies keičiamos ir sugriežtinamos Direktyvos (ES) 2018/2001 nuostatos, susijusios su administracinėmis procedūromis. Kadangi būtina skubiai paspartinti atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektų vykdymą, valstybės narės turėtų kuo greičiau pradėti nustatyti tinkamas sausumos ir jūrų zonas ir parengti planus dėl ypač tinkamų zonų (atsinaujinantiesiems energijos ištekliams naudoti tinkamiausių zonų), kaip numatyta pasiūlymo iš dalies keisti Direktyvą (ES) 2018/2001 15b straipsnyje dėl leidimų išdavimo;

                  (17)

                  viena iš pagrindinių priemonių nustatant būsimas atsinaujinančiųjų išteklių energetikos infrastruktūros zonas yra jūrinių teritorijų planavimas – jis taip pat sudaro palankesnes sąlygas įvairiopai naudoti jūrų teritorijas, be kita ko, išsaugoti ir apsaugoti jūros aplinką. Jūrinių teritorijų planavimo direktyvoje (7) reikalaujama, kad valstybės narės savo nacionalinius jūrinių teritorijų planus būtų priėmusios iki 2021 m. kovo 31 d. Komisija ragina valstybes nares, kurios dar nėra iki galo įgyvendinusios Jūrinių teritorijų planavimo direktyvos, parengti ir priimti nacionalinius planus (8);

                  (18)

                  kliūtys, atsirandančios dėl leidimų išdavimo procedūrų, taip pat gali turėti įtakos novatoriškų priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimo technologijų, reikalingų siekiant neutralizuoti poveikį klimatui, diegimui ateityje. Sukūrus apribotą bandomąją reglamentavimo aplinką, t. y. realioje aplinkoje išbandant novatoriškas technologijas, produktus, paslaugas ar metodus, kurie nevisiškai atitinka galiojančią teisinę ir reguliavimo sistemą, galėtų būti remiamos inovacijos ir sudaromos palankesnės sąlygos vėliau pritaikyti reguliavimo aplinką taip, kad jos būtų į ją įtrauktos;

                  (19)

                  atsinaujinančiųjų išteklių energijos technologijų įsisavinimą paspartinti padės atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektų, kurie iš dalies arba visiškai finansuojami pagal įmonių sudaromas pirkimo sutartis, kūrimas. Įmonių sudaromos pirkimo sutartys taip pat duoda tiesioginę naudą galutiniams vartotojams, nes jomis, be kita ko, užtikrinama konkurencinga ir nuspėjama energijos kaina ir prisidedama prie Sąjungos įmonių socialinės atsakomybės darbotvarkės;

                  (20)

                  nepaisant kasmetinio įmonių sudaromų pirkimo sutarčių skaičiaus augimo per pastaruosius penkerius metus, atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektų, kuriuos tiesiogiai finansuoja įmonės, kurios naudojasi projekto rezultatais, procentinė dalis sudaro tik 15–20 proc. metinės rinkos. Įmonių sudaromų pirkimo sutarčių praktika daugiausia apsiriboja tam tikromis valstybėmis narėmis, elektros energija kaip energijos nešikliu ir didelėmis tarptautinėmis į vartotojus orientuotomis bendrovėmis;

                  (21)

                  kartu su šia rekomendacija Komisija, naudodamasi Energetikos ir pramonės geografijos laboratorija (9) (EIGL), teikia skaitmeninius konsoliduotus duomenų apie įvairius svarbius energetikos ir aplinkos veiksnius rinkinius, kurie padės valstybėms narėms nustatyti naujiems atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektams sparčiai įgyvendinti tinkamiausias zonas. Komisija ketina toliau plėtoti šią kartografavimo priemonę, įtraukdama papildomus duomenų rinkinius ir sąsajas su valstybių narių skaitmeninio teritorijų planavimo priemonėmis,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

         APIBRĖŽTIS

                  1.

                  Šioje rekomendacijoje ir pridedamose gairėse laikoma, kad atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektai apima gamybos įrenginius, skirtus atsinaujinančiųjų išteklių energijai, apibrėžtai Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvoje (įtraukiant energiją, gautą iš vandenilio iš atsinaujinančiųjų išteklių), gaminti, taip pat infrastruktūrą, reikalingą tiems įrenginiams prijungti prie tinklo ir pagamintai energijai kaupti.

         SPARTESNĖS IR TRUMPESNĖS PROCEDŪROS

                  2.

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad energijos gamybos iš atsinaujinančiųjų išteklių įrenginių planavimui, statybai ir eksploatavimui, jų prijungimui prie elektros energijos, dujų ar šilumos tinklo, taip pat pačiam tinklui ir kaupimo įrenginiams bei saugykloms taikoma planavimo ir leidimų išdavimo procedūra būtų kuo palankesnė ir tie veiksmai būtų priskiriami viršesniam viešajam interesui ir laikomi svarbiais viešajam saugumui, atsižvelgiant į pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, kuriuo iš dalies keičiamos ir sugriežtinamos su administracinėmis procedūromis susijusios Direktyvos (ES) 2018/2001 nuostatos, ir nepažeidžiant Sąjungos teisės.

                  3.

                  Valstybės narės turėtų nustatyti aiškiai apibrėžtus, skubesnius ir kuo trumpesnius visų veiksmų, kurių reikia norint išduoti leidimus statyti ir eksploatuoti atsinaujinančiųjų išteklių energetikos infrastruktūrą, terminus, nurodydamos atvejus ir aplinkybes, kuriomis tie terminai gali būti pratęsti. Valstybės narės turėtų nustatyti privalomus maksimalius terminus visiems atitinkamiems poveikio aplinkai vertinimo procedūros etapams. Leidimų įrengti saulės energijos įrangą dirbtinėse struktūrose išdavimo procedūrų trukmė turėtų būti ne ilgesnė kaip trys mėnesiai.

                  4.

                  Valstybės narės turėtų nustatyti terminus ir konkrečias procedūrines taisykles, kad būtų užtikrintas teismo procesų, susijusių su teise kreiptis į teismą dėl atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektų, veiksmingumas.

                  5.

                  Valstybės narės turėtų sukurti vieną bendrą paraiškų teikimo procedūrą visam administraciniam leidimų paraiškų ir išdavimo procesui. Jei reikia skirtingų leidimų, be kita ko, ir su atitinkamais tinklais susijusiems projektams, pirmenybė turėtų būti teikiama paraiškų teikimui vienu metu, o ne paeiliui.

                  6.

                  Valstybės narės turėtų leisti pareiškėjams atnaujinti savo projektų technologines specifikacijas laikotarpiu nuo leidimo paraiškos pateikimo iki infrastruktūros statybos, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos diegti novatoriškas technologijas.

                  7.

                  Įgyvendindamos šias rekomendacijas, valstybės narės turėtų taikyti šio dokumento priede pateiktų gairių I skyriaus 2 skirsnyje aprašytą praktiką.

         PALANKESNĖS SALYGOS DALYVAUTI PILIEČIAMS IR BENDRIJOMS

                  8.

                  Valstybės narės turėtų skatinti piliečius, be kita ko, gyvenančius mažas ir vidutines pajamas gaunančiuose namų ūkiuose, ir energetikos bendrijas dalyvauti atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektuose, taip pat imtis priemonių, kuriomis būtų siekiama, kad energetikos pertvarkos naudą pajustų vietos bendruomenės, taip didinant visuomenės palankumą ir įsitraukimą.

                  9.

                  Valstybės narės turėtų įgyvendinti supaprastintas leidimų išdavimo atsinaujinančiųjų išteklių energijos bendrijoms procedūras, taip pat susijusias su bendrijai priklausančių įrenginių prijungimu prie tinklo, ir iki minimumo sumažinti gamybos licencijavimo procedūras ir reikalavimus, be kita ko, iš atsinaujinančiųjų išteklių pasigamintos energijos vartotojams.

                  10.

                  Įgyvendindamos šias rekomendacijas, valstybės narės turėtų taikyti šio dokumento priede pateiktų gairių I skyriaus 5 skirsnio c punkte ir 6 skirsnio a punkte aprašytą praktiką.

         VIDAUS KOORDINAVIMO GERINIMAS

                  11.

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad nacionaliniu, regioniniu ir savivaldybių lygmenimis būtų racionalizuoti ir veiksmingai tarpusavyje koordinuojami kompetentingų institucijų vaidmenys ir atsakomybė, taip pat su atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektų autorizacija susiję teisės aktai, taisyklės ir procedūros.

                  12.

                  Valstybės narės turėtų sukurti vieno langelio principu veikiančią sistemą atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektų leidimams išduoti, kaip reikalaujama pagal Direktyvą (ES) 2018/2001, kad dalyvaujančių institucijų skaičius būtų kuo labiau apribotas, paliekant tik būtiniausias iš jų, ir kad būtų kuo labiau padidintas veiksmingumas, atsižvelgiant į viešuosius išteklius ir technologinių, aplinkos ir teisinių ekspertinių žinių sutelkimo naudą.

                  13.

                  Valstybės narės turėtų nustatyti taisykles, pagal kurias, kompetentingai (-oms) institucijai (-oms) nepateikus atsakymo per nustatytus terminus, prašymas atitinkamame leidimų atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektams išdavimo procedūros etape būtų laikomas patenkintu (vadinamasis tylus administracijos pritarimas), išskyrus atvejus, kai atsakymo reikalaujama pagal Sąjungos arba nacionalinės teisės aktus.

                  14.

                  Įgyvendindamos šias rekomendacijas, valstybės narės turėtų taikyti šio dokumento priede pateiktų gairių I skyriaus 3 skirsnyje aprašytą praktiką.

         AIŠKIOS IR SKAITMENINĖS PROCEDŪROS

                  15.

                  Valstybės narės leidimų atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektams išdavimo procedūros pradžioje turėtų pateikti pareiškėjams aiškią, išsamią ir skaidrią informaciją apie visus reikalavimus ir procedūros etapus, įskaitant skundų nagrinėjimo procedūras.

                  16.

                  Kad nereikėtų eikvoti popieriaus, valstybių narių leidimų išdavimo procedūros turėtų būti visiškai skaitmenizuotos, o ryšiai palaikomi elektroninėmis priemonėmis. Atitinkama informacija, įskaitant paraiškų, aplinkos tyrimų ir duomenų šablonus, taip pat informaciją apie visuomenės dalyvavimo galimybes ir administracinius mokesčius, projektų rengėjams turėtų būti teikiama centralizuotai internetiniuose procedūrų vadovuose.

                  17.

                  Įgyvendindamos šias rekomendacijas, valstybės narės turėtų taikyti šio dokumento priede pateiktų gairių I skyriaus 3 skirsnyje aprašytą praktiką.

         PAKANKAMI ŽMOGIŠKIEJI IŠTEKLIAI IR ĮGŪDŽIAI

                  18.

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad leidimus išduodančioms įstaigoms ir poveikio aplinkai vertinimo institucijoms pakaktų tinkamų darbuotojų, turinčių atitinkamus įgūdžius ir kvalifikaciją.

                  19.

                  Valstybės narės turėtų pasinaudoti Sąjungos ir nacionalinio finansavimo, skirto kvalifikacijos kėlimui ir perkvalifikavimui, galimybėmis, visų pirma regionų ir vietos lygmenimis, ir apsvarstyti galimybę įsteigti Sektorinio bendradarbiavimo įgūdžių srityje aljansą, kad būtų panaikintos darbuotojų, kurių darbas susijęs su leidimų išdavimo procedūromis ir poveikio aplinkai vertinimais, įgūdžių spragos.

                  20.

                  Įgyvendindamos šias rekomendacijas, valstybės narės turėtų taikyti šio dokumento priede pateiktų gairių I skyriaus 4 skirsnyje aprašytą praktiką.

         GERESNIS VIETŲ PROJEKTAMS PARINKIMAS IR PLANAVIMAS

                  21.

                  Valstybės narės turėtų skubiai nustatyti atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektams tinkamas sausumos ir jūrų zonas, atitinkančias jų nacionalinius energetikos ir klimato srities veiksmų planus ir jų indėlį siekiant patikslinto 2030 m. atsinaujinančiųjų išteklių energijos tikslo. Šiame kartografavimo procese turėtų būti nustatytos riboto dydžio aiškiai apibrėžtos zonos, ypač tinkamos atsinaujinančiųjų išteklių infrastruktūrai diegti (atsinaujinantiesiems energijos ištekliams naudoti tinkamiausios zonos), kiek įmanoma vengiant aplinkos požiūriu vertingų teritorijų ir teikiant pirmenybę, inter alia, žemės ūkiui nenaudojamai nualintai žemei. Šiuo tikslu valstybės narės raginamos naudotis atnaujintais duomenų rinkiniais Energetikos ir pramonės geografijos laboratorijoje (10) (EIGL).

                  22.

                  Neliečiamas zonas, kuriose atsinaujinančiųjų išteklių energetikos infrastruktūros diegti negalima, valstybės narės turėtų apriboti iki minimumo. Jos turėtų pateikti aiškią ir skaidrią informaciją apie atstumo iki būstų ir karinės ar civilinės aviacijos zonų apribojimus ir pagrįstą jų pagrindimą. Apribojimai turėtų būti pagrįsti įrodymais ir nustatyti taip, kad atitiktų numatytą paskirtį, bet sykiu paliktų kuo daugiau erdvės projektams įgyvendinti, atsižvelgiant į kitus teritorijų planavimo suvaržymus.

                  23.

                  Valstybės narės turėtų, kiek teisiškai įmanoma, racionalizuoti atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektų poveikio aplinkai vertinimo reikalavimus, taikydamos turimas technines gaires dėl atsinaujinančiųjų išteklių energetikos plėtros suderinimo su Sąjungos aplinkos teisės aktais ir į bendrą procedūrą sujungdamos poveikio aplinkai vertinimą su kitais reikalaujamais aplinkosauginiais vertinimais. Siekdamos pagerinti poveikio aplinkai vertinimo proceso kokybę, valstybės narės turėtų sistemingai apibrėžti jo apimtį (11) arba nustatyti, kad jis būtų privalomas.

                  24.

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad kliūtimi plėtoti atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektus netaptų pavienių laukinių paukščių ir pagal Tarybos direktyvą 92/43/EEB (12) saugomų rūšių egzempliorių žūtis ar sutrikdymas, reikalaudamos, kad į tokius projektus prireikus būtų įtrauktos poveikio mažinimo priemonės, kuriomis, kiek įmanoma, būtų veiksmingai užkertamas kelias žūtims ar sutrikdymui, stebint jų veiksmingumą ir, atsižvelgiant į gautą stebėsenos informaciją, imantis tolesnių priemonių, kurių reikia siekiant užtikrinti, kad atitinkamos rūšies populiacijai nebūtų daromas didelis neigiamas poveikis. Tokiu atveju atsitiktinis atskirų egzempliorių nužudymas ar sutrikdymas neturėtų būti laikomas tyčiniu, todėl jam neturėtų būti taikoma Direktyvos 92/43/EEB 12 straipsnio 1 dalis ar Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/147/EB (13) 5 straipsnis.

                  25.

                  Valstybės narės turėtų raginti kuo anksčiau į teritorinių planų rengimą įsitraukti visuomenę, skatinti daugeriopą vietų naudojimą ir užtikrinti sprendimų, kur ir kaip gali būti statoma arba diegiama atsinaujinančiųjų išteklių energetikos infrastruktūra, įskaitant nedidelius įrenginius savivaldybių lygmeniu, skaidrumą. Valstybės narės turėtų vykdyti koordinuotą tinklų ir energijos gamybos iš atsinaujinančiųjų išteklių pajėgumų planavimą visais lygmenimis, be kita ko, vykdant regioninį bendradarbiavimą.

                  26.

                  Įgyvendindamos šias rekomendacijas, valstybės narės turėtų taikyti šio dokumento priede pateiktų gairių I skyriaus 5 skirsnyje aprašytą praktiką.

         LENGVESNIS PRIJUNGIMAS PRIE TINKLO

                  27.

                  Valstybės narės, atsižvelgdamos į būsimą paklausą ir poveikio klimatui neutralumo tikslą, turėtų įgyvendinti ilgalaikį tinklo planavimą ir investicijas, atitinkančius energijos gamybos iš atsinaujinančiųjų išteklių pajėgumų plėtros planus.

                  28.

                  Valstybės narės turėtų nustatyti supaprastintas esamų atsinaujinančiųjų išteklių energijos įrenginių modernizavimo procedūras, įskaitant supaprastintas poveikio aplinkai vertinimo procedūras, ir patvirtinti paprastą pranešimo apie prijungimo prie jų tinklo procedūrą, taikomą tais atvejais, kai didelio neigiamo aplinkosauginio ar socialinio poveikio nenumatoma.

                  29.

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad sistemos operatoriai i) paraiškoms dėl prijungimo prie tinklo taikytų skaidrią ir skaitmeninę procedūrą; ii) teiktų informaciją apie tinklo pajėgumus; ir iii) optimizuotų tinklo pajėgumų naudojimą leisdami jį naudoti elektrinėms, kuriose derinamos įvairios viena kitą papildančios technologijos.

                  30.

                  Valstybės narės turėtų suteikti teisinį tikrumą dėl gamtinių dujų vamzdynų pritaikymo vandeniliui, aiškiai nurodydamos, kokių leidimų bus reikalaujama, ir leisdamos išsaugoti galiojančius leidimus.

                  31.

                  Įgyvendindamos šias rekomendacijas, valstybės narės turėtų taikyti šio dokumento priede pateiktų gairių I skyriaus 6 skirsnyje aprašytą praktiką.

         NOVATORIŠKI PROJEKTAI

                  32.

                  Valstybės narės raginamos sukurti apribotą bandomąją reglamentavimo aplinką, kad būtų galima leisti tikslines nacionalinės, regioninės ar vietos teisėkūros ar reguliavimo sistemos, susijusios su novatoriškomis technologijomis, produktais, paslaugomis ar metodais, taikymo išimtis, siekiant sudaryti palankesnes sąlygas išduoti leidimus, kuriais prisidedama prie atsinaujinančiųjų išteklių energijos gamybos bei kaupimo ir kitų priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimo technologijų diegimo ir integravimo į sistemą, laikantis Sąjungos teisės aktų.

         PALANKESNĖS SĄLYGOS ELEKTROS ENERGIJOS PIRKIMO SUTARTIMS

                  33.

                  Valstybės narės turėtų skubiai pašalinti bet kokias nepagrįstas administracines ar rinkos kliūtis įmonių sudaromoms atsinaujinančiųjų išteklių energijos pirkimo sutartims, visų pirma siekdamos, kad tokios sutartys sparčiau išpopuliarėtų tarp mažųjų ir vidutinių įmonių.

                  34.

                  Valstybės narės turėtų parengti, suplanuoti ir įgyvendinti paramos sistemas (ir kilmės garantijas) taip, kad jos būtų suderinamos su atsinaujinančiųjų išteklių energijos pirkimo sutartimis, jas papildytų ir įgalintų jas sudaryti.

                  35.

                  Įgyvendindamos šias rekomendacijas, valstybės narės turėtų taikyti šio dokumento priede pateiktų gairių II skyriuje aprašytą praktiką.

         STEBĖSENA, ATASKAITŲ TEIKIMAS IR PERŽIŪRA

                  36.

                  Valstybės narės turėtų įsteigti kontaktinį centrą, kuriam būtų pavesta reguliariai stebėti pagrindines leidimų išdavimo proceso kliūtis ir spręsti problemas, su kuriomis susiduria atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektų plėtotojai.

                  37.

                  Valstybės narės kas dvejus metus, pradedant 2023 m. kovo mėn., integruotose nacionalinėse energetikos ir klimato srities pažangos ataskaitose, kurios turi būti teikiamos pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2018/1999 (14) 17 straipsnį, turėtų pateikti Komisijai visą turimą išsamią informaciją apie šios rekomendacijos įgyvendinimo pažangą.

                  38.

                  Praėjus dvejiems metams nuo šios rekomendacijos priėmimo dienos, Komisija, atsižvelgdama į valstybių narių pateiktą informaciją, peržiūrės šios rekomendacijos įgyvendinimo pažangą ir įvertins, ar reikalingos papildomos priemonės.

         Priimta Briuselyje 2022 m. gegužės 18 d.

               Komisijos vardu

            Kadri SIMSON

               Komisijos narė

         (1)  2021 m. birželio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2021/1119, kuriuo nustatoma poveikio klimatui neutralumo pasiekimo sistema ir iš dalies keičiami reglamentai (EB) Nr. 401/2009 ir (ES) 2018/1999 (Europos klimato teisės aktas) (OL L 243, 2021 7 9, p. 1).

         (2)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Europos Vadovų Tarybai, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „„REPowerEU“: bendri Europos veiksmai įperkamesnei energijai bei saugesnei ir tvaresnei energetikai užtikrinti“, COM(2022)108 final.

         (3)  2001 m. rugsėjo 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/77/EB dėl elektros, pagamintos iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių, skatinimo elektros energijos vidaus rinkoje (OL L 283, 2001 10 27, p. 33).

         (4)  2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/28/EB dėl skatinimo naudoti atsinaujinančių išteklių energiją, iš dalies keičianti bei vėliau panaikinanti Direktyvas 2001/77/EB ir 2003/30/EB (OL L 140, 2009 6 5, p. 16).

         (5)  2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/2001 dėl skatinimo naudoti atsinaujinančiųjų išteklių energiją (OL L 328, 2018 12 21, p. 82).

         (6)  2021 m. vasario 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2021/240, kuriuo nustatoma techninės paramos priemonė (OL L 57, 2021 2 18, p. 1).

         (7)  2014 m. liepos 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/89/ES, kuria nustatoma jūrinių teritorijų planavimo sistema (OL L 257, 2014 8 28, p. 135).

         (8)  Žr. 2022 m. gegužės 3 d. Komisijos ataskaitą dėl Jūrinių teritorijų planavimo direktyvos įgyvendinimo pažangos, COM(2022) 185.

         (9)  https://energy-industry-geolab.jrc.ec.europa.eu/

         (10)  https://ec.europa.eu/energy-industry-geography-lab

         (11)  Apimties apibrėžimas – nuomonės dėl aplinkos informacijos, kuri turi būti pateikta kaip poveikio aplinkai vertinimo ataskaita, apimties ir išsamumo pateikimas.

         (12)  1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyva 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (OL L 206, 1992 7 22, p. 7).

         (13)  2009 m. lapkričio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/147/EB dėl laukinių paukščių apsaugos (OL L 20, 2010 1 26, p. 7).

         (14)  2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2018/1999 dėl energetikos sąjungos ir klimato politikos veiksmų valdymo, kuriuo iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (EB) Nr. 663/2009 ir (EB) Nr. 715/2009, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 94/22/EB, 98/70/EB, 2009/31/EB, 2009/73/EB, 2010/31/ES, 2012/27/ES ir 2013/30/ES, Tarybos direktyvos 2009/119/EB ir (ES) 2015/652 ir panaikinamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 525/2013 (OL L 328, 2018 12 21, p. 1).


title: Komisijos rekomendacija (ES) 2022/758 2022 m. balandžio 27 d. dėl žurnalistų ir žmogaus teisių gynėjų, užsiimančių visuomenine veikla, apsaugos nuo akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų (strateginių ieškinių dėl visuomenės dalyvavimo)

text:
               2022 5 17

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 138/30

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2022/758
      2022 m. balandžio 27 d.
      dėl žurnalistų ir žmogaus teisių gynėjų, užsiimančių visuomenine veikla, apsaugos nuo akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų (strateginių ieškinių dėl visuomenės dalyvavimo)
      EUROPOS KOMISIJA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
      kadangi:

                  (1)

                  Europos Sąjungos sutarties 2 straipsnyje nustatyta, kad Sąjunga yra grindžiama šiomis vertybėmis: pagarba žmogaus orumui, laisve, demokratija, lygybe, teisine valstybe ir pagarba žmogaus teisėms, įskaitant mažumoms priklausančių asmenų teises;

                  (2)

                  Europos Sąjungos sutarties 10 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad kiekvienas Sąjungos pilietis turi teisę dalyvauti demokratiniame Sąjungos gyvenime. Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje (toliau – Chartija) numatytos, inter alia, teisės į privatų ir šeimos gyvenimą (7 straipsnis), asmens duomenų apsaugą (8 straipsnis), saviraiškos ir informacijos laisvę, kuri apima pagarbą žiniasklaidos laisvei ir pliuralizmui (11 straipsnis), taip pat teisę į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą (47 straipsnis);

                  (3)

                  teisė į saviraiškos ir informacijos laisvę, kaip nustatyta Chartijos 11 straipsnyje, apima teisę turėti savo įsitikinimus ir gauti bei skleisti informaciją ir idėjas nesikišant valdžios institucijoms ir nepaisant valstybių sienų. Nors tai nėra absoliuti teisė, bet kokie jos apribojimai turi būti nustatyti įstatymu, nepažeisti šios teisės esmės ir būti nustatomi tik tuo atveju, jei jie yra būtini ir tikrai atitinka Sąjungos pripažintus bendrus interesus arba yra reikalingi kitų teisėms ir laisvėms apsaugoti (Chartijos 52 straipsnio 1 dalis);

                  (4)

                  vadovaujantis Chartijos 52 straipsnio 3 dalimi ir su Chartija susijusiais išaiškinimais, Chartijos 11 straipsniui turėtų būti suteikta Europos žmogaus teisių konvencijos 10 straipsnio dėl saviraiškos ir informacijos laisvės, kaip jį aiškina Europos Žmogaus Teisių Teismas, reikšmė ir taikymo sritis. Europos žmogaus teisių konvencijos 10 straipsniu saugoma saviraiškos ir informacijos laisvė. Bet koks apribojimas Europos žmogaus teisių konvencijos taikymo srityje turi būti nustatytas įstatymu, būtinas demokratinėje visuomenėje ir priimtas siekiant teisėtų tikslų, nustatytų Europos žmogaus teisių konvencijos 10 straipsnio 2 dalyje;

                  (5)

                  Europos žmogaus teisių konvencijoje susitariančiosioms valstybėms taip pat nustatyta pozityvi pareiga apsaugoti žiniasklaidos laisvę ir pliuralizmą ir sukurti palankią aplinką dalyvauti viešose diskusijose (1). Europos Žmogaus Teisių Teismo praktikoje nurodyta, kad saviraiškos laisvė yra vienas iš esminių demokratinės visuomenės pagrindų, ir ji taikoma ne tik informacijai arba idėjoms, kurioms pritariama arba kurios laikomos nepavojingomis ar nereikšmingomis, bet ir informacijai bei idėjoms, kurios kelia pavojų, šokiruoja arba trikdo valstybę ar visuomenės dalį (2). Be to, jis paaiškino, kad „demokratinėje visuomenėje net mažos ir neoficialios kampanijų grupės <...> turi turėti galimybę veiksmingai vykdyti savo veiklą“ ir kad „yra stiprus viešasis interesas sudaryti sąlygas tokioms grupėms ir pavieniams asmenims už vyraujančios krypties ribų prisidėti prie viešų diskusijų skleidžiant informaciją ir idėjas bendro viešojo intereso klausimais“ (3);

                  (6)

                  žurnalistai atlieka svarbų vaidmenį skatindami viešas diskusijas ir skleisdami bei priimdami informaciją, nuomones ir idėjas (4). Labai svarbu, jog jiems būtų suteikta reikiama erdvė, kad jie galėtų prisidėti prie atvirų, laisvų ir sąžiningų diskusijų ir kovoti su dezinformacija bei kitokiu manipuliaciniu kišimusi, be kita ko, trečiųjų šalių subjektų. Žurnalistams turėtų būti suteikta galimybė veiksmingai vykdyti savo veiklą siekiant užtikrinti, kad piliečiai galėtų susipažinti su nuomonių įvairove Europos demokratinėse valstybėse;

                  (7)

                  žmogaus teisių gynėjai taip pat atlieka svarbų vaidmenį Europos demokratinėse valstybėse, visų pirma puoselėjant pagrindines teises, demokratines vertybes, socialinę įtrauktį, aplinkos apsaugą ir teisinę valstybę. Jie turėtų turėti galimybę aktyviai dalyvauti visuomeniniame gyvenime ir, nebijodami bauginimo, reikšti savo nuomonę politikos klausimais bei dalyvaudami sprendimų priėmimo procesuose. Žmogaus teisių gynėjai yra asmenys ar organizacijos, kurios gina pagrindines teises ir įvairias kitas teises, įskaitant aplinkos ir klimato teises, moterų teises, LGBTIQ teises, žmonių, priklausančių rasinei ar etninei mažumai, teises, darbo teises ar religines laisves;

                  (8)

                  kuriant sveiką ir klestinčią demokratinę valstybę, reikia, kad žmonės galėtų aktyviai dalyvauti viešose diskusijose. Siekiant užtikrinti prasmingą dalyvavimą, žmonėms reikia turėti galimybę gauti patikimą informaciją, leidžiančią jiems susidaryti savo nuomonę ir naudotis savo sprendimu viešojoje erdvėje, kurioje galima laisvai reikšti skirtingą požiūrį;

                  (9)

                  siekiant skatinti šią aplinką, svarbu apsaugoti žurnalistus ir žmogaus teisių gynėjus nuo akivaizdžiai nepagrįstų ir piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą (angl. SLAPP). Tokie teismo procesai yra arba akivaizdžiai nepagrįsti, arba visiškai ar iš dalies nepagrįsti, turintys piktnaudžiavimo požymių, kurie pagrindžia prielaidą, kad pagrindinis teismo proceso tikslas – užkirsti kelią visuomenės dalyvavimui, jį apriboti arba bausti už jį. Tokio piktnaudžiavimo požymiai yra neproporcingas, perteklinis arba nepagrįstas reikalavimas ar jo dalis, keli ieškovo pareikšti reikalavimai, susiję su panašiais klausimais, arba ieškovo ar jo atstovų vykdomas bauginimas, priekabiavimas ar grasinimai prieš pradedant akivaizdžiai nepagrįstą ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesą. Tokios bylos yra piktnaudžiavimas teismo procesu ir nereikalinga našta teismams, nes jomis siekiama ne teisingumo, o priekabiauti prie atsakovų ir juos nutildyti. Ilgas procesas – našta nacionalinėms teismų sistemoms;

                  (10)

                  akivaizdžiai nepagrįsti ir piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai, nukreipti prieš visuomenės dalyvavimą, gali pasireikšti įvairiomis teisinio piktnaudžiavimo formomis, daugiausia civilinėse ar baudžiamosiose bylose, taip pat administracinės teisės bylose, ir gali būti grindžiami įvairiais pagrindais;

                  (11)

                  tokius teismo procesus dažnai inicijuoja įtakingi asmenys ar subjektai (pvz., lobistų grupės, korporacijos ir valstybės organai), bandydami nutildyti viešas diskusijas. Jie dažnai susiję su bylos šalių galios disbalansu, kai ieškovo padėtis, pavyzdžiui, finansiniu ar politiniu požiūriu, yra stipresnė nei atsakovo. Esant galios disbalansui, nors tai nėra būtina akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų sudėtinė dalis, gerokai padidėja teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, žalingas poveikis ir atgrasomasis poveikis;

                  (12)

                  akivaizdžiai nepagrįsti arba piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai, nukreipti prieš visuomenės dalyvavimą, gali turėti neigiamo poveikio žurnalistų ir visų pirma žmogaus teisių gynėjų patikimumui bei reputacijai ir išeikvoti jų finansinius bei kitus išteklius. Jie gali turėti neigiamų psichologinių pasekmių asmenims, kurių atžvilgiu vyksta šie procesai, ir jų šeimos nariams. Akivaizdžiai nepagrįsti arba piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai, nukreipti prieš visuomenės dalyvavimą, kelia pavojų žurnalistų ir žmogaus teisių gynėjų gebėjimui vykdyti savo veiklą. Dėl tokių procesų informacijos, susijusios su viešuoju interesu, paskelbimas gali būti atidėtas arba visiškai neįmanomas. Tokių procesų egzistavimas apskritai gali turėti atgrasomojo poveikio žurnalistų ir visų pirma žmogaus teisių gynėjų darbui, nes gali prisidėti prie savicenzūros laukiant galimų teismo procesų ateityje, dėl to nukenčia viešos diskusijos, ir tai nėra naudinga visai visuomenei. Teismo procesų trukmė, finansinis spaudimas ir baudžiamųjų sankcijų grėsmė yra veiksmingos priemonės siekiant įbauginti ir nutildyti kritišką nuomonę;

                  (13)

                  asmenys, kurių atžvilgiu vykdomi akivaizdžiai nepagrįsti ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai, nukreipti prieš visuomenės dalyvavimą, dažnai susiduria su tuo pačiu metu keliose jurisdikcijose vykstančiais keliais teismo procesais. Teismo procesas, pradėtas vienos valstybės narės jurisdikcijoje prieš asmenį, gyvenantį kitoje valstybėje narėje, atsakovui paprastai yra sudėtingesnis ir brangesnis. Akivaizdžiai nepagrįstuose arba piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesuose, nukreiptuose prieš visuomenės dalyvavimą, dalyvaujantys ieškovai taip pat gali naudotis procesinėmis priemonėmis, kad padidintų bylinėjimosi trukmę ir išlaidas, ir kelti bylas toje jurisdikcijoje, kuri, jų nuomone, yra palanki jų bylai, o ne tinkamiausiame ieškiniui nagrinėti teisme;

                  (14)

                  Europos Sąjungoje daugėja akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą. Remiantis neseniai atliktais tyrimais (5), tokiais teismo procesais vis dažniau naudojamasi įvairiose valstybėse narėse;

                  (15)

                  2020 m. lapkričio 25 d. rezoliucijoje (6) Europos Parlamentas pasmerkė SLAPP naudojimą siekiant nutildyti ar įbauginti tiriamosios žurnalistikos atstovus ir žiniasklaidos priemones ir sukurti baimės aplinką, susijusią su jų pranešimais tam tikromis temomis, bei paragino Komisiją pateikti pasiūlymą, kaip užkirsti tam kelią. 2021 m. lapkričio 11 d. rezoliucijoje (7)„Demokratijos ir žiniasklaidos laisvės bei pliuralizmo stiprinimas ES: netinkamas civilinės ir baudžiamosios teisės veiksmų naudojimas siekiant užtildyti žurnalistus, NVO ir pilietinę visuomenę“ Europos Parlamentas dar kartą pabrėžė, kad šis reiškinys plinta ir kad reikia imtis veiksmingų nuo jo nukentėjusių asmenų apsaugos visoje Sąjungoje priemonių;

                  (16)

                  Europos Tarybos žurnalistikos apsaugos ir žurnalistų saugumo skatinimo platformoje (8) taip pat pranešama apie tai, kad daugėja perspėjimų apie rimtas grėsmes žurnalistų saugumui ir žiniasklaidos laisvei Europoje, įskaitant daugybę teisminio bauginimo atvejų. Europos Tarybos žurnalistikos apsaugos ir žurnalistų saugumo skatinimo platformos asociacijų partnerių 2021 m. metinėje ataskaitoje pabrėžiama, kad 2020 m., palyginti su ankstesniais metais, gerokai padaugėjo su SLAPP susijusių perspėjimų, apie kuriuos pranešta: išaugo tiek perspėjimų, tiek atitinkamų Europos Tarybos valstybių narių jurisdikcijų skaičius (9). Europos Taryba 2016 m. balandžio 13 d. Rekomendacijoje dėl žurnalistikos apsaugos ir žurnalistų bei kitų žiniasklaidos subjektų saugumo (10) rekomendavo savo valstybėms narėms imtis reikiamų teisėkūros ir (arba) kitų priemonių, kad būtų užkirstas kelias šališkam, nepagrįstam ar piktavališkam teisės ir teisinio proceso naudojimui siekiant įbauginti ir nutildyti žurnalistus ir kitus žiniasklaidos subjektus;

                  (17)

                  Komisijos 2020 (11) ir 2021 m. (12) teisinės valstybės principo taikymo ataskaitose pabrėžiama, kad kai kuriose valstybėse narėse žurnalistai ir kiti subjektai, dalyvaujantys ginant viešąjį interesą, vis dažniau susiduria su įvairių formų grasinimais ir išpuoliais, susijusiais su jų skelbiama informacija ir darbu, taip pat su SLAPP;

                  (18)

                  akivaizdus teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, naudojimo Sąjungoje pavyzdys yra žurnalistės Daphnės Caruanos Galizios atvejis – tuo metu, kai ją nužudė, jos atžvilgiu jau buvo pradėta daugiau kaip 40 civilinių ir baudžiamųjų teismo procesų dėl šmeižto ir garbės bei orumo įžeidimo, susijusių su jos tiriamuoju darbu;

                  (19)

                  2020 m. gruodžio 3 d. Komisijos pateiktame Europos demokratijos veiksmų plane (13) pabrėžiamas esminis laisvos ir pliuralistinės žiniasklaidos vaidmuo demokratinėse valstybėse, taip pat pilietinės visuomenės svarba. Jame, be kita ko, išryškinamas svarbus nepriklausomos ir pliuralistinės žiniasklaidos vaidmuo sudarant sąlygas piliečiams priimti pagrįstus sprendimus, taip pat kovojant su manipuliavimu informacija ir kišimusi į informacinę erdvę, įskaitant dezinformaciją. Atsižvelgdama į tai, Komisija jau priėmė Rekomendaciją (ES) 2021/1534 dėl žurnalistų ir kitų žiniasklaidos specialistų apsaugos, saugumo ir įgalėjimo užtikrinimo Europos Sąjungoje (14). Rekomendacija siekiama visiems žiniasklaidos specialistams užtikrinti saugesnes darbo sąlygas, kad jie galėtų be baimės ir nebauginami dirbti tiek internete, tiek realiame gyvenime. Atsižvelgiant į didėjančią akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, grėsmę, keliamą žiniasklaidos laisvei ir visuomenės dalyvavimui, Sąjunga turėtų parengti nuoseklų ir veiksmingą kovos su tokiais procesais metodą. Šia rekomendacija papildoma Rekomendacija (ES) 2021/1534, pateikiant konkrečias rekomendacijas dėl akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą. Į jos taikymo sritį patenka ne tik žurnalistų ir kitų žiniasklaidos specialistų, bet ir žmogaus teisių gynėjų apsauga. Šia rekomendacija turėtų būti šalinama konkreti grėsmė, kurią kelia akivaizdžiai nepagrįsti ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai, nukreipti prieš visuomenės dalyvavimą, ir taip remiamas tinkamas stabdžių ir atsvarų sistemos veikimas sveikos demokratijos sąlygomis. Ji turėtų teikti gaires valstybėms narėms imantis veiksmingų, tinkamų ir proporcingų priemonių klausimams, susijusiems su tokiais teismo procesais, spręsti ir šiomis aplinkybėmis užtikrinti visų pirma žurnalistų ir žmogaus teisių gynėjų apsaugą. Rekomenduojamos priemonės turėtų apimti informuotumo didinimą ir dalykinių žinių plėtojimą, visų pirma tarp teisės specialistų ir asmenų, kurių atžvilgiu vyksta akivaizdžiai nepagrįsti ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai, nukreipti prieš visuomenės dalyvavimą, siekiant užtikrinti, kad asmenys, kurių atžvilgiu vyksta tokie procesai, galėtų gauti paramą, ir remti sustiprintą stebėseną;

                  (20)

                  kad būtų galima teikti veiksmingą apsaugą nuo akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, ir užkirsti kelią šio reiškinio įsigalėjimui Sąjungoje, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad jų atitinkamose teisinėse sistemose, kuriomis reglamentuojami civiliniai, baudžiamieji, komerciniai ir administraciniai procesai, būtų numatytos būtinos apsaugos priemonės klausimams, susijusiems su tokiais teismo procesais, spręsti, visapusiškai gerbiant demokratines vertybes ir pagrindines teises, įskaitant teisę į teisingą bylos nagrinėjimą ir teisę į saviraiškos laisvę. Siekdamos nuoseklios ir veiksmingos apsaugos nuo akivaizdžiai nepagrįstų teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad tokį teismo procesą būtų galima nutraukti anksčiau. Jos taip pat turėtų siekti, kad būtų numatytos kitos teisių gynimo priemonės dėl piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, t. y. bylinėjimosi išlaidų priteisimas, o tai reiškia, kad ieškovas, pateikęs teismui piktnaudžiaujamojo pobūdžio ieškinį dėl visuomenės dalyvavimo, gali būti įpareigotas padengti visas proceso išlaidas, atlyginti žalą bet kuriam fiziniam ar juridiniam asmeniui, patyrusiam žalą dėl piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo proceso, nukreipto prieš visuomenės dalyvavimą, ir galimybę skirti veiksmingas, proporcingas ir atgrasomas sankcijas bylos šaliai, kuri teismui pateikė piktnaudžiaujamojo pobūdžio ieškinį dėl visuomenės dalyvavimo. Suteikiant teismams galimybę skirti sankcijas siekiama pagrindinio tikslo – atgrasyti potencialius ieškovus nuo piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, inicijavimo. Tokios sankcijos turėtų būti proporcingos nustatytiems piktnaudžiavimo veiksmams. Nustatydami sankcijų dydį, teismai galėtų atsižvelgti į galimą žalingą ar atgrasomąjį teismo proceso poveikį visuomenės dalyvavimui, taip pat į reikalavimų pobūdį, į tai, ar ieškovas panašiais klausimais inicijavo kelis ar bendrus teismo procesus, ir į bandymus įbauginti, persekioti atsakovą arba jam ar jai grasinti;

                  (21)

                  valstybės narės turėtų stengtis į savo nacionalinės teisės aktus įtraukti vidaus bylų apsaugos priemones, panašias į tas, kurios įtrauktos į Sąjungos priemones klausimams, susijusiems su akivaizdžiai nepagrįstais ir piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesais, nukreiptais prieš visuomenės dalyvavimą, spręsti nagrinėjant tarpvalstybinio pobūdžio civilines bylas. Tai užtikrintų nuoseklią ir veiksmingą apsaugą nuo tokių teismo procesų ir padėtų užkirsti kelią šio reiškinio įsigalėjimui Sąjungoje;

                  (22)

                  valstybės narės turėtų konkrečiai peržiūrėti savo teisines sistemas, taikomas garbės ir orumo įžeidimo atvejais, siekdamos užtikrinti, kad ieškovai negalėtų taikyti esamų sąvokų ir apibrėžčių prieš žurnalistus ar žmogaus teisių gynėjus vykstant akivaizdžiai nepagrįstiems ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesams, nukreiptiems prieš visuomenės dalyvavimą;

                  (23)

                  siekdamos išvengti atgrasomojo poveikio viešosioms diskusijoms, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad sankcijos už garbės ir orumo įžeidimą nebūtų pernelyg didelės ir neproporcingos. Jos turėtų skirti ypatingą dėmesį Europos Tarybos gairėms ir rekomendacijoms (15), susijusioms su teisiniu garbės ir orumo įžeidimo kriminalizavimo, visų pirma taikant baudžiamąją teisę, pagrindu. Atsižvelgiant į tai, valstybės narės raginamos savo teisinėje sistemoje panaikinti įkalinimo bausmes už garbės ir orumo įžeidimą. Europos Tarybos Parlamentinė Asamblėja savo Rezoliucijoje 1577 (2007) (16) paragino valstybes nares, kuriose vis dar numatytos laisvės atėmimo bausmės už garbės ir orumo įžeidimą, nedelsiant jas panaikinti, net jei jos iš tikrųjų nėra skiriamos. Valstybės narės taip pat skatinamos teikti pirmenybę administracinės ar civilinės teisės taikymui nagrinėjant garbės ir orumo įžeidimo bylas, jeigu tokių nuostatų baudžiamasis poveikis yra mažesnis nei baudžiamosios teisės nuostatų (17);

                  (24)

                  garbės ir orumo įžeidimo bylų nagrinėjimas taikant baudžiamąją teisę turėtų būti vykdomas tik kaip kraštutinė priemonė; vietoj to pirmenybė turėtų būti teikiama atsakomybei pagal administracinę arba civilinę teisę, vadovaujantis tarptautinių organizacijų rekomendacijomis. Jungtinių Tautų Žmogaus teisių komitetas (18) ir Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija (19) rekomendavo pašalinti garbės ir orumo įžeidimą iš baudžiamosios teisės statutų. Europos Taryba taip pat išreiškė abejonių šiuo klausimu (20);

                  (25)

                  teisė į asmens duomenų apsaugą papildomai konkretizuojama Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) 2016/679 (21). Teisė į asmens duomenų apsaugą nėra absoliuti. BDAR 85 straipsnyje nustatyta, kad pagal valstybių narių teisę teisė į asmens duomenų apsaugą turi būti suderinta su teise į saviraiškos ir informacijos laisvę, įskaitant duomenų tvarkymą žurnalistikos tikslais ir akademinės, meninės ar literatūrinės saviraiškos tikslais;

                  (26)

                  valstybės narės turėtų skatinti savireguliavimo įstaigas ir teisės specialistų asociacijas su šia rekomendacija prireikus suderinti savo deontologijos standartus, įskaitant elgesio kodeksus. Valstybės narės taip pat turėtų užtikrinti, kad atitinkamais atvejais deontologijos standartai, kuriais, siekiant teisinio proceso sąžiningumo, norima atgrasyti teisės specialistus nuo veiksmų, kurie gali būti laikomi piktnaudžiavimu procesu arba piktnaudžiavimu kitomis profesinėmis pareigomis, arba tuos veiksmus uždrausti, ir deontologijos standartus atitinkančios drausminės sankcijos apimtų akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą. Kartu turėtų būti vykdoma atitinkama informuotumo didinimo ir mokymo veikla, siekiant gilinti žinias apie esamus deontologijos standartus, kurie yra susiję su akivaizdžiai nepagrįstais ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesais, nukreiptais prieš visuomenės dalyvavimą, ir didinti jų veiksmingumą;

                  (27)

                  teisės specialistai yra pagrindiniai subjektai, dalyvaujantys akivaizdžiai nepagrįstuose ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesuose, nukreiptuose prieš visuomenės dalyvavimą, kaip bylos šalių atstovai arba asmenų persekiojimą vykdantys ar ginčus nagrinėjantys subjektai. Todėl labai svarbu, kad jie turėtų tam reikalingų žinių ir įgūdžių. Valstybės narės turėtų remti šiuos teisės specialistus ir pasiūlyti jiems mokymosi galimybių. Mokymas galėtų iš esmės ugdyti jų žinias ir gebėjimus nustatyti akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą, įskaitant tuos, kurie yra susiję su trečiąja šalimi, ir tinkamai reaguoti. Toks mokymas turėtų būti skirtas visų teismo lygmenų teisminėms institucijoms ir teisminių institucijų darbuotojams, įskaitant teisėjus, prokurorus, teismų ir prokuratūrų darbuotojus, taip pat visus kitus teisingumo srities specialistus, susijusius su teisminėmis institucijomis ar kitaip dalyvaujančius vykdant teisingumą, neatsižvelgiant į nacionalinėje teisėje pateiktą apibrėžtį, teisinį statusą ar vidaus organizacinę struktūrą, regioniniu ir vietos lygmenimis, jeigu akivaizdžiai nepagrįstas arba piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesas, nukreiptas prieš visuomenės dalyvavimą, gali būti inicijuojamas pirmojoje instancijoje. Toks mokymas taip pat turėtų būti skirtas kitiems teisės specialistams, pavyzdžiui, kvalifikuotiems advokatams. Vietos mokymo pajėgumų plėtojimas gali padėti užtikrinti ilgalaikį mokymo tvarumą;

                  (28)

                  įtraukus į tokį mokymą žurnalistus, spaudos tarybos narius, žiniasklaidos specialistus ir žmogaus teisių gynėjus, jie galėtų atpažinti tokius teismo procesus ir įgytų svarbių teisinių įgūdžių, kurie mažintų riziką įsitraukti į akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą, arba įgytų daugiau žinių ir galėtų geriau spręsti šią problemą. Tai taip pat galėtų suteikti jiems galimybę aktyviai teikti ataskaitas apie SLAPP. Žurnalistų mokymas taip pat turėtų būti grindžiamas nacionalinių spaudos ar žiniasklaidos tarybų nustatytais etikos standartais ir gairėmis. Siekiant prisidėti prie bendro gebėjimų stiprinimo ir gerinti institucinį atsaką į akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą, į tokius mokymus taip pat galėtų būti įtrauktos duomenų apsaugos institucijos, nacionalinės žmogaus teisių institucijos, ombudsmeno institucijos ir valstybinės žiniasklaidos reguliavimo įstaigos;

                  (29)

                  teisinio mokymo paslaugų teikėjai ir teisės specialistų asociacijos yra labai gerai pasiruošę rengti mokymus apie akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą, taip pat nustatyti tokio mokymo tikslus ir įvertinti tinkamiausią mokymo metodiką. Teisės specialistų organizuojami mokymai kitiems teisės specialistams suteikia galimybę visiems mokytis vienoje grupėje, geriau dalytis patirtimi ir skatinti tarpusavio pasitikėjimą. Turėtų būti skatinamas keitimasis atitinkama praktika Europos lygmeniu, be kita ko, remiant Komisijai ir dalyvaujant Europos teisėjų mokymo tinklui (ETMT). Praktikuojančių teisininkų ir jų profesinių asociacijų dalyvavimas – nuo poreikių analizavimo iki rezultatų vertinimo – yra itin svarbus siekiant užtikrinti mokymo veiklos veiksmingumą ir tvarumą;

                  (30)

                  mokymuose turėtų būti nagrinėjami saviraiškos ir informacijos laisvės bei kitų pagrindinių teisių klausimai pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartiją, Europos žmogaus teisių konvenciją ir nacionalinę teisę ir turėtų būti pateiktos praktinės rekomendacijos, kaip taikyti atitinkamą teismų praktiką, taip pat pagrindinių teisių, įskaitant saviraiškos laisvę, procesinių apsaugos priemonių ir kitų atitinkamų nacionalinės teisės nuostatų apribojimus ir atsižvelgti į jų sąsajas. Reikėtų tinkamai atsižvelgti į Europos Tarybos vadovą praktikuojantiems teisininkams dėl teisės į saviraiškos laisvę apsaugos pagal EŽTK (22);

                  (31)

                  mokymai, be kita ko, turėtų būti skirti asmens duomenų, kurie gali būti naudojami siekiant inicijuoti akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą, apsaugai. Taip pat turėtų būti sprendžiamas manipuliavimo informacija ir kišimosi, įskaitant dezinformaciją, klausimas;

                  (32)

                  rengiant mokymus reikėtų atsižvelgti į nacionalinę teisinę sistemą ir aplinkybes. Struktūruotai ir nuosekliai derinant tai su Europos Tarybos parengtomis rekomendacijomis, asmenų, prieš kuriuos naudojami akivaizdžiai nepagrįsti ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai, nukreipti prieš visuomenės dalyvavimą, parodymais ir kitų valstybių narių geriausia patirtimi, būtų galima prisidėti prie sėkmingų mokymosi tikslų, susijusių su mokymu apie akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus. Mokymai taip pat gali būti naudojami siekiant skatinti valstybių narių keitimąsi geriausia patirtimi;

                  (33)

                  kad būtų galima įtraukti platesnę auditoriją ir skatinti paramą, rengiant mokymus apie akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą, taip pat reikėtų kuo geriau pasinaudoti naujomis technologijomis, įskaitant mokymą internetu. Tokios mokymo veiklos teikiamą naudą papildytų prieiga prie e. išteklių, naujausia medžiaga ir atskiros mokymosi priemonės, susijusios su atitinkamais teisės aktais ir rekomendacijomis;

                  (34)

                  siekiant skatinti sąsają su panašiomis iniciatyvomis dėl teisės specialistų mokymo, į mokymus susijusiomis temomis, tokiomis kaip saviraiškos laisvė ir teisinė etika, galėtų būti įtraukti mokymo moduliai apie akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą. Turėtų būti skatinama naudoti esamą medžiagą ir mokymo praktiką, pavyzdžiui, siūlomą Europos e. teisingumo portale, UNESCO Pasauliniame teisminių subjektų priemonių rinkinyje (23) ir Europos Tarybos HELP (teisės specialistų švietimas žmogaus teisių klausimais) (24) kursuose internetu;

                  (35)

                  įtraukus akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą, į teisės ir žurnalistikos mokymo programas, teisės specialistams ir žurnalistams būtų suteikta galimybė įgyti daugiau žinių kaip atpažinti tokius procesus ir specialių žinių kaip atitinkamai reaguoti, taip pat būtų remiamas dėstytojų dalykinių žinių ir profesinės kompetencijos ugdymas. Tokias žinias aukštojo mokslo įstaigos galėtų teikti papildomuose kursuose ar seminaruose paskutiniais studijų programos metais, pavyzdžiui, teisės ir žurnalistikos studentams;

                  (36)

                  valstybės narės turėtų remti informuotumo didinimo kampanijas akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, klausimais, kurias, be kita ko, organizuoja nacionaliniai subjektai, įskaitant nacionalines žmogaus teisių institucijas ir pilietinės visuomenės organizacijas;

                  (37)

                  komunikacijos veikla akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, klausimais galėtų apimti publikacijas, pranešimus, viešus susitikimus, konferencijas, praktinius seminarus ir internetinius seminarus;

                  (38)

                  asmenims, kurių atžvilgiu vyksta akivaizdžiai nepagrįsti ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai, nukreipti prieš visuomenės dalyvavimą, dažnai sunku rasti informacijos apie siūlomus pagalbos išteklius. Siekiant palengvinti subjektų ar organizacijų, galinčių teikti pagalbą akivaizdžiai nepagrįstuose ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesuose, identifikavimą ir užtikrinti, kad parama kovojant su tokiais procesais būtų veiksminga, informacija turėtų būti renkama ir prieinama viename punkte, būti nemokama ir lengvai gaunama. Šiuo tikslu kiekviena valstybė narė turėtų įsteigti vieną nacionalinį ryšių punktą, kuris rinktų informaciją apie siūlomus išteklius ir ja dalytųsi;

                  (39)

                  pagrindinis informuotumo apie akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą, didinimo veiklos tikslas turėtų būti informuotumo apie viešosios erdvės, kuri sudaro sąlygas užtikrinti demokratinį dalyvavimą ir suteikia piliečiams galimybę susipažinti su nuomonių įvairove ir patikima informacija, svarbą didinimas;

                  (40)

                  informuotumo didinimo kampanijos turėtų būti koordinuojamos su nacionaliniais ryšių punktais ir kitomis kompetentingomis institucijomis, kad būtų užtikrintas jų veiksmingumas. Jomis taip pat turėtų būti siekiama sąsajos su panašiomis temomis rengiamomis informuotumo didinimo kampanijomis, pavyzdžiui, tomis, kuriose daugiausia dėmesio skiriama atvirų, laisvų ir sąžiningų diskusijų puoselėjimui ir teisės į saviraiškos laisvę apsaugai, ir jos turėtų būti integruojamos į informuotumo didinimo veiklą, skatinant aktyvų piliečių dalyvavimą, nuomonių įvairovę ir galimybę gauti patikimą informaciją. Prireikus taip pat reikėtų siekti informuotumo didinimo kampanijų sąsajos su atsparumo didinimu žiniasklaidos, informacinio raštingumo, žurnalistikos standartų ir faktų tikrinimo srityse, atsižvelgiant į kovos su dezinformacija, manipuliavimu informacija ir kišimusi, be kita ko, iš užsienio, priemones. Tikslinė auditorija galėtų apimti, inter alia, konkrečias grupes, pavyzdžiui, žiniasklaidos specialistus, teisės specialistus ir pilietinės visuomenės organizacijų narius, komunikacijos specialistus, akademinės bendruomenės atstovus, ekspertų grupes, politikus, valstybės tarnautojus, valdžios institucijas ir privačiąsias bendroves;

                  (41)

                  valstybės narės turėtų stengtis visomis, jų nuomone, tinkamomis priemonėmis užtikrinti informacijos apie procesines ir kitas apsaugos priemones prieinamumą jų nacionalinėse teisinėse sistemose, įskaitant informaciją apie subjektus ar įstaigas, į kuriuos galima kreiptis siekiant pagalbos dėl akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą;

                  (42)

                  tokie paramos ištekliai gali būti advokatų kontoros, kurios pro bono gina asmenis, kurių atžvilgiu vyksta akivaizdžiai nepagrįsti ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai, nukreipti prieš visuomenės dalyvavimą, tokią paramą teikiančių universitetų teisės klinikos, organizacijos, kurios registruoja SLAPP ir teikia apie jį ataskaitas, taip pat organizacijos, teikiančios finansinę ir kitokią pagalbą asmenims, prieš kuriuos naudojami akivaizdžiai nepagrįsti ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai;

                  (43)

                  asmenys, prieš kuriuos naudojami akivaizdžiai nepagrįsti ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai, nukreipti prieš visuomenės dalyvavimą, turi būti tinkamai pasirengę, kad galėtų dalyvauti tokiuose procesuose. Taigi būtina plėtoti valstybių narių pajėgumus, kad būtų galima teikti paramą tiems, kurių atžvilgiu rengiami tokie procesai. Valstybės narės turėtų skirti lėšų ir skatinti Sąjungos lygmens finansavimą organizacijoms, teikiančioms rekomendacijas ir paramą asmenims, kurių atžvilgiu vyksta akivaizdžiai nepagrįsti ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai;

                  (44)

                  siekiant geriau kovoti su šiuo reiškiniu, būtina sistemingiau stebėti akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą. Surinkti duomenys turėtų apimti pakankamai informacijos, kad institucijos ir kiti atitinkami suinteresuotieji subjektai galėtų kiekybiškai įvertinti ir geriau suprasti šį reiškinį, be kita ko, siekiant suteikti reikiamą paramą asmenims, kurių atžvilgiu vyksta tie teismo procesai. Valstybės narės, atsižvelgdamos į savo institucinius susitarimus dėl teismų statistikos (25), turėtų pavesti vienai ar daugiau institucijų rinkti ir apibendrinti duomenis apie nacionaliniuose teismuose pradėtus akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą. Šios institucijos gali rinkti duomenis iš kelių suinteresuotųjų subjektų. Siekdamos palengvinti duomenų rinkimą, institucijos, kurioms pavesta rinkti duomenis, gali įsteigti kontaktinius punktus, kad teisminės institucijos, profesinės organizacijos, nevyriausybinės organizacijos, žmogaus teisių gynėjai, žurnalistai ir kiti suinteresuotieji subjektai galėtų dalytis duomenimis apie akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus. Valstybės narės turėtų patikėti vienai iš šių institucijų koordinuoti informaciją ir kasmet iki 2023 m. pabaigos teikti Komisijai nacionaliniu lygmeniu surinktus apibendrintus duomenis. Valstybės narės turėtų užtikrinti atskaitomybę už surinktus duomenis. Šiuo tikslu jos turėtų užtikrinti, kad duomenų rinkimo procesas atitiktų profesinius standartus ir kad institucijos, kurioms pavesta rinkti duomenis ir statistiką, turėtų pakankamai savarankiškumo. Turėtų būti laikomasi duomenų apsaugos reikalavimų;

                  (45)

                  patikėdamos duomenų rinkimą ir ataskaitų teikimą institucijoms, valstybės narės galėtų apsvarstyti galimybę kurti sąsajas su atitinkamomis priemonėmis teisinės valstybės ir pagrindinių teisių apsaugos srityse. Svarbų vaidmenį gali atlikti nacionalinės žmogaus teisių institucijos, jei jos įsteigtos, taip pat kiti subjektai, pavyzdžiui, ombudsmeno tarnybos, lygybės institucijos arba kompetentingos institucijos, pavyzdžiui, paskirtos pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą (ES) 2019/1937 (26). Nacionaliniai ryšių punktai, kurie atlieka paramos išteklių apžvalgą, ir subjektai ar institucijos, kuriems pavesta rinkti ir teikti duomenis, galėtų būti įsteigti toje pačioje organizacijoje, atsižvelgiant į šioje rekomendacijoje aprašytus reikalavimus ir kriterijus;

                  (46)

                  institucijos, kurioms patikėta rinkti duomenis, turėtų prieinamu būdu savo interneto svetainėse ir tam tikrais atvejais kitomis tinkamomis priemonėmis skelbti informaciją apie akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą. Tai darydamos jos turėtų užtikrinti, kad būtų visapusiškai gerbiamos asmenų, įtrauktų į akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą, pagrindinės teisės, įskaitant teisę į privatumą ir asmens duomenų apsaugą;

                  (47)

                  siekiant apibrėžti akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų trukmę, kai tik įmanoma, turėtų būti renkama tiksli informacija apie įvykius, aktus ar veiksmus, kuriais pradėtas ir buvo užbaigtas toks procesas, ir datas, kai jie įvyko. Surinkti duomenys taip pat turėtų apimti, kai tinkama, informaciją apie bylos aplinkybes, pavyzdžiui, kai prieš tą patį atsakovą buvo pakartotinai surengti ankstesni teismo procesai arba juos inicijavo tas pats ieškovas;

                  (48)

                  prireikus Komisijos įsteigta ES kovos su SLAPP ekspertų grupė (27) galėtų padėti visose valstybėse narėse parengti palyginamus kriterijus, kuriuos galėtų lengvai taikyti institucijos, kurioms pavesta rinkti ir teikti duomenis apie akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą;

                  (49)

                  ES kovos su SLAPP ekspertų grupė remia specialistų keitimąsi patirtimi ir žiniomis su SLAPP susijusiais klausimais ir jų sklaidą. Ji, be kita ko, galėtų teikti techninę pagalbą institucijoms steigiant ryšių punktus, rengiant mokymo medžiagą ir organizuojant teisinę pagalbą;

                  (50)

                  Piliečių, lygybės, teisių ir vertybių (angl. CERV) programa, nustatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2021/692 (28), siekiama apsaugoti ir skatinti Sutartyse ir Chartijoje įtvirtintas teises ir vertybes. Siekiant palaikyti ir toliau plėtoti teisinės valstybės principu grindžiamą demokratinę visuomenę, CERV programoje, inter alia, numatyta galimybė finansuoti veiklą, susijusią su gebėjimų stiprinimu ir informuotumu apie Chartiją, įskaitant saviraiškos laisvę. Reglamentu (ES) 2021/692 (29) nustatytoje Teisingumo programoje, inter alia, numatyta galimybė finansuoti veiklą, susijusią su teisėjų mokymu, siekiant puoselėti bendrą teisinę ir teisminę kultūrą, grindžiamą teisinės valstybės principu, ir remti bei skatinti nuoseklų ir veiksmingą su programa susijusių svarbių Sąjungos teisinių priemonių įgyvendinimą,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

         DALYKAS

                  1.

                  Šioje rekomendacijoje valstybėms narėms pateikiamos gairės, kaip imtis veiksmingų, tinkamų ir proporcingų priemonių klausimams, susijusiems su akivaizdžiai nepagrįstais ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesais, nukreiptais prieš visuomenės dalyvavimą, spręsti, ir kaip, visų pirma, apsaugoti žurnalistus ir žmogaus teisių gynėjus nuo tokių procesų, visapusiškai gerbiant demokratines vertybes ir pagrindines teises.

         TAIKOMOS SISTEMOS

                  2.

                  Paprastai valstybės narės turėtų užtikrinti, kad jų taikomose teisinėse sistemose būtų numatytos būtinos apsaugos priemonės klausimams, susijusiems su akivaizdžiai nepagrįstais ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesais, nukreiptais prieš visuomenės dalyvavimą, spręsti, visapusiškai gerbiant demokratines vertybes ir pagrindines teises, įskaitant teisę į teisingą bylos nagrinėjimą ir teisę į saviraiškos laisvę.

                  3.

                  Valstybės narės turėtų siekti užtikrinti, kad būtų numatytos procesinės apsaugos priemonės, pagal kurias būtų galima anksčiau laiko nutraukti akivaizdžiai nepagrįstą teismo procesą, nukreiptą prieš visuomenės dalyvavimą. Jos taip pat turėtų siekti, kad būtų numatytos kitos teisių gynimo priemonės dėl piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, t. y. bylinėjimosi išlaidų priteisimas, o tai reiškia, kad ieškovas, pateikęs teismui piktnaudžiaujamojo pobūdžio ieškinį dėl visuomenės dalyvavimo gali būti įpareigotas padengti visas proceso išlaidas, atlyginti žalą bet kuriam fiziniam ar juridiniam asmeniui, ją patyrusiam dėl piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo proceso, nukreipto prieš visuomenės dalyvavimą, taip pat galimybė skirti veiksmingas, proporcingas ir atgrasomas sankcijas bylos šaliai, kuri teismui pateikė piktnaudžiaujamojo pobūdžio ieškinį dėl visuomenės dalyvavimo.

                  4.

                  valstybės narės turėtų stengtis į savo nacionalinės teisės aktus įtraukti vidaus bylų apsaugos priemones, panašias į tas, kurios įtrauktos į Sąjungos priemones, kuriomis siekiama spręsti akivaizdžiai nepagrįstų ir piktnaudžiaujamojo pobūdžio bylų dėl visuomenės dalyvavimo problemas tarpvalstybinio pobūdžio civilinėse bylose.

                  5.

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad jų taisyklės, taikomos garbės ir orumo įžeidimui, neturėtų nepagrįsto poveikio saviraiškos laisvei, atviros, laisvos ir pliuralistinės žiniasklaidos aplinkai ir visuomenės dalyvavimui.

                  6.

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad jų taisyklės, taikomos garbės ir orumo įžeidimui, būtų pakankamai aiškios, įskaitant jų koncepcijas, siekiant sumažinti netinkamo jų taikymo ar piktnaudžiavimo jomis riziką.

                  7.

                  Valstybės narės taip pat turėtų užtikrinti, kad sankcijos už garbės ir orumo įžeidimą nebūtų pernelyg didelės ir neproporcingos. Valstybės narės turėtų kuo labiau atsižvelgti į Europos Tarybos gaires ir rekomendacijas (30), susijusias su teisiniu garbės ir orumo įžeidimo kriminalizavimo, visų pirma taikant baudžiamąją teisę, pagrindu. Atsižvelgiant į tai, valstybės narės raginamos savo teisinėje sistemoje panaikinti įkalinimo bausmes už garbės ir orumo įžeidimą. Valstybės narės skatinamos teikti pirmenybę administracinės ar civilinės teisės taikymui nagrinėjant garbės ir orumo įžeidimo bylas (31), jeigu tokių nuostatų baudžiamasis poveikis yra mažesnis nei baudžiamosios teisės nuostatų.

                  8.

                  Valstybės narės turėtų stengtis savo teisės aktuose tinkamai susieti teisę į asmens duomenų apsaugą ir teisę į saviraiškos ir informacijos laisvę, kad šios dvi teisės būtų suderintos, kaip reikalaujama pagal Reglamento (ES) 2016/679 85 straipsnio 2 dalį.

                  9.

                  Valstybės narės turėtų imtis tinkamų priemonių siekdamos užtikrinti, kad deontologijos taisyklės, kuriomis reglamentuojamas teisės specialistų elgesys, ir drausminės sankcijos už tų taisyklių pažeidimus apimtų tinkamas priemones, kuriomis būtų atgrasoma nuo akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą. Valstybės narės turėtų skatinti savireguliavimo įstaigas ir teisės specialistų asociacijas su šia rekomendacija suderinti savo deontologijos standartus, įskaitant elgesio kodeksus. Taip pat rekomenduojamas tinkamas informuotumo didinimas ir mokymas.

         MOKYMAI

                  10.

                  Valstybės narės turėtų remti siūlomus mokymus apie akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą, teisės specialistams, pvz., teisėjams ir teisminių institucijų darbuotojams visais teismų lygmenimis, kvalifikuotiems advokatams, taip pat asmenims, kurių atžvilgiu gali būti rengiami tokie teismo procesai. Mokymuose daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama praktinės patirties kaupimui, kad būtų galima identifikuoti tokius teismo procesus ir tinkamai reaguoti.

                  11.

                  Valstybės narės turėtų skatinti teisės specialistų asociacijas ir teisinio mokymo paslaugų teikėjus rengti mokymus apie tai, kaip kovoti su akivaizdžiai nepagrįstais ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesais, nukreiptais prieš visuomenės dalyvavimą. Komisija skatins Europos lygmens mokymo paslaugų teikėjus, pvz., Europos teisėjų mokymo tinklą, rengti tokius mokymus. Praktikuojantys teisininkai ir jų profesinės asociacijos turėtų dalyvauti rengiant, organizuojant, vykdant ir vertinant mokymus.

                  12.

                  Mokymai turėtų apimti atitinkamus Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos ir Europos žmogaus teisių konvencijos aspektus. Į juos turėtų būti įtrauktos praktinės rekomendacijos, kuriose nurodoma, kaip taikyti Sąjungos teisę, nacionalinę teismų praktiką, Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktiką ir Europos Žmogaus Teisių Teismo praktiką, kaip įsitikinti, kad naudojimosi saviraiškos laisve apribojimai atitinka reikalavimus, numatytus atitinkamai Chartijos 52 straipsnyje ir Europos žmogaus teisių konvencijos 10 straipsnio 2 dalyje, taip pat kaip susieti saviraiškos ir informacijos laisvę su kitomis pagrindinėmis teisėmis.

                  13.

                  Mokymai taip pat turėtų apimti, jei įmanoma, procesines apsaugos priemones nuo akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, taip pat jurisdikciją ir atitinkamą taikytiną teisę pagrindinių teisių, baudžiamųjų, administracinių, civilinių ir komercinių bylų srityje.

                  14.

                  Įgyvendinant mokymo veiklą taip pat turėtų būti nagrinėjamas valstybių narių įpareigojimas pagal Reglamentą (ES) 2016/679 teisės aktais suderinti asmens duomenų apsaugą ir teisę į saviraiškos ir informacijos laisvę. Mokymo veikla turėtų apimti šiuo tikslu valstybių narių priimtas taisykles ir konkrečias išimtis arba nuo Reglamento (ES) 2016/679 nukrypti leidžiančias nuostatas, taikomas duomenų tvarkymui žurnalistikos tikslais arba akademinės, meninės ar literatūrinės saviraiškos tikslais (32). Reikėtų tinkamai atsižvelgti į šios rekomendacijos priede nurodytus elementus.

                  15.

                  Valstybės narės turėtų apsvarstyti galimybę įtraukti tokius mokymus į mokymo veiklą saviraiškos laisvės ir teisinės etikos klausimais.

                  16.

                  Žurnalistų, kitų žiniasklaidos specialistų ir žmogaus teisių gynėjų mokymas turėtų sustiprinti jų gebėjimus kovoti su akivaizdžiai nepagrįstais ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesais, nukreiptais prieš visuomenės dalyvavimą. Mokymuose daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, atpažinimui, patarimams, kaip elgtis, kai asmenų atžvilgiu vyksta tokie procesai, ir jų informavimui apie teises bei pareigas, kad jie galėtų imtis priemonių, būtinų siekiant apsisaugoti nuo tokių procesų. Mokant žurnalistus taip pat turėtų būti remiamasi nacionalinių spaudos ar žiniasklaidos tarybų nustatytais etikos standartais ir gairėmis.

                  17.

                  Valstybės narės galėtų skatinti aukštojo mokslo įstaigas į savo mokymo programas, ypač skirtas teisės ir žurnalistikos išsilavinimui įgyti, įtraukti žinias apie tai, kaip identifikuoti akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą.

                  18.

                  Į mokymus galėtų būti įtraukti asmenų, kurių atžvilgiu surengti akivaizdžiai nepagrįsti ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai, nukreipti prieš visuomenės dalyvavimą, parodymai. Mokymais taip pat galėtų būti skatinamas valstybių narių keitimasis patirtimi kuo geriau išnaudojant ES kovos su SLAPP ekspertų grupės sukauptas žinias.

         INFORMUOTUMO DIDINIMAS

                  19.

                  Valstybės narės raginamos remti iniciatyvas, įskaitant nacionalinių žmogaus teisių institucijų ir pilietinės visuomenės organizacijų iniciatyvas, kuriomis siekiama didinti informuotumą ir organizuoti informavimo kampanijas akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, klausimais. Ypatingas dėmesys turėtų būti skiriamas asmenims, kurių atžvilgiu gali būti vykdomi tokie procesai.

                  20.

                  Informuotumo didinimo veikla turėtų būti siekiama paprastai ir lengvai paaiškinti akivaizdžiai nepagrįsto ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo proceso, nukreipto prieš visuomenės dalyvavimą, klausimą, kad tokie procesai būtų lengvai atpažįstami.

                  21.

                  Informuotumo didinimo veikla turėtų suteikti informacijos apie esamas paramos struktūras, įskaitant nuorodą į nacionalinius ryšių punktus, kurie renka informaciją apie siūlomus išteklius ir ja dalijasi. Didinant informuotumą taip pat turėtų būti aiškiai apžvelgtos teisinės gynybos kryptys, kuriomis galima vadovautis pagal nacionalines sistemas akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, atveju, ir tai, kaip jomis būtų galima veiksmingai vadovautis.

                  22.

                  Informuotumo didinimo kampanijos, kuriomis kovojama su neigiamu požiūriu, stereotipais ir išankstinėmis nuostatomis, taip pat galėtų padėti spręsti akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, problemą.

                  23.

                  Skatinimas geriau suprasti akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, pobūdį ir mastą turėtų būti įtrauktas į informuotumo apie teisę į saviraiškos laisvę didinimo veiklą, skirtą konkrečioms grupėms, pavyzdžiui, žiniasklaidos specialistams, teisės specialistams, pilietinės visuomenės organizacijų nariams, akademinės bendruomenės nariams, ekspertų grupėms, komunikacijos specialistams, valstybės tarnautojams, politikams, valdžios institucijoms ir privačiosioms bendrovėms.

         PARAMOS MECHANIZMAI

                  24.

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad asmenys, kurių atžvilgiu vyksta akivaizdžiai nepagrįsti ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai, nukreipti prieš visuomenės dalyvavimą, turėtų galimybę gauti individualią ir nepriklausomą paramą. Šiuo tikslu valstybės narės turėtų nustatyti ir pasitelkti organizacijas, kurios tokiems asmenims teiktų rekomendacijas ir paramą. Tokios organizacijos gali būti teisės specialistų asociacijos, žiniasklaidos ir spaudos tarybos, žmogaus teisių gynėjų koordinavimo asociacijos, Sąjungos ir nacionalinio lygmens asociacijos, advokatų kontoros, pro bono ginančios asmenis akivaizdžiai nepagrįstuose ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesuose, nukreiptuose prieš visuomenės dalyvavimą, universitetų teisės klinikos ir kitos nevyriausybinės organizacijos.

                  25.

                  Kiekviena valstybė narė turėtų įsteigti ryšių punktą, kuris rinktų informaciją apie visas organizacijas, teikiančias rekomendacijas ir paramą asmenims, kurių atžvilgiu vyksta akivaizdžiai nepagrįsti ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai, nukreipti prieš visuomenės dalyvavimą, ir ja dalytųsi.

                  26.

                  Valstybės narės raginamos naudotis nacionalinėmis ir Sąjungos lėšomis, kad teiktų finansinę paramą ir skatintų Sąjungos lygmens finansavimą organizacijoms, teikiančioms rekomendacijas ir paramą asmenims, kurių atžvilgiu vyksta akivaizdžiai nepagrįsti ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai, nukreipti prieš visuomenės dalyvavimą, visų pirma siekiant užtikrinti, kad jos turėtų pakankamai išteklių greitai reaguoti į tokius procesus.

                  27.

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad atsakovams akivaizdžiai nepagrįstuose ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesuose, nukreiptuose prieš visuomenės dalyvavimą, už prieinamą kainą ir lengvai prieinamu būdu būtų teikiama teisinė pagalba.

                  28.

                  Valstybės narės turėtų palengvinti organizacijų, teikiančių rekomendacijas ir paramą asmenims, kurių atžvilgiu vyksta akivaizdžiai nepagrįsti ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesai, nukreipti prieš visuomenės dalyvavimą, keitimąsi informacija ir geriausia patirtimi.

         DUOMENŲ RINKIMAS, ATASKAITŲ TEIKIMAS IR STEBĖSENA

                  29.

                  Valstybės narės, atsižvelgdamos į savo institucinius susitarimus dėl teismų statistikos, turėtų pavesti vienai ar daugiau institucijų, visapusiškai laikantis duomenų apsaugos reikalavimų, rinkti ir apibendrinti duomenis apie jų jurisdikcijos nacionaliniuose teismuose pradėtus akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą. Valstybės narės turėtų patikėti vienai iš šių institucijų pareigą koordinuoti informaciją ir kasmet, pradedant nuo 2023 m. pabaigos, teikti Komisijai nacionaliniu lygmeniu surinktus apibendrintus duomenis visiškai laikantis duomenų apsaugos reikalavimų. Komisija paskelbs metinę gautos informacijos santrauką.

                  30.

                  Prireikus ES kovos su SLAPP ekspertų grupė galėtų padėti rengti duomenų rinkimo standartus ir šablonus bei kuo geriau juos naudoti.

                  31.

                  29 punkte nurodyti duomenys turėtų apimti:

                              a)

                              atitinkamais metais pradėtų akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, skaičių;

                              b)

                              akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, bylų, kurios buvo nutrauktos anksčiau laiko atitinkamais metais, pradedant nuo 2022 m., ir kurios buvo nutrauktos tiek dėl esmės, tiek dėl procesinių priežasčių, skaičių;

                              c)

                              teismo procesų, suskirstytų pagal atsakovo tipą (pvz., žurnalistas, žmogaus teisių gynėjas, spaudos priemonė), skaičių;

                              d)

                              teismo procesų, suskirstytų pagal ieškovo tipą (pvz., politikas, privatus asmuo, bendrovė, tai, ar ieškovas yra užsienio subjektas), skaičių;

                              e)

                              duomenis apie visuomenės dalyvavimo veiksmus, dėl kurių buvo pradėtas teismo procesas;

                              f)

                              skaičius, susijusius su ieškovų prašomo pradinės žalos atlyginimo apskaičiuotąja suma;

                              g)

                              ieškovų naudojamų skirtingų teisinių pagrindų aprašymą ir susijusius skaičius;

                              h)

                              duomenis apie proceso trukmę, įskaitant visas instancijas;

                              i)

                              duomenis apie tarpvalstybinius elementus ir,

                              j)

                              jei yra, kitus duomenis, įskaitant duomenis apie bylinėjimosi išlaidas, ir, kai taikytina ir tinkama, atitinkamus duomenis apie bylų istoriją.

                  32.

                  29 punkte nurodyta koordinavimą užtikrinanti institucija turėtų prieinamais būdais skelbti duomenis savo interneto svetainėje ir atitinkamais atvejais kitomis tinkamomis priemonėmis, kartu imdamasi būtinų veiksmų, kad būtų užtikrinta asmenų, įtrauktų į akivaizdžiai nepagrįstus ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesus, nukreiptus prieš visuomenės dalyvavimą, teisių apsauga.

         BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

                  33.

                  Valstybės narės turėtų visapusiškai pasinaudoti Sąjungos lygmeniu teikiama finansavimo parama, kad įgyvendintų konkrečias šios rekomendacijos nuostatas, ir skatinti finansavimo galimybes viešiesiems ir privatiesiems subjektams, įskaitant pilietinės visuomenės organizacijas, visų pirma pagal CERV programą ir Teisingumo programą.

                  34.

                  Valstybės narės, laikydamosi duomenų apsaugos taisyklių, iki 2023 m. pabaigos, o vėliau, gavusios prašymą, turėtų perduoti Komisijai šios rekomendacijos įgyvendinimo ataskaitą, kurioje pateikiami apibendrinti duomenys, konsoliduoti valstybių narių lygmeniu. Prireikus Komisija atitinkamuose forumuose surengs diskusijas su valstybėmis narėmis ir suinteresuotaisiais subjektais dėl priemonių ir veiksmų, kurių imtasi rekomendacijai taikyti.

                  35.

                  Ne vėliau kaip per 5 metus nuo šios rekomendacijos priėmimo dienos Komisija įvertins jos poveikį akivaizdžiai nepagrįstų ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesų, nukreiptų prieš visuomenės dalyvavimą, raidai Europos Sąjungoje. Tuo remdamasi Komisija, atsižvelgdama į Komisijos teisinės valstybės principo taikymo ataskaitų išvadas ir kitą susijusią informaciją, įskaitant išorės duomenis, nustatys, ar reikia imtis papildomų veiksmų, kad būtų užtikrinta tinkama asmenų, kurių atžvilgiu vyksta tokie teismo procesai, apsauga.

         Priimta Briuselyje 2022 m. balandžio 27 d.

               Komisijos vardu

            Didier REYNDERS

               Komisijos narys

         (1)  Žr., pavyzdžiui, 2010 m. rugsėjo 14 d. Europos Žmogaus Teisių Teismo sprendimo Dink prieš Turkiją (ieškiniai Nr. 2668/07, 6102/08, 30079/08, 7072/09 ir 7124/09) 137 punktą. Dėl pozityvių pareigų pagal Europos žmogaus teisių konvencijos 10 straipsnį taip pat žr. Europos Žmogaus Teisių Teismo Mokslinių tyrimų skyriaus ataskaitą, https://www.echr.coe.int/documents/research_report_article_10_eng.pdfI.

         (2)  Žr. 1976 m. gruodžio 7 d. Europos Žmogaus Teisių Teismo sprendimo Handyside prieš Jungtinę Karalystę (ieškinys Nr. 5493/72) 49 punktą.

         (3)  Žr. 2005 m. vasario 15 d. Europos Žmogaus Teisių Teismo sprendimo Steel ir Morris prieš Jungtinę Karalystę (ieškinys Nr. 68416/01) 89 punktą.

         (4)  Europos Tarybos Ministrų Komiteto rekomendacijoje CM/Rec(2022)4 dėl palankios aplinkos kokybiškai žurnalistikai skaitmeniniame amžiuje skatinimo nustatyta, kad „<...> kokybiška žurnalistika, kuri grindžiama profesinės etikos standartais ir yra įvairių formų, atsižvelgiant į geografines, teisines ir socialines aplinkybes, siekiama dvejopo tikslo – veikti kaip visuomenės sergėtoja demokratinėje visuomenėje ir prisidėti prie visuomenės informuotumo bei švietimo“: https://search.coe.int/cm/pages/result_details.aspx?objectid=0900001680a5ddd0. Europos Tarybos Parlamentinės Asamblėjos priimtoje Rezoliucijoje 2213 (2018) dėl žurnalistų statuso Europoje, kalbant apie profesionalius žurnalistus, minima „misija, kurios tikslas – kuo atsakingiau ir objektyviau teikti visuomenei informaciją bendromis ar specialiomis dominančiomis temomis.“ https://search.coe.int/cm/pages/result_details.aspx?objectid=0900001680a5ddd0.

         (5)  Europos pilietybės teisių akademinis tinklas, ad hoc prašymas „Strateginiai ieškiniai dėl visuomenės dalyvavimo ES“, 2020 m. gegužės 29 d., https://ec.europa.eu/info/sites/default/files/ad-hoc-literature-review-analysis-key-elements-slapp_en.pdf, p. 4, ir Europos pilietybės teisių akademinis tinklas, „Strateginiai ieškiniai dėl visuomenės dalyvavimo (SLAPP) Europos Sąjungoje. Lyginamasis tyrimas“, 2021 m. birželio 30 d., https://ec.europa.eu/info/files/strategic-lawsuits-against-public-participation-slapp-european-union-comparative-study_en.

         (6)  P9_TA(2020)0320. Šioje rezoliucijoje Parlamentas taip pat pakartojo savo 2019 m. kovo 28 d. rezoliucijos nuostatas (P8_TA(2019)0328).

         (7)  P9_TA(2021)0451.

         (8)  Nuo 2015 m. Europos Tarybos platforma padeda rinkti ir skleisti informaciją, susijusią su didelį susirūpinimą keliančiomis problemomis dėl žiniasklaidos laisvės ir žurnalistų saugumo Europos Tarybos valstybėse narėse. Prie šio proceso prisidedančios organizacijos partnerės – pakviestos tarptautinės NVO ir žurnalistų asociacijos – skelbia perspėjimus apie žiniasklaidos laisvės pažeidimus ir teikia metines ataskaitas apie žiniasklaidos laisvės padėtį bei žurnalistų saugumą Europoje. Tikimasi, kad Europos Tarybos valstybės narės imsis veiksmų ir spręs problemas bei informuos platformą apie veiksmus, kurių imtasi reaguojant į perspėjimus. Nepakankamas Europos Tarybos valstybių narių, kurios taip pat yra ES valstybės narės, reagavimo lygis rodo, kad reikia imtis tolesnių veiksmų: https://www.coe.int/en/web/media-freedom.

         (9)  2021 m. organizacijos partnerės žurnalistikos apsaugos ir žurnalistų saugumo skatinimo platformoje (coe.int) pateikė 282 perspėjimus, iš kurių keli buvo susiję su teisminio bauginimo atvejais, t. y. neprincipingu, savavališku ar nepagrįstu teisės aktų taikymu, įskaitant teisės aktus dėl garbės ir orumo įžeidimo, kovos su terorizmu, nacionalinio saugumo, chuliganizmo ar kovos su ekstremizmu. Europos Tarybos žurnalistikos apsaugos ir žurnalistų saugumo skatinimo platformos organizacijų partnerių 2021 m. metinėje ataskaitoje pažymima, kad 2020 m., palyginti su ankstesniais metais, padidėjo tiek perspėjimų, tiek atitinkamų Europos Tarybos valstybių narių jurisdikcijų skaičius 1680a2440e (coe.int).

         (10)  Ministrų Komiteto rekomendacija CM/Rec(2016)4 valstybėms narėms dėl žurnalistikos apsaugos ir žurnalistų bei kitų žiniasklaidos subjektų saugumo, https://search.coe.int/cm/Pages/result_details.aspx?ObjectId=09000016806415d9#_ftn1.

         (11)  COM(2020) 580 final, 2020 m. rugsėjo 30 d.

         (12)  COM(2021) 700 final, 2021 m. liepos 20 d.

         (13)  COM(2020) 790 final, 2020 m. gruodžio 3 d.

         (14)  2021 m. rugsėjo 16 d. Komisijos rekomendacija (ES) 2021/1534 dėl žurnalistų ir kitų žiniasklaidos specialistų apsaugos, saugumo ir įgalėjimo užtikrinimo Europos Sąjungoje (OL L 331, 2021 9 20, p. 8).

         (15)  Žr., inter alia, Europos Tarybos Parlamentinės Asamblėjos (angl. PACE) rezoliuciją Nr. 1577 „Siekiant dekriminalizuoti garbės ir orumo įžeidimą (2007 m.)“, https://assembly.coe.int/nw/xml/XRef/Xref-XML2HTML-en.asp?fileid=17588&lang=en, PACE rekomendaciją Nr. 1814 dėl garbės ir orumo įžeidimo dekriminalizavimo (2007 m.), https://assembly.coe.int/nw/xml/XRef/Xref-XML2HTML-en.asp?fileid=17587&lang=en, Europos Tarybos Generalinio sekretoriato tyrimą dėl saviraiškos laisvės ir garbės ir orumo įžeidimo. Europos Žmogaus Teisių Teismo praktikos tyrimas (2012 m.), https://rm.coe.int/study-on-the-alignment-of-laws-and-practices-concerning-alignment-of-l/16804915c5, ir naujausias Europos Tarybos atliktas Europos Žmogaus Teisių Teismo praktikos tyrimas (2016 m.), https://rm.coe.int/CoERMPublicCommonSearchServices/DisplayDCTMContent?documentId=09000016806ac95b.

         (16)  2007 m. spalio 4 d. Europos Tarybos Parlamentinės Asamblėjos rezoliucija 1577 (2007) dėl šmeižto dekriminalizacijos, https://assembly.coe.int/nw/xml/XRef/Xref-XML2HTML-en.asp?fileid=17588&lang=en.

         (17)  Taip pat žr. 2011 m. rugsėjo 12 d. Jungtinių Tautų Žmogaus teisių komiteto bendrosios pastabos Nr. 34 19 straipsnį. Nuomonės ir saviraiškos laisvės, https://www2.ohchr.org/english/bodies/hrc/docs/gc34.pdf, ir Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos atstovo žiniasklaidos laisvės klausimais biuro specialioji teisinio persekiojimo ir piktnaudžiavimo teismų sistema žiniasklaidos atžvilgiu ataskaita, 2021 m. lapkričio 23 d., https://www.osce.org/files/f/documents/c/f/505075_0.pdf

         (18)  2011 m. rugsėjo 12 d. Jungtinių Tautų Žmogaus teisių komiteto bendroji pastaba Nr. 34, 19 straipsnis. Nuomonės ir saviraiškos laisvės, https://www2.ohchr.org/english/bodies/hrc/docs/gc34.pdf.

         (19)  Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos atstovo žiniasklaidos laisvės klausimais biuro specialioji teisinio persekiojimo ir piktnaudžiavimo teismų sistema žiniasklaidos atžvilgiu ataskaita, 2021 m. lapkričio 23 d., https://www.osce.org/files/f/documents/c/f/505075_0.pdf.

         (20)  Ministrų Komiteto rekomendacija CM/Rec(2016)4 valstybėms narėms dėl žurnalistikos apsaugos ir žurnalistų bei kitų žiniasklaidos subjektų saugumo, žr. 6 dalį.

         (21)  2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/679 dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir kuriuo panaikinama Direktyva 95/46/EB (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) (OL L 119, 2016 5 4, p. 1).

         (22)  Europos Tarybos vadovas praktikuojantiems teisininkams dėl teisės į saviraiškos laisvę apsaugos pagal EŽTK (2017 m.), https://rm.coe.int/handbook-freedom-of-expression-eng/1680732814.

         (23)  Pasaulinis teisminių subjektų priemonių rinkinys: saviraiškos laisvės, galimybės gauti informaciją ir žurnalistų saugumo tarptautiniai teisiniai standartai (2021 m.), https://unesdoc.unesco.org/ark:/48223/pf0000378755.

         (24)  https://www.coe.int/en/web/help/home

         (25)  Žr. Europos veiksmingo teisingumo komisijos (CEPEJ) gaires dėl teismų statistikos šios komisijos 12-ajame plenariniame posėdyje (2008 m. gruodžio 10 ir 11 d., Strasbūras) – CEPEJ-GT-EVAL (coe.int).

         (26)  2019 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/1937 dėl asmenų, pranešančių apie Sąjungos teisės pažeidimus, apsaugos (OL L 305, 2019 11 26, p. 17).

         (27)  Komisijos ekspertų grupių ir kitų panašių subjektų registras (europa.eu).

         (28)  2021 m. balandžio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2021/692, kuriuo nustatoma Piliečių, lygybės, teisių ir vertybių programa ir kuriuo panaikinami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1381/2013 ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 390/2014 (OL L 156, 2021 5 5, p. 1).

         (29)  Reglamentu (ES) 2021/692 siekiama padėti plėtoti Europos teisingumo erdvę ir stiprinti demokratiją, teisinę valstybę bei pagrindinių teisių apsaugą.

         (30)  Žr., inter alia, Europos Tarybos Parlamentinės Asamblėjos (angl. PACE) rezoliuciją Nr. 1577 „Siekiant dekriminalizuoti garbės ir orumo įžeidimą (2007 m.)“: https://assembly.coe.int/nw/xml/XRef/Xref-XML2HTML-en.asp?fileid=17588&lang=en, PACE rekomendaciją Nr. 1814 dėl garbės ir orumo įžeidimo dekriminalizavimo (2007 m.): https://assembly.coe.int/nw/xml/XRef/Xref-XML2HTML-en.asp?fileid=17587&lang=en, Europos Tarybos Generalinio sekretoriato tyrimą dėl saviraiškos laisvės ir garbės ir orumo įžeidimo. Europos Žmogaus Teisių Teismo praktikos tyrimas (2012 m.), https://rm.coe.int/study-on-the-alignment-of-laws-and-practices-concerning-alignment-of-l/16804915c5, ir naujausias Europos Tarybos atliktas Europos Žmogaus Teisių Teismo praktikos tyrimas (2016 m.), https://rm.coe.int/CoERMPublicCommonSearchServices/DisplayDCTMContent?documentId=09000016806ac95b.

         (31)  Už Europos Tarybos ribų (žr. pirmesnę išnašą) didėja tarptautinis poreikis dekriminalizuoti garbės ir orumo įžeidimą. Žr. 2011 m. rugsėjo 12 d. Jungtinių Tautų Žmogaus teisių komiteto bendrosios pastabos Nr. 34 19 straipsnį. Nuomonės ir saviraiškos laisvės, https://www2.ohchr.org/english/bodies/hrc/docs/gc34.pdf, ir Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos atstovo žiniasklaidos laisvės klausimais biuro specialioji teisinio persekiojimo ir piktnaudžiavimo teismų sistema žiniasklaidos atžvilgiu ataskaita, 2021 m. lapkričio 23 d., https://www.osce.org/files/f/documents/c/f/505075_0.pdf

         (32)  Daugiau informacijos apie BDAR 85 straipsnio perkėlimą į nacionalinę teisę pateikta Komisijos tarnybų darbiniame dokumente, p. 26.

         PRIEDAS
         Elementai, kurie galėtų būti įtraukti į mokymus apie ieškinius dėl duomenų apsaugos vykstant akivaizdžiai nepagrįstam ar piktnaudžiaujamojo pobūdžio teismo procesui, nukreiptam prieš visuomenės dalyvavimą (paprastai vadinamus SLAPP):

                     —

                     valstybių narių teisės aktai, priimti siekiant suderinti teisę į asmens duomenų apsaugą su teise į saviraiškos ir informacijos laisvę, kuriuose turi būti numatytos BDAR 85 straipsnio 2 dalyje išvardytų nuostatų išimtys arba nukrypti leidžiančios nuostatos, taikomos duomenų tvarkymui žurnalistikos tikslais ir akademinės, meninės ar literatūrinės saviraiškos tikslais, jei to reikia siekiant suderinti šias dvi teises;

                     —

                     tam, kad būtų galima naudotis BDAR nustatytomis duomenų subjekto teisėmis, BDAR 12 straipsnio 5 dalyje nustatyta, kad prašymai, kurie yra akivaizdžiai nepagrįsti arba neproporcingi, gali būti atmesti (arba jiems gali būti taikomas pagrįstas mokestis);

                     —

                     BDAR 16 straipsniu nustatyta teisė reikalauti ištaisyti duomenis taikoma tik tais atvejais, kai asmens duomenys yra netikslūs. Be to, teisė reikalauti, kad būtų papildyti neišsamūs asmens duomenys, nėra savaiminė ir priklauso nuo duomenų tvarkymo tikslo;

                     —

                     tam, kad būtų galima naudotis teise būti pamirštam, BDAR nustatyta, kad ši teisė netaikoma, jeigu duomenų tvarkymas yra būtinas siekiant pasinaudoti teise į saviraiškos ir informacijos laisvę (BDAR 17 straipsnio 3 dalies a punktas);

                     —

                     siekiant apriboti galimybę ieškoti palankesnio teisinio reglamentavimo, BDAR 79 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad byla duomenų valdytojui arba duomenų tvarkytojui, pvz., žurnalistui, teisių gynėjui, pilietinės visuomenės veikėjui, žiniasklaidos bendrovei ir t. t., gali būti keliama valstybės narės, kurioje yra duomenų valdytojo arba duomenų tvarkytojo buveinė arba kurioje yra nuolatinė duomenų subjekto gyvenamoji vieta, teismuose, išskyrus atvejus, kai duomenų valdytojas arba duomenų tvarkytojas yra valstybės narės valdžios institucija, vykdanti savo viešuosius įgaliojimus. Šia nuostata nepaliekama galimybės teikti ieškinius dėl duomenų apsaugos taisyklių pažeidimo kituose teismuose, niekaip to nesusiejus su asmens duomenų tvarkymu, žurnalisto ar žiniasklaidos priemonių nustatymu arba ieškovo įprastine gyvenamąja vieta, įskaitant žalos atlyginimą.