title: 2005 m. rugpjūčio 16 d. Komisijos rekomendacija, dėl priemonių, kurių turi imtis sutikimo gavėjas, kad išvengtų bet kokios galimos žalos sveikatai ir aplinkai dėl atsitiktinio rapsų (Brassica napus L., GT73 rūšies linija – MON-00073-7), genetiškai modifikuotų taip, kad būtų atsparūs herbicidui glifozatui, išbarstymo (pranešta dokumentu Nr. C(2005) 3073)

text:
               3.9.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 228/19

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2005 m. rugpjūčio 16 d.
   dėl priemonių, kurių turi imtis sutikimo gavėjas, kad išvengtų bet kokios galimos žalos sveikatai ir aplinkai dėl atsitiktinio rapsų (Brassica napus L., GT73 rūšies linija – MON-00073-7), genetiškai modifikuotų taip, kad būtų atsparūs herbicidui glifozatui, išbarstymo
   (pranešta dokumentu Nr. C(2005) 3073)
   (autentiškas tik tekstas olandų kalba)
   (2005/637/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 211 straipsnio antrą įtrauką,
   kadangi:

               (1)

               Komisija pagal 2001 m. kovo 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/18/EB dėl genetiškai modifikuotų organizmų apgalvoto išleidimo į aplinką ir panaikinančios Tarybos direktyvą 90/220/EEB (1) 13 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos ir 14 straipsnio 2 dalies 2 įtraukos nuostatas 2003 m. sausio 16 d. gavo produktų iš genetiškai modifikuotų rapsų (Brassica napus L., GT73 linija – MON-00073-7) pateikimo į rinką dokumentų rinkinį ir teigiamą įvertinimo ataskaitą, kurią pateikė kompetentinga Nyderlandų Karalystės valdžios įstaiga.

               (2)

               Komisija įvertinimo ataskaitą išsiuntė visoms kitoms valstybėms narėms, ir kai kurios jų pateikė prieštaravimų ir pritarė išreikštiems prieštaravimams apie pirmiau minėtą ataskaitą dėl produkto molekulinės charakteristikos, galimo alergijos pasireiškimo, kontrolės, ženklinimo etiketėmis ir aptikimo. Tokiu atveju Komisija pagal Direktyvos 2001/18/EB 18 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą turi priimti sprendimą, taikydama direktyvos 30 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą, kuriai taikomi Tarybos sprendimo 1999/468/EB (2) 5 ir 7 straipsniai, laikantis sprendimo 8 straipsnio nuostatų.

               (3)

               2005 m. vasario mėn. Japonijos Aplinkos tyrimų institutas paskelbė ataskaitą, kurioje kalbama apie atsitiktinį rapsų, genetiškai modifikuotų taip, kad būtų atsparūs herbicidui, buvimą penkių iš šešių uostų teritorijose, kur buvo imami mėginiai.

               (4)

               Būtina vengti tokių atvejų Europos Sąjungoje, ir ypač vengti bet kokios galimos žalos sveikatai bei aplinkai dėl atsitiktinio rapsų MON-00073-7 išbarstymo transportuojant, sandėliuojant, tvarkant aplinkoje ir perdirbant į išvestinius produktus.

               (5)

               Sutikimo gavėjas turi daugiausiai galimybių tiesiogiai informuoti ūkio subjektus ir vartotojus apie produkto saugumą ir bendrąsias savybes bei apie priežiūros sąlygas, ypač dėl valdymo priemonių, kurių reikia imtis atsitiktinai išbarsčius sėklas.

               (6)

               Komisijos manymu geriau būtų, kad sprendimą pateikti į rinką MON-00073-7 rapsus papildytų specialiosios techninės gairės, siekiant išvengti bet kokios galimos žalos sveikatai ir aplinkai šio produkto išbarsčius atsitiktinai,

         REKOMENDUOJA:
   1 straipsnis
   Taikant sprendimo pateikti į rinką rapsus (Brassica napus L., linija GT73 – MON-00073-7), genetiškai modifikuotus taip, kad būtų atsparūs herbicidui glifozatui, 4 straipsnio 2 dalies nuostatas, reikia atsižvelgti į priede pateikiamas priemones.
   2 straipsnis
   Ši rekomendacija skirta Nyderlandų Karalystei.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. rugpjūčio 16 d.

            Komisijos vardu

         Stavros DIMAS

            Komisijos narys

      (1)  OL L 106, 2001 4 17, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1830/2003 (OL L 268, 2003 10 18, p. 24).

      (2)  OL L 184, 1999 7 17, p. 23.
   PRIEDAS

               1.

               Sutikimo gavėjas turi informuoti Bendrijos operatorius, kurie tvarko ir perdirba nesupakuotas importuotų rapsų sėklas, kuriose gali būti MON-00073-7 rapsų:

                           a)

                           kad pagal sprendimo 3 straipsnyje pateiktą apibrėžimą buvo gautas sutikimas importuoti ir vartoti MON-00073-7 rapsus Bendrijoje;

                           b)

                           bet kokio nenumatyto žalingo poveikio, susidarančio dėl minėtu būdu naudojamų MON-00073-7 rapsų pateikimo į rinką, bendrosios priežiūros plano sukūrimas yra sutikimo sąlyga.

               2.

               Sutikimo gavėjas operatoriams turi pateikti nacionalinio kontaktinio asmens, kuriam turi būti pranešta apie bet kokį nenumatytą žalingą poveikį, koordinates.

               3.

               Sutikimo gavėjas turi informuoti operatorius, kad Europos maisto saugos tarnyba (EFSA) įvertino atsitiktinio MON-00073-7 rapsų sėklų išbarstymo galimybę ir su tuo susijusias pasekmes jų numatomo naudojimo kontekste. Sutikimo gavėjas turi reguliariai palaikyti ryšį su operatoriais, kad užtikrintų, jog jie yra informuojami apie visus dabartinės praktikos pakeitimus, galinčius pakeisti rizikos aplinkai įvertinimo išvadas.

               4.

               Sutikimo gavėjas turi užtikrinti, kad operatoriai yra pasirengę tam, kad dėl atsitiktinio importuotų rapsų sėklų išbarstymo uostuose ir aliejaus spaudimo įrenginiuose gali sudygti ir atsirasti savaime įsisėjantys augalai, tarp kurių gali būti ir MON-00073-7 rapsų.

               5.

               Jei tarp savaime įsisėjančių rapsų būtų MON-00073-7 rapsų, sutikimo gavėjas turi:

                           a)

                           informuoti operatorius, kad šiuos augalus reikėtų išnaikinti, siekiant sumažinti MON-00073-7 rapsų sukeliamo nenumatyto žalingo poveikio galimybę;

                           b)

                           pateikti operatoriams atitinkamus savaime įsisėjančių rapsų, tarp kurių gali būti MON-00073-7 rapsų, išnaikinimo planus.

               6.

               Valstybės narės, atsižvelgdamos į Direktyvos 2001/18/EB 4 straipsnio 5 dalį ir į Tarybos sprendimo 2002/811/EB (1), C dalies 1.6 punktą, gali atlikti su atsitiktiniu MON-00073-7 rapsų sėklų išbarstymu susijusius patikrinimus ir (arba) papildomą priežiūrą bei nustatyti galimą tokio išbarstymo sukeltą nenumatytą žalingą poveikį.

      (1)  OL L 280, 2002 10 18, p. 27.


				|

		52012DC0323

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl Lenkijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Lenkijos konvergencijos programos /* COM/2012/0323 final */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Lenkijos 2012 m.
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Lenkijos konvergencijos programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos
7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[2],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[3],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       2010 m. kovo 26 d.
Europos Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui
įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo
strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos
politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms
sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas
Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;
(2)       2010 m. liepos
13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių
narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos
gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. –
sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos
gairių[4],
kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires
valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę
ekonomikos ir užimtumo politiką;
(3)       2011 m. liepos
12 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl Lenkijos
2011 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo
nuomonę dėl atnaujintos 2011–2014 m. Lenkijos konvergencijos
programos;
(4)       2011 m. lapkričio
23 d. Komisija patvirtino antrąją metinę augimo
apžvalgą, kuria pradedamas antras ex ante ir integruoto
politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.
2012 m. vasario 14 d. Komisija pagal Reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo
ataskaitą[5],
kurioje nenurodė, kad Lenkija yra viena iš valstybių narių,
dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(5)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti
užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos
augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti
diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį
konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas,
skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo
problemą, šalinti krizės sukeltas socialines pasekmes ir modernizuoti
viešąjį administravimą;
(6)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias
prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad
juos būtų galima įtraukti į jų stabilumo arba
konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas;
(7)       2012 m. balandžio
25 d. Lenkija pateikė savo 2012–2015 konvergencijos programą, o
2012 m. balandžio 27 d. – 2012 m. nacionalinę reformų
programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają,
jos vertintos vienu metu;
(8)       remdamasi 2012 m.
konvergencijos programos vertinimu pagal Tarybos reglamentą (EB)
Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo
grindžiamos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas ir
atitinka Komisijos 2012 m. pavasario prognozę. Programoje pateiktos
biudžeto strategijos tikslas – iki 2012 m. ištaisyti perviršinį
deficitą ir iki 2015 m. pasiekti vidutinės trukmės
laikotarpio biudžeto tikslą. Programoje patvirtinamas vidutinės
trukmės laikotarpio biudžeto tikslas – 1 %
BVP deficitas, kuris deramai atitinka Stabilumo ir augimo pakto
reikalavimus. Numatomas deficito ištaisymas atitinka Tarybos
nustatytą terminą, o numatomos fiskalinės priemonės –
rekomendaciją pagal perviršinio deficito procedūrą. Remiantis
(perskaičiuotu) struktūriniu deficitu[6],
numatoma metinė pažanga siekiant vidutinės trukmės laikotarpio
tikslo bus didesnė nei 0,5 % BVP (struktūriniu požiūriu).
Valdžios sektoriaus išlaidų augimas, atsižvelgiant į diskrecines
pajamų priemones, visu programos laikotarpiu atitinka Stabilumo ir augimo
pakte nustatytą kriterijų, tačiau 2013 m. šiek tiek viršija
išlaidų kriterijų, remiantis Komisijos 2012 m. pavasario
prognoze. Norint padaryti pakankamą pažangą siekiant vidutinės
trukmės laikotarpio tikslo, gali prireikti papildomų pastangų,
nes šis tikslas labiausiai susietas su dideliu viešųjų
investicijų išlaidų mažinimu ir nepakankamai pagrįstas
išsamiomis priemonėmis vėlesniais programos įgyvendinimo metais.
Numatoma, kad valdžios sektoriaus skola per visą programos laikotarpį
Lenkijoje išliks mažesnė negu 60 % BVP. Remiantis nacionalinių
institucijų prognozėmis, ji palaipsniui mažės, nuo 56,3 %
BVP 2011 m. iki 49,7 % BVP 2015 m., tačiau Komisija,
atsižvelgdama į galimus su konsolidavimo planais susijusius pavojus, mano,
kad padėtis gerės ne taip greitai;
(9)       Lenkijos vyriausybė dar
nesiėmė jokių veiksmų, kad iki 2013 m. būtų
įgyvendinta nuolatinė išlaidų taisyklė. Nuolatinės
taisyklės taikymui vis dar rengiamasi, ir iki šiol nebuvo atskleista jokios
informacijos. Taip pat nepadaryta jokios pažangos nacionalinę
sąskaitų sistemą derinant su Europos sąskaitų sistema
(ESS 95 standartais) ir biudžeto sudarymo procedūros metu gerinant
įvairių valdžios lygmenų koordinavimą;
(10)     jaunimo nedarbas yra didesnis
už ES vidurkį, pagrindinės jo priežastys – gebėjimų
neatitiktis ir mažai galimybių atlikti gamybinę praktiką ir
mokytis darbo vietoje. Numatomos priemonės siekiant
palengvinti jaunimo atėjimą į darbo rinką. Dalinis
piktnaudžiavimas savisamda ir civilinės teisės sutartimis, kurioms
netaikoma darbo teisė, yra darbo rinkos segmentacijos ir
dirbančiųjų skurdo (vieno didžiausių ES) priežastis. Be to, turėtų būti peržiūrėta
išmokų, skirtų paremti mažai uždirbančius darbuotojus, taikymo
sritis ir pakankamumas;
(11)     2011 m. antrą
pusmetį Lenkija pradėjo įgyvendinti plačių užmojų
aukštojo mokslo reformą. Ja siekiama sustiprinti universitetų ir
verslo įmonių ryšius ir išspręsti gebėjimų ir darbo
vietų neatitikties problemą. Reformos tikslas – lankstesnės ir
labiau prie kintančių darbo rinkos poreikių pritaikytos
studijos. Be to, ja skatinama savisamda. Nepaisant to, vis dar reikia didinti
mokymo svarbą ir gerinti jo kokybę, ypatingą dėmesį
skiriant privačioms aukštojo mokslo įstaigoms;
(12)     gerinant vaikų priežiūros
sistemą reikia didinti moterų dalyvavimą darbo rinkoje. Šiuo
metu Lenkijos ikimokyklines įstaigas lankančių vaikų dalis
yra mažiausia Europoje. Taip yra dėl to, kad trūksta vietų,
tinkamos infrastruktūros ir kvalifikuotų darbuotojų.
Vyriausybės pareiškimas, kad ji skirs papildomų lėšų
ikimokyklinio amžiaus vaikų (3–5 metų) priežiūros įstaigoms
steigti, neįtrauktas į 2012 m. biudžeto įstatymą, kuriame
švietimui skiriamas biudžetas sumažintas. Dėl to kai kuriose
savivaldybėse uždaromos mokyklos ir vaikų darželiai;
(13)     siekdama išspręsti menko
vyresnio amžiaus darbuotojų dalyvavimo darbo rinkoje problemą Lenkija
priėmė bendrą pensijų reformą. Teisės aktais
nustatytas pensinis amžius nuo 2013 m. bus palaipsniui didinamas iki
67 metų (šis amžius vyrams bus pradėtas taikyti 2020 m., o
moterims – 2040 m.). Lenkija ir toliau dėjo
pastangas, kad apribotų palankias statutinių valstybės
tarnautojų išėjimo į
pensiją sąlygas. 2011 m. Lenkija priėmė tam tikrus
ūkininkų socialinio draudimo fondo (KRUS) pakeitimus. Tačiau
reforma yra laikina ir, žiūrint iš darbo rinkos perspektyvos, nepakankama.
Kalnakasiams vis dar taikoma speciali pensijų sistema;
(14)     neseniai atliktomis mokslinių
tyrimų aplinkos gerinimo reformomis siekiama sutelkti poreikius
atitinkantį finansavimą geriausiai dirbančioms institucijoms.
2011 m. rugpjūčio mėn. priimta Nacionalinė
mokslinių tyrimų programa yra svarbus žingsnis šia linkme.
Tačiau dar lieka neaišku, kaip susiję programos prioritetai ir kaip
jie įgyvendinami inovacijų ir pramonės politikos srityse;
(15)     nepagrįsti
laisvųjų profesijų apribojimai yra pagrindinė tolesnio
augimo kliūtis, visų pirma statybų, transporto ir sveikatos
sektoriuose. Vyriausybė paskelbė planą 50 % sumažinti
laisvųjų profesijų reglamentavimą, susijusį su
švietimo reikalavimais ir licencijų išdavimu. Nepaisant pastaruoju metu
dedamų pastangų, įmonėms tenkanti administracinė našta
tebėra didelė, o viešasis administravimas nepakankamai efektyvus.
Tarp pagrindinių susirūpinimą keliančių
sričių – didelės reikalavimų laikymosi išlaidos,
sudėtingi ir nenusistovėję mokesčių teisės aktai,
prastas sutarčių vykdymo užtikrinimas, lėtos ir sudėtingos
licencijų ir leidimų išdavimo procedūros, nuosavybės
registravimas ir skirstymo į zonas teisės aktai. Teismo procesai ir
kiti teisiniai veiksmai vyksta lėtai, yra santykinai daug
neišnagrinėtų bylų;
(16)     energetikos sektoriaus augimui
ir konkurencijai trukdo vėlavimas įgyvendinti ES teisės aktus,
visų pirma antrąjį ir trečiąjį energetikos
dokumentų rinkinį ir ES atsinaujinančiųjų energijos
išteklių direktyvą, ir neužbaigtos pažeidimų nagrinėjimo
procedūros. Autostradų ir greitkelių tinklas aktyviai
plėtojamas panaudojant ES fondų paramą, tačiau dar svarbiau
investuoti į geležinkelių tinklą, atsižvelgiant į labai
prastą infrastruktūros būklę. Lenkija nevisiškai panaudoja
šiam tikslui skirtas Sanglaudos fondo lėšas. Vis dar kyla
kliūčių efektyviam geležinkelio rinkos veikimui;
(17)     Lenkija prisiėmė tam
tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Šie
įsipareigojimai, taip pat 2011 m. prisiimti ir įgyvendinami
įsipareigojimai yra susiję su užimtumo didinimu, konkurencingumo
gerinimu, viešųjų finansų tvarumo didinimu ir finansinio
stabilumo stiprinimu. Komisija įvertino, kaip įgyvendinami pagal
paktą „Euro plius“ prisiimti įsipareigojimai. Į šio vertinimo
rezultatus buvo atsižvelgta rengiant rekomendacijas;
(18)     atsižvelgdama į Europos
semestrą, Komisija atliko išsamią Lenkijos ekonominės politikos
analizę. Ji įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę
reformų programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą
tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Lenkijos politikai, bet ir tai,
kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis
prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina
stiprinti bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos
rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos
rekomendacijų 1–6 punktuose toliau;
(19)     atsižvelgdama į šį
vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2012 m. konvergencijos
programą ir savo nuomonę[7]
visų pirma pateikė 1 rekomendacijoje;
REKOMENDUOJA Lenkijai 2012–2013 m.
imtis šių veiksmų:
1.           Užtikrinti numatytą
pažangą, kad būtų ištaisytas perviršinis deficitas. To siekiant
visiškai įvykdyti 2012 m. biudžetą ir įgyvendinti
struktūrinio koregavimo priemones, nurodytas Tarybos rekomendacijose pagal
perviršinio deficito procedūrą. Po to nurodyti priemones,
būtinas užtikrinti numatytos 2013 ir vėlesnių metų biudžeto
strategijos įgyvendinimą, atliekant tinkamą struktūrinį
koregavimą, kad būtų padaryta pakankama pažanga siekiant
vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslo, įskaitant
išlaidų kriterijaus laikymąsi. Ateityje iki minimumo riboti
augimą skatinančių išlaidų mažinimą ir pagerinti
mokestinių prievolių vykdymą.
2.           Paspartinti fiskalinės
sistemos reformą, priimant teisės aktus, kuriais iki 2013 m.
būtų pradėta taikyti nuolatinė išlaidų taisyklė.
Ši taisyklė turėtų būti suderinta su Europos sąskaitų
sistema. Imtis veiksmų siekiant tobulinti įvairių Vyriausybės
lygių veiksmų koordinavimo priemones vidutinės trukmės
laikotarpiu ir vykstant metinei biudžeto procedūrai.
3.           Sumažinti jaunimo
nedarbą, didinti galimybes atlikti gamybinę praktiką ir mokytis
darbo vietoje, gerinti profesinio mokymo kokybę ir priimti
pasiūlytą mokymosi visą gyvenimą strategiją. Geriau
derinti švietimo rezultatus ir darbo rinkos poreikius, gerinti mokymo
kokybę. Šalinti darbo rinkos segmentaciją ir
dirbančiųjų skurdą, apriboti pernelyg dažną
civilinės teisės sutarčių naudojimą ir pratęsti
bandomąjį laikotarpį neterminuotas darbo sutartis turintiems
darbuotojams.
4.           Dėti daugiau
pastangų didinant moterų dalyvavimą darbo rinkoje ir padidinti
vaikų priežiūros ir ikimokyklinio švietimo įstaigas
lankančių vaikų skaičių, užtikrinant stabilų finansavimą
ir investicijas į viešąją infrastruktūrą, rengiant
kvalifikuotus darbuotojus ir suteikiant galimybę naudotis šiomis
paslaugomis už prieinamą kainą. Kovoti su įsigalėjusia
ankstyvo išėjimo į pensiją tradicija, siekiant padidinti
pasitraukimo iš darbo rinkos amžių. Palaipsniui panaikinti specialią
kalnakasių pensijų sistemą, juos visiškai integruojant į
bendrąją sistemą. Imtis platesnio
užmojo ir nuolatinių priemonių siekiant įvykdyti ūkininkų
socialinio draudimo fondo (KRUS) reformą, kad
būtų labiau atsižvelgiama į individualias pajamas.
5.           Imtis papildomų
priemonių, siekiant užtikrinti investicijoms palankią verslo
aplinką, glaudžiau susiejant mokslinius tyrimus, inovacijas ir
pramonę ir nustatant bendras prioritetines sritis ir priemones, kuriomis
būtų remiamas visas inovacijų ciklas; gerinti galimybes gauti
finansavimą mokslinių tyrimų ir inovacijų veiklai, teikiant
garantijas ir pereinamojo laikotarpio finansavimą.
6.           Dėti daugiau
pastangų didinant paskatas investuoti į energijos gamybos pajėgumą
ir veiksmingumą, paspartinti tarpvalstybinių elektros energijos
tinklų plėtojimą ir sustiprinti konkurenciją dujų
sektoriuje, palaipsniui atsisakant reguliuojamų kainų ir sukuriant
dujų prekybos platformą. Didinti geležinkelių rinkos
reguliuotojo vaidmenį ir išteklius ir užtikrinti, kad geležinkelių
investiciniai projektai būtų įgyvendinami veiksmingai ir
greitai. Mažinti laisvųjų profesijų apribojimus, supaprastinti
sutarčių vykdymo užtikrinimą ir statybos leidimams taikomus
reikalavimus.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               COM(2012) 323 final.
[3]               P7_TA(2012) 0048 ir P7_TA(2012) 0047.
[4]               2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimas
2012/238/ES.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Pagal ciklą pakoreguotas balansas (atėmus
vienkartines ir laikinąsias priemones), Komisijos tarnybų
perskaičiuotas remiantis programoje pateikta informacija ir taikant
bendrai sutartą metodiką.
[7]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9
straipsnio 2 dalį.


title: 2013/165/ES: 2013 m. kovo 27 d. Komisijos rekomendacija dėl toksinų T-2 ir HT-2 grūduose ir grūdų produktuose  Tekstas svarbus EEE

text:
               3.4.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 91/12

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2013 m. kovo 27 d.
   dėl toksinų T-2 ir HT-2 grūduose ir grūdų produktuose
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2013/165/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               toksinas T-2 ir toksinas HT-2 yra įvairių Fusarium rūšių gaminami mikotoksinai. Toksinas T-2 greitai suskaidomas į daug produktų, o toksinas HT-2 yra pagrindinis metabolitas;

               (2)

               Europos maisto saugos tarnybos (EMST) Mokslinė grupė, nagrinėjanti maisto grandinės teršalų klausimus, (CONTAM) Komisijos prašymu priėmė nuomonę dėl pavojaus gyvūnų ir visuomenės sveikatai, susijusio su toksinais T-2 ir HT-2 maiste ir pašaruose (1);

               (3)

               CONTAM mokslinė grupė nustatė 100 ng/kg kūno masės bendro toksinų T-2 ir HT-2 kiekio leidžiamąją paros dozę (LPD). Vidutinis lėtinis su maistu suvartojamo bendro toksinų T-2 ir HT-2 kiekio poveikis, remiantis turimais paplitimo duomenimis, yra mažesnis nei visų amžiaus grupių populiacijų LPD, todėl tiesioginio pavojaus sveikatai nėra;

               (4)

               vertindama pavojų gyvūnų sveikatai CONTAM grupė padarė išvadą, kad galima laikyti, jog dabartinis toksinų T-2 ir HT-2 poveikis atrajotojų, kiškių ir žuvų sveikatai nepavojingas. Įvertinus toksinų T-2 ir HT-2 poveikį kiaulėms, naminiams paukščiams, arkliams ir šunims mažai tikėtina, kad jų sveikatai bus padarytas nepageidaujamas poveikis. Katės priklauso vienai iš jautriausių gyvūnų rūšių. Atsižvelgiant į tai, kad turėta nepakankamai duomenų, ir į sunkų nepageidaujamą poveikį sveikatai esant mažoms dozėms, nebuvo galima nustatyti nei nepastebėto neigiamo poveikio ribos (NOAEL), nei žemiausios pastebėto neigiamo poveikio ribos (LOAEL). Todėl ši rekomendacija turi būti netaikoma kačių ėdalui; jam bus nustatytos griežtesnės priemonės;

               (5)

               CONTAM grupė taip pat padarė išvadą, kad toksinų T-2 ir HT-2 pernaša iš pašarų į gyvūninius maisto produktus yra nedidelė, ir dėl tokios pernašos toksinų poveikis žmonėms yra nežymus;

               (6)

               atsižvelgiant į mokslinėje nuomonėje padarytas išvadas ir į didelį metinį toksinų T-2 ir HT-2 kiekio svyravimą, tikslinga surinkti daugiau duomenų apie toksinus T-2 ir HT-2 grūduose ir grūdų produktuose ir gauti daugiau informacijos apie maisto perdirbimo (pvz., virimo) ir agronominių veiksnių poveikį toksinų T-2 ir HT-2 buvimui. Kad būtų galima nustatyti priemones, kurių reikėtų imtis, kad į grūdus ir grūdų produktus nepatektų toksinų T-2 ir HT-2 arba jų būtų mažiau, taip pat būtina gauti daugiau informacijos apie įvairius veiksnius, dėl kurių grūduose ir grūdų produktuose atsiranda santykinai didelis toksinų T-2 ir HT-2 kiekis. Siekiant gauti daugiau informacijos apie veiksnius, dėl kurių grūduose ir grūdų produktuose atsiranda santykinai didelis toksinų T-2 ir HT-2 kiekis, ir apie pašarų ir maisto perdirbimo poveikį, reikia atlikti tyrimus. Pagal turimus duomenis T-2 ir HT-2 nepasitaiko arba pasitaiko tik labai mažais kiekiais ryžiuose ir ryžių produktuose, todėl tikslinga šių produktų neįtraukti į šios rekomendacijos taikymo sritį;

               (7)

               vertinant toksinų T-2 ir HT-2 poveikio žmonėms ir gyvūnams pokyčius ir tendencijas bus remiamasi grūdų ir grūdų produktų stebėsenos rezultatais. Todėl tikslinga naudoti pakankamai tikslius analizės metodus;

               (8)

               siekiant nurodyti, kokiais atvejais būtų tikslinga atlikti tokius tyrimus, reikėtų numatyti orientacines vertes, kurias viršijus toks tyrimas taptų tikslingas. Nustatant tokias orientacines vertes buvo remtasi EMST duomenų bazėje esančiais paplitimo duomenimis. Atliekant tokius tyrimus yra itin svarbus atsekamumas;

               (9)

               informacija, gauta pagal šią rekomendaciją, turėtų būti įvertinta 2015 m. Įgyvendinant šią rekomendaciją sukaupti stebėsenos duomenys leis geriau suprasti metinį toksinų T-2 ir HT-2 kiekio svyravimą ir šių toksinų buvimą daugelyje grūdų produktų, veiksnius, dėl kurių atsiranda didelis šių toksinų kiekis, ir tai, kokių priemonių (taip pat atsižvelgiant į agronominius veiksnius ir perdirbimą), būtų galima imtis, kad į tokius produktus nepatektų toksinų T-2 ir HT-2 arba jų būtų kuo mažiau,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               (1)

               Valstybės narės, aktyviai bendradarbiaudamos su pašarų ir maisto ūkio subjektais, turėtų stebėti, ar grūduose ir grūdų produktuose nėra toksinų T-2 ir HT-2. Šioje rekomendacijoje ryžiai nelaikomi grūdais, o ryžių produktai – grūdų gaminiais.

               (2)

               Valstybės narės turėtų raginti vienu metu atlikti tyrimus, ar ėminiuose nėra T-2 ir HT-2 bei kitų Fusarium toksinų, tokių kaip deoksinivalenolis, zearalenonas ir fumonizinas B1 + B2, kad būtų galima nustatyti, kaip dažnai jie pasitaiko kartu.
               Jeigu analizės metodas leidžia, būtų tikslinga ištirti ir maskuotus mikotoksinus, visų pirma mono- ir diglikozilintus toksinų T-2 ir HT-2 konjugatus.

               (3)

               Reikėtų atlikti žmonėms vartoti skirtų grūdų ir grūdų produktų ėminių ėmimą ir analizę, laikantis 2006 m. vasario 23 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 401/2006, nustatančio ėminių ėmimo ir analizės metodus, skirtus oficialiai mikotoksinų kiekio maisto produktuose kontrolei (2), nuostatų, kaip antai:

                           —

                           I priedo B dalies nuostatų dėl grūdų ir grūdų produktų ėminių ėmimo,

                           —

                           II priedo 4.3.1 punkto g papunkčio nuostatų dėl toksinų T-2 ir HT-2 analizės metodo taikymo kriterijų. Toksinų T-2 ir HT-2 (atskirai) aptikimo riba turėtų būti ne didesnė kaip 5 μg/kg, išskyrus neperdirbtus grūdus, kuriuose toksinų T-2 ir HT-2 (atskirai) aptikimo riba turėtų būti ne didesnė kaip 10 μg/kg. Jeigu taikomas analitinės atrankinės patikros metodas, toksinų T-2 ir HT-2 (bendras kiekis) aptikimo riba neturėtų būti didesnė kaip 25 μg/kg.

                     Maisto ūkio subjektų taikoma ėminių ėmimo procedūra gali nukrypti nuo Reglamento (EB) Nr. 401/2006 nuostatų, tačiau ji turi būti reprezentatyvi atrankinei partijai.

               (4)

               Reikėtų atlikti pašarams ir kombinuotiesiems pašarams skirtų grūdų ir grūdų produktų ėminių ėmimą ir analizę, laikantis 2009 m. sausio 27 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 152/2009, nustatančio oficialiai pašarų kontrolei taikytinus Bendrijos ėminių ėmimo ir analizės metodus (3), nuostatų. Toksinų T-2 ir HT-2 (atskirai) aptikimo riba turėtų būti ne didesnė kaip 10 μg/kg. Jeigu taikomas analitinės atrankinės patikros metodas, toksinų T-2 ir HT-2 (bendras kiekis) aptikimo riba neturėtų būti didesnė kaip 25 μg/kg.
               Pašarų ūkio subjektų taikoma ėminių ėmimo procedūra gali nukrypti nuo Reglamento (EB) Nr. 152/2009 nuostatų, tačiau ji turi būti reprezentatyvi atrankinei partijai.

               (5)

               Valstybės narės, aktyviai bendradarbiaudamos su pašarų ir maisto ūkio subjektais, turėtų atlikti tyrimus, kad nustatytų veiksnius, dėl kurių viršijamas orientacinis kiekis, ir priemones, kurių reikia imtis, kad toksinų nebūtų arba jų būtų mažiau. Tokius tyrimus reikėtų atlikti ypač tokiais atvejais, kai per tam tikrą laikotarpį šios rekomendacijos priede nurodytuose grūduose ir grūdų produktuose pakartotinai nustatomas toksinų T-2 ir HT-2 kiekis, viršijantis orientacinį. Siekiant gauti daugiau informacijos apie įvairius veiksnius (įskaitant agronominius), dėl kurių grūduose ir grūdų produktuose atsiranda santykinai didelis toksinų T-2 ir HT-2 kiekis, turėtų būti atliekami pirminio perdirbimo grūdų ir grūdų produktų ėminių ėmimas ir analizė.

               (6)

               Valstybės narės, aktyviai bendradarbiaudamos su pašarų ir maisto ūkio subjektais, turėtų atlikti tyrimus, kad nustatytų pašarų ir maisto perdirbimo poveikį toksinų T-2 ir HT-2 buvimui. Tokius tyrimus reikėtų atlikti ypač tokiais atvejais, kai per tam tikrą laikotarpį grūdų produktuose pakartotinai nustatomas toksinų T-2 ir HT-2 kiekis, viršijantis orientacinį.

               (7)

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad analizių rezultatai būtų reguliariai siunčiami EMST, kuri juos kaups vienoje duomenų bazėje, ir kad tyrimų rezultatai būtų kasmet pateikiami Europos Komisijai, – pirmą kartą iki 2013 m. gruodžio mėn. Siekiant užtikrinti vienodą šios rekomendacijos taikymą ir tyrimų rezultatų palyginamumą bus parengtos gairės,

      Priimta Briuselyje 2013 m. kovo 27 d.

            Komisijos vardu

         Tonio BORG

            Komisijos narys

      (1)  EMST Mokslinė grupė, nagrinėjanti teršalų maisto grandinėje klausimus, (CONTAM); Mokslinė nuomonė dėl pavojaus gyvūnų ir visuomenės sveikatai, susijusio su toksinais T-2 ir HT-2 maiste ir pašaruose. EFSA leidinys, 2011 m.; 9(12):2481. p. 187, doi:10.2903/j.efsa.2011.2481. Galima rasti internete adresu www.efsa.europa.eu/efsajournal.

      (2)  OL L 70, 2006 3 9, p. 12.

      (3)  OL L 54, 2009 2 26, p. 1.

      PRIEDAS

         Orientacinis kiekis grūduose ir grūdų produktuose
          (1)
          (2)

                  Orientacinis bendras T-2 ir HT-2 kiekis (μg/kg), kurį viršijus turėtų būti atliekami tyrimai ypač jei kiekis viršijamas pakartotinai (1)

                  1.   Neperdirbti grūdai
                      (3)

                              1.1.

                              miežiai (įskaitant salyklinius miežius) ir kukurūzai

                  200

                              1.2.

                              avižos (su lukštais)

                  1 000

                              1.3.

                              kviečiai, rugiai ir kiti grūdai

                  100

                  2.   Tiesiogiai žmonėms vartoti skirti grūdai
                      (4)

                              2.1.

                              avižos

                  200

                              2.2.

                              kukurūzai

                  100

                              2.3.

                              kiti grūdai

                  50

                  3.   Žmonėms vartoti skirti grūdų produktai

                              3.1.

                              avižų sėlenos ir avižų dribsniai

                  200

                              3.2.

                              grūdų sėlenos, išskyrus avižų sėlenas, avižų malimo produktai, išskyrus avižų sėlenas ir avižų dribsnius, ir kukurūzų malimo produktai

                  100

                              3.3.

                              kiti grūdų malimo produktai

                  50

                              3.4.

                              pusryčių dribsniai, įskaitant suformuotus grūdų dribsnius

                  75

                              3.5.

                              duona (įskaitant kepinius), švieži konditerijos gaminiai, sausainiai, grūdiniai užkandžiai, makaronų gaminiai

                  25

                              3.6.

                              grūdiniai maisto produktai kūdikiams ir mažiems vaikams

                  15

                  4.   Pašarams ir kombinuotiesiems pašarams skirti grūdų produktai
                      (5)

                              4.1.

                              avižų malimo produktai (lukštai)

                  2 000

                              4.2.

                              kiti grūdų produktai

                  500

                              4.3.

                              kombinuotieji pašarai, išskyrus ėdalą katėms

                  250

         (1)  Šiame priede nurodyti kiekiai yra orientaciniai, ir nustačius, kad jie viršyti (ypač, jeigu tie kiekiai viršijami pakartotinai), turėtų būti atliekami veiksnių, lemiančių toksinų T-2 ir TH-2 buvimą, arba pašarų ir maisto perdirbimo poveikio tyrimai. Orientaciniai kiekiai nustatyti remiantis EMST duomenų bazėje esančiais paplitimo duomenimis, pateiktais EMST nuomonėje. Orientaciniai kiekiai nėra pašarų ir maisto saugos kiekiai.

         (2)  Šioje rekomendacijoje ryžiai nelaikomi grūdais, o ryžių produktai – grūdų gaminiais.

         (3)  Neperdirbti grūdai – grūdai, neapdoroti fiziniu ar terminiu būdu, išskyrus džiovinimą, valymą ir rūšiavimą.

         (4)  Žmonėms vartoti skirti grūdai – išdžiovinti, išvalyti, nulukštenti ir išrūšiuoti grūdai, kurie nebebus valomi ir rūšiuojami iki juos perdirbant maisto grandinėje.

         (5)  Orientaciniai toksinų kiekiai pašarams ir kombinuotiesiems pašarams skirtuose grūduose ir grūdų produktuose siejami su pašarais, kurių drėgnis yra 12 %.


title: 2013/647/ES: 2013 m. lapkričio 8 d. Komisijos rekomendacija dėl akrilamido kiekio maisto produktuose tyrimų  Tekstas svarbus EEE

text:
               12.11.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 301/15

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2013 m. lapkričio 8 d.
   dėl akrilamido kiekio maisto produktuose tyrimų
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2013/647/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               maisto pramonė, valstybės narės ir Komisija nuo 2002 m. ėmėsi daugelio priemonių, kad būtų ištirti akrilamido susidarymo perdirbtuose maisto produktuose keliai ir sumažintas jo kiekis;

               (2)

               organizacija „FoodDrinkEurope“, atstovaujanti maisto ir gėrimų pramonei, parengė „priemonių paketą“ (1), sudarytą iš priemonių, kurias maisto produktų gamintojai gali pasirinktinai taikyti atsižvelgdami į konkrečius poreikius, kad sumažintų akrilamido kiekį gaminamuose produktuose. Be to, buvo parengtos trumpos brošiūros, kuriose pateikta informacija apie svarbiausias kiekvienam sektoriui skirtas priemones. Šią veiklą rėmė ir prie jos prisidėjo prižiūrinčios institucijos;

               (3)

               tam tikruose maisto produktuose akrilamido kiekis pasirodė esantis gerokai didesnis nei kituose palyginamuose tos pačios kategorijos produktuose. Todėl Komisija nusprendė, kad būtų tikslinga, jog valstybių narių kompetentingos institucijos atliktų tyrimus ir ištirtų maisto tvarkymo subjektų taikomus gamybos ir perdirbimo metodus. Galiausiai 2011 m. sausio 10 d. Komisija priėmė Rekomendaciją dėl akrilamido kiekio maisto produktuose tyrimų (2) (toliau – 2011 m. rekomendacija);

               (4)

               remiantis 2011 m. rekomendacija, valstybės narės yra raginamos atlikti tyrimus, jei tam tikrame maisto produkte nustatytas akrilamido kiekis viršija tos rekomendacijos priede nurodytą orientacinę akrilamido kiekio vertę;

               (5)

               valstybės narės stebėjo akrilamido kiekį maisto produktuose 2007–2009 m. pagal Komisijos rekomendaciją 2007/331/EB (3) ir nuo 2010 m. pagal Komisijos rekomendaciją 2010/307/ES (4). Stebimi tie maisto produktai, kuriuose yra nustatytas didelis akrilamido kiekis ir (arba) kurie yra svarbūs žmonių mitybai;

               (6)

               Europos maisto saugos tarnyba (toliau – EMST) 2007–2010 m. stebėsenos rezultatus pateikė 2012 m. spalio 18 d. paskelbtoje mokslinėje ataskaitoje „Naujausi akrilamido kiekio maisto produktuose 2007–2010 m. stebėsenos rezultatai“ (5). EMST padarė išvadą, kad nepastebėta, jog akrilamido kiekis įvairių grupių maisto produktuose nuosekliai mažėtų, ir kad akrilamido kiekis mažėjo tik kelių kategorijų maisto produktuose, tuo tarpu kitų kategorijų maisto produktuose buvo pastebėtas akrilamido kiekio augimas;

               (7)

               remiantis 2011 m. ir 2012 m. gautais tyrimų rezultatais ir rekomendacijų 2007/331/EB ir 2010/307/ES laikantis gautais stebėsenos rezultatais, yra tikslinga pakeisti tam tikras 2011 m. rekomendacijos priede nustatytas orientacines vertes;

               (8)

               todėl 2011 m. rekomendaciją reikėtų pakeisti nauja rekomendacija;

               (9)

               reikėtų toliau tirti maisto tvarkymo subjektų rizikos valdymo analizės ir svarbiausių valdymo taškų (RVASVT) ar panašias sistemas (6) siekiant su maisto tvarkymo subjektu išnagrinėti, ar buvo nustatyti atitinkami perdirbimo etapai, svarbūs akrilamido susidarymui, ir ar buvo imtasi atitinkamų jų valdymo priemonių. Tai atlikdamos kompetentingos institucijos turėtų įvertinti, kokiu mastu maisto tvarkymo subjektas įgyvendino žinomas akrilamido kiekio mažinimo priemones, pavyzdžiui, pasiūlytas Akrilamido kontrolės praktikos kodekse, kurį priėmė Maisto kodekso komisija, ir organizacijos „FoodDrinkEurope“ parengtame „priemonių pakete“ dėl akrilamido;

               (10)

               šioje rekomendacijoje nustatytos orientacinės vertės skirtos tik tyrimo poreikiui nurodyti. Tai nėra ribinės vertės saugos požiūriu. Todėl vykdymo užtikrinimo priemonės ir (arba) skubaus įspėjimo pateikimas turėtų būti taikomi tik remiantis pagrįstu rizikos vertinimu, atliktu kiekvienu atveju, o ne vien dėl to, kad viršyta orientacinė vertė;

               (11)

               Komisija, remdamasi 2013 m. ir 2014 m. atsižvelgiant į šią rekomendaciją gautais tyrimų rezultatais ir į stebėsenos rezultatus, gautus pagal Rekomendaciją 2010/307/ES, taip pat į EMST atlikto atnaujinto rizikos vertinimo dėl akrilamido buvimo maiste rezultatus, EMST paskelbus rizikos vertinimo rezultatus įvertins padėtį ir nuspręs dėl kitų atitinkamų priemonių būtinumo,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Valstybės narės, aktyviai bendradarbiaudamos su maisto tvarkymo subjektais, turėtų atlikti tolesnius maisto produktų gamintojų taikomų gamybos ir perdirbimo metodų tyrimus tais atvejais, kai akrilamido kiekis maisto produkte, nustatytas atliekant stebėseną pagal Rekomendaciją 2010/307/ES, viršija šios rekomendacijos priede nurodytą orientacinę akrilamido kiekio atitinkamos kategorijos maisto produktuose vertę.

               2.

               1 dalies tikslais, akrilamido kiekis turėtų būti vertinamas neatsižvelgiant į analitinio matavimo neapibrėžtį.

               3.

               1 dalyje nurodyti tyrimai turėtų apimti maisto tvarkymo subjekto rizikos valdymo analizės ir svarbiausiais valdymo taškais (RVASVT) grindžiamų procedūrų patikrinimą, siekiant patikrinti,

                           a)

                           ar maisto tvarkymo subjektas rizikos valdymo analizės ir svarbiausių valdymo taškų (RVASVT) ar panašioje sistemoje nustatė atitinkamus perdirbimo etapus, dėl kurių gali susidaryti akrilamidas, ir

                           b)

                           ar maisto tvarkymo subjektas ėmėsi atitinkamų rizikos mažinimo priemonių.

               4.

               Atliekant 1 dalyje nurodytus tyrimus visų pirma reikėtų vertinti mastą, kuriuo maisto tvarkymo subjektas įgyvendino žinomas akrilamido kiekio mažinimo priemones, pavyzdžiui, minimas Akrilamido kontrolės praktikos kodekse, kurį priėmė Maisto kodekso komisija, ir organizacijos „FoodDrinkEurope“ parengtame „priemonių pakete“ dėl akrilamido.

               5.

               Valstybės narės turėtų pranešti išvadas Komisijai iki 2014 m. spalio 31 d. ir iki 2015 m. balandžio 30 d.

               6.

               Ši rekomendacija pakeičia 2011 m. sausio 10 d. Rekomendaciją dėl akrilamido kiekio maisto produktuose tyrimų.

      Priimta Briuselyje 2013 m. lapkričio 8 d.

            Komisijos vardu

         Tonio BORG

            Komisijos narys

      (1)  Organizacijos „FoodDrinkEurope“ parengtas „priemonių paketas“ yra sudarytas iš 14 skirtingų parametrų („priemonių“), suskirstytų į keturias pagrindines kategorijas („priemonių paketo skyriai“), kurias maisto produktų gamintojai gali pasirinktinai taikyti atsižvelgdami į konkrečius poreikius, kad sumažintų akrilamido kiekį gaminamuose produktuose. Keturi skyriai yra susiję su agronominiais veiksniais, maisto gamybos būdais, perdirbimu ir galutiniu paruošimu. Priemonių rinkinys skelbiamas:
   http://ec.europa.eu/food/food/chemicalsafety/contaminants/ciaa_acrylamide_toolbox09.pdf

      (2)  http://ec.europa.eu/food/food/chemicalsafety/contaminants/recommendation_10012011_acrylamide_food_lt.pdf

      (3)  2007 m. gegužės 3 d. Komisijos rekomendacija 2007/331/EB dėl akrilamido kiekio maisto produktuose stebėsenos (OL L 123, 2007 5 12, p. 33).

      (4)  2010 m. birželio 2 d. Komisijos rekomendacija 2010/307/EB dėl akrilamido kiekio maisto produktuose stebėsenos (OL L 137, 2010 6 3, p. 4).

      (5)  Europos maisto saugos tarnyba; Naujausi akrilamido kiekio maisto produktuose 2007–2010 m. stebėsenos rezultatai (European Food SAFEty Authority; Update on acrylamide levels in food from monitoring years 2007 to 2010), EMST leidinys (2012 m.), 10(10):2938. [38 p.] doi:10.2903/j.efsa.2012.2938. Galima rasti adresu www.efsa.europa.eu/efsajournal

      (6)  2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 852/2004 dėl maisto produktų higienos (OL L 139, 2004 4 30, p. 1).
   PRIEDAS
   Orientacinės akrilamido vertės, grindžiamos EMST atliktos stebėsenos 2007–2012 m. duomenimis

               Maisto produktas

               Orientacinė vertė
               (μg/kg)

               Pastaba

               Paruoštos valgyti gruzdintos bulvytės

               600

               Parduodamas produktas, paruoštas valgyti, kaip apibrėžta Rekomendacijos 2010/307/ES priedo C dalies 1 punkte

               Bulvių traškučiai iš šviežių bulvių ir bulvių tešlos

               1 000

               Parduodamas produktas, kaip apibrėžta Rekomendacijos 2010/307/ES priedo C dalies 2 ir 10 punktuose

               Bulvių pagrindu pagaminti trapučiai

               Minkšta duona

               Parduodamas produktas, kaip apibrėžta Rekomendacijos 2010/307/ES priedo C dalies 4 punkte

                           a)

                           kviečių pagrindu pagaminta duona

               80

                           b)

                           minkšta duona, išskyrus kviečių pagrindu pagamintą duoną

               150

               Javainiai, išskyrus košes

               Parduodamas produktas, kaip apibrėžta Rekomendacijos 2010/307/ES priedo C dalies 5 punkte

                           —

                           sėlenų produktai ir neskaldytų grūdų javainiai, pūsti grūdai (slėgiu pūsti grūdai, tik jei pažymėta)

               400

                           —

                           kviečių ir rugių pagrindu pagaminti produktai (1)

               300

                           —

                           kukurūzų, avižų, speltų, miežių ir ryžių pagrindu pagaminti produktai (1)

               200

               Sausainiai ir vafliai

               500

               Parduodamas produktas, kaip apibrėžta Rekomendacijos 2010/307/ES priedo C dalies 6 punkte

               Trapučiai, išskyrus bulvių pagrindu pagamintus trapučius

               500

               Duoniniai traškučiai

               450

               Meduoliai

               1 000

               Produktai, panašūs į kitus šios kategorijos produktus

               500

               Skrudinta kava

               450

               Parduodamas produktas, kaip apibrėžta Rekomendacijos 2010/307/ES priedo C dalies 7 punkto 1 papunktyje

               Tirpi kava

               900

               Parduodamas produktas, kaip apibrėžta Rekomendacijos 2010/307/ES priedo C dalies 7 punkto 2 papunktyje

               Kavos pakaitalai

               Parduodamas produktas, kaip apibrėžta Rekomendacijos 2010/307/ES priedo C dalies 7 punkto 3 papunktyje

                           a)

                           kavos pakaitalai, daugiausia pagaminti javų pagrindu

               2 000

                           b)

                           kiti kavos pakaitalai

               4 000

               Kūdikių maistas, išskyrus perdirbtus grūdinius maisto produktus (2)

               Parduodamas produktas, kaip apibrėžta Rekomendacijos 2010/307/ES priedo C dalies 8 punkte

                           a)

                           be slyvų

               50

                           b)

                           su slyvomis

               80

               Sausainiai ir džiūvėsėliai kūdikiams ir mažiems vaikams

               200

               Parduodamas produktas, kaip apibrėžta Rekomendacijos 2010/307/ES priedo C dalies 9 punkto 1 papunktyje

               Perdirbti grūdiniai maisto produktai kūdikiams ir mažiems vaikams (3), išskyrus sausainius ir džiūvėsėlius

               50

               Parduodamas produktas, kaip apibrėžta Rekomendacijos 2010/307/ES priedo C dalies 9 punkto 2 papunktyje

      (1)  Skaldytų grūdų ir (arba) ne sėlenų pagrindu pagaminti javainiai. Kategorija priklauso nuo to, kokių grūdų produkte yra daugiausia.

      (2)  Kaip apibrėžta 2006 m. gruodžio 5 d. Komisijos direktyvos 2006/125/EB dėl perdirbtų grūdinių maisto produktų ir maisto kūdikiams bei mažiems vaikams 1 straipsnio 2 dalies b punkte (OL L 339, 2006 12 6, p. 16).

      (3)  Kaip apibrėžta Direktyvos 2006/125/EB 1 straipsnio 2 dalies a punkte.


				|

		52012DC0321

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl Maltos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Maltos stabilumo programos /* COM/2012/0321 final */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Maltos 2012 m. nacionalinės
reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Maltos stabilumo programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2
dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[2],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[3],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       2010 m. kovo 26 d.
Europos Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui
įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo
strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos
politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms
sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas
Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;
(2)       2010 m. liepos 13 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių
ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.),
o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių
narių užimtumo politikos gairių[4],
kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires
valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę
ekonomikos ir užimtumo politiką;
(3)       2011 m. liepos 12 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl Maltos 2011 m.
nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę
dėl atnaujintos 2011–2014 m. Maltos stabilumo programos;
(4)       2011 m. lapkričio 23 d.
Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria
pradedamas antras ex ante ir integruoto politikos koordinavimo
Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“. 2012 m. vasario 14 d.
Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė
Įspėjimo mechanizmo ataskaitą[5],
kurioje nenurodė, kad Malta yra viena iš valstybių narių, dėl
kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(5)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti
užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos
augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti
diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį
konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas,
skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo
problemą, šalinti krizės sukeltas socialines pasekmes ir modernizuoti
viešąjį administravimą;
(6)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias
prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad
juos būtų galima įtraukti į jų stabilumo arba
konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas;
(7)       2012 m. balandžio 30 d.
Malta pateikė savo 2012–2015 m. stabilumo programą, o 2012 m.
balandžio 23 d. – savo 2012 m. nacionalinę reformų
programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų
sąsają, jos vertintos vienu metu;
(8)       remdamasi 2012 m.
stabilumo programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97,
Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje
pateiktos biudžeto projekcijos, palyginti su Komisijos apskaičiuotu galimu
augimu, yra optimistinis, ypač vėlesniais stabilumo programos metais.
Programoje apibrėžtos biudžeto strategijos tikslas – pagal planą
ištaisius perviršinį deficitą 2011 m., laipsniškai mažinti
deficitą iki 0,3 % BVP 2015 m. Programoje patvirtinamas
ankstesnis vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslas –
struktūriškai subalansuoti biudžeto būklę – ir šis tikslas turi
būti pasiektas po programos laikotarpio. Vidutinės trukmės
laikotarpio tikslas atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus.  Kyla
rizika, kad deficito pasekmės bus skaudesnės, nei numatyta, dėl
tokių priežasčių: i) mažesnių įplaukų dėl
šiek tiek optimistinio makroekonominio scenarijaus; ii) galimo dabartinių
pirminių išlaidų viršijimo; iii) vykstančio nacionalinių
oro linijų („Air Malta“) restruktūrizavimo ir energetikos
tiekėjo („Enemalta“) finansinės padėties. Remiantis
(perskaičiuotu) struktūriniu balansu[6],
planuojama, kad metinė pažanga siekiant vidutinės trukmės
laikotarpio tikslo turėtų atitikti Stabilumo ir augimo pakte
nustatytą 0,5 % BVP kriterijų. Pagal Komisijos nustatytas į
biudžeto tikslus įtrauktas vienkartines priemones vidutinė pažanga
siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo yra šiek tiek
didesnė (¾ % BVP), tačiau labai netolygiai pasiskirsčiusi –
2012 m. pažangos nebus, o 2013 m. ji sieks 1¼ % BVP. Remiantis
programoje pateikta informacija, valdžios sektoriaus išlaidų augimo
tempas, atsižvelgus į diskrecines pajamų priemones, visą
programos laikotarpį turėtų atitikti Stabilumo ir augimo pakte
nustatytą išlaidų kriterijų. Tačiau dėl biudžeto
tikslams gresiančios rizikos manoma, kad vidutinis koregavimas siekiant
vidutinės trukmės laikotarpio tikslo gali būti lėtesnis nei
derėtų. Programoje planuojama, kad 2011 m. net 72 % BVP
siekęs valdžios sektoriaus bendros skolos santykis pradės mažėti
ir 2015 m. pasieks 65,3 % BVP (nors vis tiek viršys 60 % BVP
pamatinės vertės). Pagal programos planus Malta daro pakankamą
pažangą, kad iki pereinamojo laikotarpio pabaigos (2015 m.)
atitiktų Stabilumo ir augimo pakte nustatytą skolos mažinimo kriterijų,
tačiau vertinimo rezultatai gali būti netikslūs dėl
rizikos, nes skolos santykis gali būti didesnis nei planuota dėl
potencialiai didesnio deficito ir stipresnio atsargų ir srautų
koregavimo. Maltos vidutinės trukmės biudžeto sistema toliau yra neprivaloma,
vadinasi, fiskalinio planavimo laikotarpis palyginti trumpas. Programoje
skelbiama, kad Maltos vyriausybė, atsižvelgdama į paskutinius euro
zonos valdymo sistemos pakeitimus, svarsto metinės biudžeto
procedūros reformas, įskaitant darbotvarkę, ir Konstitucijoje
įtvirtintos fiskalinės taisyklės nustatymą, įskaitant
stebėjimo ir korekcinius mechanizmus;
(9)       Maltos viešųjų
finansų ilgalaikiam tvarumui gresia didelė rizika, nes prognozuojamas
ilgalaikis su amžiumi susijusių išlaidų padidėjimas gerokai
viršija ES vidurkį. Dirba labai mažai vyresnio amžiaus žmonių,
įskaitant vyresnio amžiaus moteris; santykinai anksti išeinama į
pensiją, o ankstyvo išėjimo į pensiją schemos problemą
dar labiau gilina. 2010 m. gruodžio mėn. nepriklausoma Pensijų
darbo grupė pateikė pasiūlymų, kaip toliau vykdyti
pensijų reformą, įskaitant pasiūlymus susieti pensinį
amžių ir vidutinę tikėtiną gyvenimo trukmę, taip pat
įvesti papildomas pensijų kaupimo pakopas. Tai buvo aptarta per
konsultacijas su suinteresuotosiomis šalimis, tačiau vyriausybė dar
vis nepaskelbė savo pozicijos. Be to, nacionalinėje reformų
programoje nenumatyta išsami aktyvaus senėjimo strategija. Nors Malta
pradėjo taikyti priemones, kuriomis kovojama su nedeklaruotu darbu,
dėl tokio darbo paplitimo gali kilti pernelyg didelis pavojus ilgalaikiam
viešųjų finansų tvarumui;
(10)     dėl Maltos ekonomikos
restruktūrizacijos atsirado gebėjimų paklausos ir pasiūlos
neatitiktis ėmė nebeatitikti; padėtį dar labiau blogina
nedidelis tretinį išsilavinimą įgyjančių asmenų
skaičius ir didelis mokyklos nebaigusių asmenų rodiklis.
Siekiant ilgalaikių rezultatų būtina toliau dėti pastangas
gerinti švietimo sistemos ir darbo rinkos poreikių sąsajas. Iki 2012 m. pabaigos Malta planuoja pateikti
strategiją, pagal kurią būtų sprendžiama mokyklos nebaigimo
problema. Be to, neegzistuoja jokia visapusiška informacijos
apie šį reiškinį rinkimo ir analizavimo sistema;
(11)     Maltoje moterų ir
vyresnio amžiaus žmonių aktyvumas darbo rinkoje dar vis mažas. Malta imasi
veiksmų, kuriais siekiama į darbo rinką grąžinti moteris.
Tačiau moterims ypač nepalankus vyrų ir moterų užimtumo
skirtumas ir motinystės poveikis, visų pirma dėl to, kad
trūksta prieinamų vaikų priežiūros ir pasiekiamų
pomokyklinių paslaugų, taip pat menkai naudojamasi šeimoms palankiomis
priemonėmis, kaip antai lanksčiu darbo grafiku ir nuotoliniu darbu;
(12)     Malta yra viena iš nedaugelio
valstybių narių, kurioje veikia bendra darbo užmokesčio
indeksavimo sistema. Nors šiuo mechanizmu numatytos galimos jos
poveikio mažinimo priemonės, dėl jo gali susiformuoti darbo
užmokesčio ir kainų spiralės, visų pirma dėl to, kad
indeksuojant atsižvelgiama ir į importo kainas, be to, mechanizmas gali
trukdyti konkurencingumui, ypač darbui imliuose sektoriuose. Valdžios
institucijos pradėjo peržiūros procesą, tačiau
rezultatų dar nepateikė, o diskusijos dėl konkrečių
siūlomų reformų dar neprasidėjo;
(13)     energijos tiekimas Maltoje
beveik visiškai priklauso nuo importuojamos naftos, o
atsinaujinančiųjų energijos šaltinių dalis ir toliau labai
menka. Didelės elektros kainos gali trukdyti šalies mažųjų ir
vidutinių įmonių konkurencingumui. Be to, energijos vartojimo
efektyvumo trūkumų pašalinimas galėtų lemti dvigubą
naudą – padėti didinti konkurencingumą ir siekti energijos bei
klimato tikslų. Šiose srityse imtasi keleto iniciatyvų, kaip antai
skatinimas gaminti fotovoltinę energiją, vėjo jėgainių
statyba, elektros jungties su Sicilija statyba ir skatinimas važinėti
tausiai kurą naudojančiais automobiliais. Tačiau dar per anksti
numatyti galutinį šių iniciatyvų poveikį, taigi jų
įgyvendinimą būtina atidžiai stebėti;
(14)     Maltos bankų sistema yra
labai didelė, palyginti su šalies ekonomikos dydžiu, jos bendras turtas
siekia apie 800 % BVP. Vien iš sektoriaus dydžio galima spręsti, kad
finansinio stabilumo sutrikdymas galėtų daryti neproporcingą
poveikį vidaus ekonomikai. Pasaulio ekonomikos nuosmukis padidino
probleminių paskolų skaičių, tačiau atidėjiniai
nebuvo padidinti. Ekonomikos pažeidžiamumą ypač didina didelė
nekilnojamojo turto rinkos rizika, nes su šia rinka susijusi didesnė
pusė visų paskolų šalies gyventojams, o tolesnio nekilnojamojo
turto kainų kritimo galimybės atmesti negalima, be to,
būstų pasiūla šiuo metu viršija paklausą;
(15)     Malta prisiėmė tam
tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Šie
įsipareigojimai, taip pat 2011 m. prisiimti ir įgyvendinami
įsipareigojimai yra susiję su konkurencingumo ir užimtumo didinimu ir
viešųjų finansų tvarumo stiprinimu. Komisija įvertino, kaip
įgyvendinami pagal paktą „Euro plius“ prisiimti įsipareigojimai.
Į šio vertinimo rezultatus buvo atsižvelgta rengiant rekomendacijas;
(16)     atsižvelgdama į Europos
semestrą, Komisija atliko išsamią Maltos ekonominės politikos
analizę. Ji įvertino 2012 m. stabilumo programą ir 2012 m.
nacionalinę reformų programą. Komisija įvertino ne tik
jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Maltos
politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES
priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių
sprendimų būtina stiprinti bendrą Europos Sąjungos ekonomikos
valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą
pateiktos rekomendacijų 1–6 punktuose toliau;
(17)     atsižvelgdama į šį
vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2012 m. Maltos stabilumo
programą ir savo nuomonę[7]
visų pirma pateikė 1 rekomendacijoje,
REKOMENDUOJA Maltai 2012–2013 m.
imtis šių veiksmų:
1.           Stiprinti biudžeto
strategiją 2012 m., vykdant papildomas nuolatines priemones, kad
būtų užtikrinta tinkama pažanga siekiant vidutinės trukmės
laikotarpio tikslo ir nesiimant vienkartinių priemonių deficitas
būtų mažesnis nei 3 % BVP. Paskui tinkamu tempu tęsti
fiskalinį konsolidavimą, kad būtų daroma pakankama pažanga
siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo, įskaitant
išlaidų ir skolos mažinimo kriterijų įvykdymą, nustatant
konkrečias priemones, kuriomis nuo 2013 m. būtų siekiama
deficito tikslo, ir pasirengiant imtis papildomų priemonių
nesėkmės atveju. Ne vėliau kaip iki 2012 m. pabaigos
įgyvendinti taisyklėmis grindžiamą privalomą
daugiametę fiskalinę sistemą. Didinti mokestinių
prievolių vykdymą ir kovoti su mokesčių slėpimu, taip
pat mažinti įmonių mokestinio įsiskolinimo paskatas.
2.           Imtis
neatidėliotinų veiksmų, siekiant užtikrinti ilgalaikį
pensijų sistemos tvarumą, t. y. i) kur kas sparčiau
laipsniškai didinti pensinį amžių, palyginti su numatytu
dabartiniuose teisės aktuose; ii) aiškiai susieti teisės aktais
numatytą pensinį amžių ir vidutinę tikėtiną
gyvenimo trukmę; iii) imtis priemonių privačiam pensijų
kaupimui skatinti. Imtis priemonių vyresnio amžiaus darbuotojų dalyvavimui
darbo rinkoje didinti ir ankstyvo išėjimo į pensiją schemų
naudojimui mažinti.
3.           Imtis priemonių
aukštiems mokyklos nebaigimo rodikliams mažinti. Švietimo sistemoje
politinėmis priemonėmis siekti įgūdžių ir
reikiamų darbo rinkos poreikių derėjimo. Didinti prieinamų
vaikų priežiūros ir pomokyklinės veiklos centrų skaičių,
taip siekiant mažinti vyrų ir moterų užimtumo skirtumą ir
motinystės poveikį moterų užimtumui.
4.           Pasikonsultavus su
socialiniais partneriais ir vadovaujantis nacionaline praktika, imtis
reikiamų veiksmų siekiant pertvarkyti derybų dėl darbo
užmokesčio ir darbo užmokesčio indeksavimo sistemą ir taip
užtikrinti, kad keičiamas darbo užmokestis geriau atspindėtų
darbo našumo pokyčius ir kad mažėtų importo kainų poveikis
indeksui.
5.           Siekiant mažinti Maltos
priklausomybę nuo importuojamos naftos, paspartinti pastangas skatinti
efektyvų energijos vartojimą ir didinti energijos iš
atsinaujinančiųjų energijos šaltinių dalį, atidžiai
stebint dabartinius skatinimo mechanizmus ir teikiant pirmenybę tolesniam
infrastruktūros plėtojimui, įskaitant elektros jungties su
Sicilija užbaigimą.
6.           Siekiant stiprinti bankų
sektorių, imtis priemonių, kad būtų mažinama galima rizika,
kurią kelia didelė bankų priklausomybė nuo nekilnojamojo
turto rinkos. Imtis priemonių, kad būtų toliau didinami
atidėjiniai blogų paskolų nuostoliams padengti.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               COM(2012) 321 final.
[3]               P7_TA(2012) 0048 ir P7_TA(2012) 0047.
[4]               2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimas 2012/238/ES.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Pagal
ciklą pakoreguotas balansas (atėmus vienkartines ir laikinąsias
priemones), Komisijos tarnybų perskaičiuotas remiantis programoje
pateikta informacija ir taikant bendrai sutartą metodiką.
[7]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5
straipsnio 2 dalį.


title: 2010 m. sausio 13 d. Komisijos rekomendacija dėl valstybių narių saugaus keitimosi elektroniniais duomenimis siekiant patikrinti išduodamų vairuotojų kortelių autentiškumą (pranešta dokumentu Nr. C(2010) 19) (Tekstas svarbus EEE)

text:
               14.1.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 9/10

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2010 m. sausio 13 d.
   dėl valstybių narių saugaus keitimosi elektroniniais duomenimis siekiant patikrinti išduodamų vairuotojų kortelių autentiškumą
   (pranešta dokumentu Nr. C(2010) 19)
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2010/19/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį ir į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3821/85 dėl kelių transporto priemonėse naudojamų tachografų (1) 14 straipsnyje reikalaujama, kad valstybės narės kompetentinga valdžios institucija vairuotojo, kurio nuolatinė gyvenamoji vieta yra toje valstybėje narėje, prašymu išduotų vairuotojo kortelę, apibrėžtą to reglamento IB priede.

               (2)

               Reglamento (EEB) Nr. 3821/85 268a reikalavime nurodyta, kad valstybės narės, siekdamos užtikrinti išduodamos vairuotojo kortelės autentiškumą, turi keistis duomenimis elektroniniu būdu. Remdamosi šiuo reikalavimu, valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos gali keistis duomenimis elektroniniu būdu ir per vairuotojų kortelių autentiškumo ir statuso patikrinimus keliuose arba bendrovės patalpose.

               (3)

               Kompetentinga valdžios institucija turėtų užtikrinti, kad pareiškėjai neturėtų anksčiau įgytų galiojančių vairuotojų kortelių.

               (4)

               Valstybių narių išduotas vairuotojų korteles pripažįsta kitos valstybės narės.

               (5)

               Skaitmeninio tachografo sistemos saugumas, vientisumas ir patikimumas turėtų būti užtikrinamas tinkamai kontroliuojant ir naudojant Europos Sąjungoje išduotas vairuotojų korteles.

               (6)

               Pageidautina, kad vairuotojo korteles išduodančios valdžios institucijos būtų įdiegusios veiksmingus procesus ir tvarką, kad galėtų tinkamai tvarkyti tachografo kortelių išdavimo apskritai ir konkrečiai vairuotojų kortelių išdavimo duomenis.

               (7)

               Valstybės narės vairuotojų korteles išduodančios valdžios institucijos turėtų sugebėti greitai patikrinti informaciją apie išduotas vairuotojų korteles ir patikimai ja apsikeisti taip užkirsdamos vairuotojams galimybę turėti daugiau nei vieną galiojančią vairuotojo kortelę.

               (8)

               Atsakingoms nacionalinėms valdžios institucijoms turėtų būti sudarytos sąlygos per keliuose vykdomus patikrinimus nustatyti, ar vairuotojas turi vairuotojo kortelę ir ar tokia kortelė yra galiojanti.

               (9)

               TACHOnet pranešimų sistema yra pripažinta ir patikima valstybių narių elektroninio keitimosi duomenimis apie vairuotojų kortelių išdavimą ir jų kontrolę priemonė, kuria jau naudojasi 28 Europos šalys. TACHOnet pranešimų sistema apibūdinama kaip rinkinys susijusių dokumentų, įskaitant XML pranešimų sudarymo rekomendacijų vadovą, kurie yra skelbiami Bendrijos tarnybų, atsakingų už kelių transporto politikos socialinius aspektus, svetainėje.

               (10)

               TACHOnet pranešimų sistemos veikimas priklauso nuo to, kaip veikia atitinkamos nacionalinės sistemos. Todėl reikėtų nustatyti privalomą minimalų paslaugų, kuriomis būtų užtikrinama galimybė naudotis šia sistema, teikimo valstybėje narėje lygį,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

      TACHOnet sistemos naudojimas

               1.

               Valstybėse narės, keisdamosi informacija per vairuotojų kortelių, išduotų pagal Reglamentą (EEB) Nr. 3821/85, autentiškumo patikrinimą turėtų naudotis TACHOnet pranešimų sistema.

      Kitų suderinamų sistemų naudojimas

               2.

               Valstybių narių grupė taip pat gali keistis elektroniniais duomenimis naudodama kitą suderinamą sistemą, kuri atitinka bent jau Komisijos svetainėje paskelbto TACHOnet XML pranešimų sudarymo rekomendacijų vadovo reikalavimus, jei tos valstybės narės su visomis kitomis valstybėmis narėmis keičiasi elektroniniais duomenimis naudodamos TACHOnet sistema.

      Vairuotojų kortelių autentiškumo tikrinimo tvarka

               3.

               Valstybės narės, tikrindamos vairuotojų kortelių autentiškumą, turėtų taikyti I priede nurodytą tvarką.

      TACHOnet arba lygiaverčių sistemų naudojimas nacionalinėse kontrolės įstaigose

               4.

               Valstybės narės turėtų sudaryti galimybes nacionalinėms įstatymų vykdymo užtikrinimo ir kontrolės įstaigoms naudotis TACHOnet ir (arba) lygiavertėmis sistemomis, skatinti ir remti jas siekiant palengvinti veiksmingą vairuotojų kortelių galiojimo, statuso ir autentiškumo tikrinimą visų pirma keliuose arba įstaigos patalpose.

      Minimalus paslaugos lygis

               5.

               Valstybės narės turėtų teikti tokį minimalų naudojimosi TACHOnet ar 2 punkte nurodyta kita suderinama sistema paslaugos lygį, koks nurodytas II priede.

      Tolesni veiksmai

               6.

               Valstybės narės raginamos iki 2010 m. birželio 30 d. pranešti Komisijai apie veiksmus, kurių buvo imtasi remiantis šia rekomendacija.

      Persvarstymas

               7.

               Jei visose valstybėse narėse būtų pradedama naudoti kita lygiavertė keitimosi elektroniniais duomenimis sistema, Komisija turėtų peržiūrėti šią rekomendaciją gavusi mažiausiai penkių valstybių narių prašymą, pasikonsultavusi su komitetu, įsteigtu pagal Reglamento (EEB) Nr. 3821/85 18 straipsnio 1 dalį.

      Adresatai

               8.

               Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2010 m. sausio 13 d.

            Komisijos vardu

         Antonio TAJANI

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 370, 1985 12 31, p. 8.

      I PRIEDAS

         VAIRUOTO KORTELĖS AUTENTIŠKUMO TIKRINIMAS

                  1.

                  Visos vairuotojų kortelės paraiškos turėtų būti tikrinamos remiantis valstybės narės, kurioje pateikta paraiška, vairuotojų kortelių registro įrašais.

                  2.

                  Jei pareiškėjas turi paraiškos pateikimo valstybėje narėje išduotą vairuotojo pažymėjimą, valstybės narės kortelę išduodančios institucijos gali naudotis TACHOnet pranešimų sistema arba kita suderinama sistema, siekdamos atsitiktinės atrankos būdu patikrinti, ar pareiškėjas yra prašęs ir (arba) gavęs vairuotojo kortelę kitoje valstybėje narėje. Atsitiktinės atrankos būdu turėtų būti tikrinami mažiausiai 2 % visų paraiškų.

                  3.

                  Jei pareiškėjas turi kitoje nei paraiškos pateikimo valstybėje narėje išduotą vairuotojo pažymėjimą, valstybės narės kortelę išduodančios institucijos visais atvejais turėtų naudoti TACHOnet pranešimų sistemą arba kitą suderinamą sistemą.

                  4.

                  Valstybės narės, išduodamos vairuotojo kortelę vairuotojui, turinčiam kitoje valstybėje narėje išduotą vairuotojo pažymėjimą, nedelsdama per TACHOnet arba kitą suderinamą sistemą turėtų pranešti tai valstybei narei apie tai, kad tokiam vairuotojui buvo išduota vairuotojo kortelė.

                  5.

                  Valstybė narė, gavusi kitos valstybės narės pranešimą apie tai, kad vairuotojui, turinčiam pranešimą gavusioje valstybėje narėje išduotą vairuotojo pažymėjimą, buvo išduota vairuotojo kortelė, šią informaciją turėtų įrašyti į vairuotojų kortelių registrą. Toks įrašas vairuotojų kortelių registre nėra reikalingas, jei valstybės narės vairuotojų korteles išduodančios valdžios institucijos visų pateikiamų paraiškų atvejais naudojasi TACHOnet arba kita suderinama sistema.

      II PRIEDAS

         MINIMALUS PASLAUGOS LYGIS

      Valstybės narės turėtų taikyti šiuos minimalius TACHOnet arba kitos suderinamos apsikeitimo elektroniniais duomenimis sistemos paslaugos teikimo standartus:

            1.
            Paslaugos teikimo trukmė ir mastas: 24 valandos 7 dienas per savaitę.

            2.
            Sistemos prieinamumo lygis 98 %.
      Sistemos prieinamumo lygis reiškia sistemos veikimo laiko procentinį dydį.

            3.
            Reakcijos laikas ne ilgiau kaip 60 sekundžių.
      Jei sistema per nurodytą laiką nesureaguoja, valstybė narė turėtų imtis visų reikalingų priemonių, kad būtų kuo greičiau atstatytas įprastas sistemos reakcijos laikas.

            4.
            Priežiūros tvarka Valstybė narė turėtų pranešti kitoms valstybėms narėms ir Komisijai apie bet kokią sistemos priežiūros veiklą pasinaudodama planuotos priežiūros priemone „Schedule Maintenance“, esančia TACHOnet interneto portale
      https: //webgate.cec.eu-admin.net/tachonet/prod/tachonetportal/
      (prieiga leidžiama tik per s-TESTA tinklą).

            5.
            Pranešimas apie gedimą Jei gedimas negali būti pašalintas per 30 minučių, valstybė narė, kurios sistema sugedo, turėtų pranešti apie gedimą taikydama šią tvarką:


Svarbus teisinis pranešimas

|

52007SC0138

Rekomendacija Tarybos nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2010 m. Suomijos stabilumo programos  /* SEK/2007/0138 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 7.2.2007SEK(2007) 138 galutinisRekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2010 m. Suomijos stabilumo programos(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASBendrosios aplinkybės1998 m. liepos 1 d. įsigaliojusio Stabilumo ir augimo pakto pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir tvirtam tvariam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas. 2005 m. Pakto reforma ne tik patvirtinamas jo naudingumas įtvirtinant fiskalinę drausmę, bet taip pat siekiama stiprinti efektyvumą, ekonominius pagrindus ir užtikrinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą.Tarybos reglamente (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[1], kuris yra Stabilumo ir augimo pakto dalis, nustatyta, kad valstybės narės turi pateikti Tarybai ir Komisijai stabilumo arba konvergencijos programas ir kasmetinius atnaujintus programų variantus (bendrą valiutą įvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) stabilumo programas, o bendros valiutos neįvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) konvergencijos programas). Pirmoji Suomijos stabilumo programa buvo pateikta 1998 m. rugsėjo mėn. Remdamasi reglamentu, atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją ir pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Taryba 1998 m. spalio 12 d. pateikė nuomonę dėl programos. Pagal tą pačią procedūrą atnaujintas stabilumo ir konvergencijos programas vertina Komisija ir nagrinėja minėtasis komitetas; jas taip pat gali nagrinėti Taryba.Atnaujintos programos vertinimo aplinkybėsKomisija išnagrinėjo naujausią 2006 m. lapkričio 30 d. pateiktą atnaujintą Suomijos stabilumo programą ir priėmė rekomendaciją dėl Tarybos nuomonės apie ją (žr. apibrauktą tekstą, kuriame pateikti pagrindiniai vertinimo aspektai).Siekiant apibūdinti aplinkybes, kurioms esant yra vertinama atnaujintoje stabilumo programoje pateikta biudžeto strategija, tolesniuose punktuose pateikiama apibendrinta informacija:1.  ekonominės veiklos ir biudžeto rezultatai per pastaruosius dešimt metų,2.  naujausias šalies padėties pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinę funkciją įvertinimas (Tarybos nuomonės dėl ankstesnės atnaujintos stabilumo programos santrauka) bei3.  Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos įvertinimas.Naujausi ekonominės veiklos ir biudžeto rezultataiPer pastaruosius dešimt metų Suomijos pasiekti ekonominiai rezultatai yra išties puikūs. Paskutinio dešimtmečio pradžioje vyravusį sąstingį pakeitė cikliškas pagyvėjimas, kurį sustiprino ekonominis restruktūrizavimas ir IRT sektoriaus plėtra – tai turėjo didelės įtakos našumo padidėjimui. Vidutinis ekonomikos augimo tempas gerokai pranoko vidutinį euro zonos augimo tempą, o infliacija išliko nedidelė. Sparčiai vystantis ekonomikai dėl vykdomos ryžtingos fiskalinio konsolidavimo politikos buvo vėl užregistruotas didelis valdžios sektoriaus perteklius. Siekdama narystės EPS Suomija sėkmingai sumažino infliaciją, kartu pasitelkdama į stabilumą orientuotas makroekonominės politikos kryptis konkurencingumui užtikrinti, taigi šalies ekonominiai laimėjimai ir toliau buvo stiprinami.Tarybos nuomonėje dėl ankstesnės programos pateiktas įvertinimas2006 m. sausio 24 d. Taryba priėmė nuomonę dėl ankstesnės atnaujintos stabilumo programos, apimančios 2005–2009 metus. Tuomet Taryba laikėsi nuomonės, kad „apskritai biudžeto būklė yra gera ir biudžeto strategija yra puikus fiskalinės politikos, vykdomos laikantis Stabilumo ir augimo pakto, pavyzdys.“Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos įvertinimas2006 m. spalio 12 d. Suomija pateikė nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitą, numatytą atnaujintoje Lisabonos strategijoje ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui. Suomijos nacionalinėje reformų programoje yra nurodyti šie pagrindiniai uždaviniai ir prioritetai: valstybės finansų tvarumas, konkurencingumo ir našumo didinimas bei darbo rinkos veikimo gerinimas. Komisijos atliktas šios programos įvertinimas (priimtas kaip 2006 m. gruodžio mėn. metinės pažangos ataskaitos [2] dalis) parodė, kad įgyvendindama nacionalinę reformų programą Suomija daro labai didelę pažangą.Atsižvelgiant į padarytą pažangą, Suomija paraginta dėti pastangų šiose srityse: konkurencija ir našumas paslaugų sektoriuje; įdarbinimo įmonėse procedūros; derybų dėl vietos darbo užmokesčio sistemos; kliūtys darbo rinkoje.Pagrindiniai vertinimo aspektai Kaip reikalaujama Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalyje (stabilumo programų atveju) ir 9 straipsnio 1 dalyje (konvergencijos programų atveju), vertinimas apima šiuos aspektus: ar ekonominės prielaidos, kuriomis yra grindžiama programa, yra patikimos; valstybės narės pateiktas vidutinės trukmės biudžeto tikslas ir tai, ar koregavimo planas siekiant to tikslo yra tinkamas; ar priemonės, kurių buvo imtasi ir (arba) kurios buvo pasiūlytos siekiant laikytis koregavimo plano, yra pakankamos, kad per visą ciklą būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; vertinant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą, – ar ekonomikos pakilimo laikotarpiais dedama daugiau koregavimo pastangų, o esant ekonomikos nuosmukiui jų gali būti dedama mažiau. Euro zonos ir VKM II valstybių narių atveju, – ar valstybė narė užtikrina metinį pagal ciklą pakoreguoto balanso gerėjimą, neskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių, t. y. 0,5 % BVP, kad būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; nustatant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą (jo dar nepasiekusioms valstybėms narėms) arba leidžiant laikinai nukrypti nuo vidutinės trukmės tikslo (jį pasiekusioms valstybėms narėms) – kaip įgyvendinamos svarbiausios struktūrinės reformos, turinčios tiesioginį ilgalaikį išlaidų mažinimo poveikį (įskaitant potencialaus augimo skatinimą) ir todėl darančios išmatuojamą poveikį ilgalaikiam valstybės finansų tvarumui (su sąlyga, kad būtų išlaikyta pakankamai patikima riba 3 % BVP pamatinės vertės atžvilgiu ir kad programos laikotarpiu biudžeto būklė vėl priartėtų prie vidutinės trukmės tikslo), ypatingą dėmesį skiriant pensijų reformoms, kuriomis įvedama kelių pakopų sistema, kurioje yra viena privalomojo pensijų kaupimo pakopa; ar valstybės narės ekonominės politikos kryptys atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires. Programoje pateiktų makroekonominių prielaidų patikimumas įvertintas atsižvelgus į Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozę ir pasinaudojus bendrai sutarta potencialios gamybos apimties ir pagal ciklą pakoreguoto balanso apskaičiavimo metodika. Programos atitikties bendrosioms ekonominės politikos gairėms įvertinime atsižvelgiama į bendrąsias ekonominės politikos gaires valstybės finansų srityje, kurios įtrauktos į integruotas 2005–2008 m. gaires. Vertinime taip pat nagrinėjami šie klausimai: skolos santykio pokyčiai ir ilgalaikio valstybės finansų tvarumo perspektyvos, kuriems reikėtų skirti pakankamą dėmesį vykdant biudžeto būklės priežiūrą, kaip pažymėta 2005 m. kovo 20 d. Tarybos pranešime, pavadintame „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo tobulinimas“. 2006 m. spalio 12 d. Komisijos komunikate nustatytas ilgalaikio tvarumo vertinimo metodas[3]; valstybių narių pagal Lisabonos strategiją ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui pateiktų nacionalinių reformų programų integracijos laipsnis. 2005 m. birželio 7 d. ECOFIN tarybos apibendrinamosiose pastabose Europos Vadovų Tarybai dėl bendrosios ekonominės politikos gairių 2005–2008 m. laikotarpiu nurodyta, kad nacionalinės reformų programos turėtų būti suderintos su stabilumo ir konvergencijos programomis; atitiktis elgesio kodeksui[4], kuriame inter alia reikalaujama, kad stabilumo ir konvergencijos programų struktūra ir visos duomenų lentelės būtų vienodos. |-  RekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2010 m. Suomijos stabilumo programosEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[5], ypač į jo 5 straipsnio 3 dalį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją,pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,PAREIŠKĖ TOKIĄ NUOMONĘ:4.  [2007 m. vasario 27 d.] Taryba išnagrinėjo atnaujintą Suomijos stabilumo programą, apimančią 2006–2010 m.5.  Makroekonominiame scenarijuje, kuriuo grindžiama programa, numatoma, kad realiojo BVP augimas, 2006 m. pasiekęs aukščiausią ciklo tašką – 4,5 %, mažės iki vidutiniškai 2,5 % per likusį programos laikotarpį. Remiantis šiuo metu turima informacija, scenarijus yra pagrįstas patikimomis augimo prielaidomis, o 2006 ir 2010 m. prognozės atrodo atsargios. Programoje pateiktos infliacijos prognozės atrodo realistiškos.6.  Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozėje ir naujausioje atnaujintoje programoje numatyta, kad 2006 m. valdžios sektoriaus perteklius bus 2,9 % BVP, palyginti su ankstesnėje atnaujintoje stabilumo programoje nustatytu siektinu 1,6 % BVP pertekliumi. Šį neatitikimą galima paaiškinti geresnių nei tikėtasi 2005 m. rezultatų poveikiu ir netikėtu augimo tempu 2006 m., dėl kurio valstybės pajamos išaugo, o išlaidos išliko nepadidėjusios.7.  Programoje numatytas vidutinės trukmės biudžeto strategijos tikslas – užtikrinti valdžios sektoriaus finansų tvarumą ir pasiekti, kad centrinės valdžios sektoriaus finansai būtų subalansuoti esant įprastinėms ekonominio augimo sąlygoms. Prognozuojama, kad valdžios sektoriaus tiek nominalus, tiek pirminis perteklius šiek tiek mažės – iki 2010 m. kiekvienas jų sumažės 0,5 % BVP. Dėl nustatytų valstybės biudžeto išlaidų ribų ir viešojo sektoriaus reformos iniciatyvų sumažintas išlaidų santykis ne visiškai atsvers pajamų santykį, sumažintą dėl palaipsniui mažinamų mokesčių iki 2007 m. Nors biudžeto strategija nepasikeitė, palyginti su ankstesne atnaujinta programa, dėl geresnių nei numatyta rezultatų 2005 m. poveikio ir spartesnio augimo perspektyvų biudžeto tikslas kasmet didinamas maždaug 1 % BVP.8.  Numatoma, kad struktūrinis balansas (t. y. pagal ciklą pakoreguotas balansas, neįskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių), apskaičiuotas remiantis bendrai sutarta metodika, programos laikotarpiu išliks stabilus – perteklius bus artimas 3 % BVP ribai. Programoje pateiktas biudžeto būklės vidutinės trukmės tikslas – struktūrinis 2 % BVP perteklius; planuojama, kad jis išliks per visą programos laikotarpį. Ankstesnėje atnaujintoje programoje vidutinės trukmės tikslas nebuvo aiškiai apibrėžtas, bet Tarybos nuomonėje, atsižvelgiant į ankstesnėje programoje pateiktas struktūrinio pertekliaus prognozes, daroma prielaida, kad jis sieks 1,5 % BVP. Kadangi vidutinės trukmės tikslas yra didesnis už mažiausią vertę (maždaug 1,25 % BVP deficitas), pasiekus šį tikslą turėtų atsirasti pakankamai patikima riba, neleidžianti susidaryti perviršiniam deficitui. Vidutinės trukmės tikslas atitinka euro zonai ir VKM II valstybėms narėms Stabilumo ir augimo pakte ir elgesio kodekse nustatytas ribas ir yra ambicingesnis nei turėtų būti pagal skolos santykį ir vidutinį potencialų gamybos apimties augimą ilgalaikiu laikotarpiu. Nustatytas aukštesnis nei mažiausias privalomas vidutinės trukmės tikslas grindžiamas programoje numatytu siekiu užtikrinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą ir tuo, kad Suomijoje visuomenės senėjimo poveikis jaučiamas itin anksti.9.  Biudžeto prognozių rizika programoje atrodo iš esmės subalansuota. Panašu, kad programoje pateiktos makroekonominės prielaidos ir mokestinių pajamų prognozės yra patikimos. Minėtoms prognozėms keliamą riziką dėl augimą lemiančių veiksnių atsveria konservatyvios mokesčių elastingumo prielaidos. Nors nustatytos centrinės valdžios išlaidų ribos padeda riboti išlaidas, esama tam tikros rizikos, susijusios su vietos valdžios institucijų išlaidų pokyčiais.10.  Atsižvelgiant į šį rizikos vertinimą, programoje apibrėžtos biudžeto kryptys atrodo pakankamos siekiant užtikrinti programoje numatytą vidutinės trukmės tikslą su pakankama atsarga per visą programos laikotarpį. Jomis taip pat užtikrinama pakankamai patikima riba, kad esant įprastiems makroekonominiams svyravimams nebūtų viršyta 3 % BVP deficito riba per visą programos laikotarpį. Programoje numatytos fiskalinės politikos priemonės visiškai atitinka Stabilumo ir augimo paktą.11.  Apytikriu apskaičiavimu bendroji valstybės skola 2006 m. siekė 39 % BVP ir buvo daug mažesnė už Sutartyje nustatytą 60 % BVP pamatinę vertę. Programoje numatoma, kad skolos santykis programos laikotarpiu sumažės 5,5 procentinio punkto.12.  Ilgalaikis senėjančios visuomenės poveikis Suomijos biudžetui yra didesnis už ES vidurkį, nepaisant įgyvendintų pensijų reformos priemonių, kuriomis pavyko pažaboti pensijų išlaidų, kaip BVP dalies, didėjimo tempą – per ateinančius dešimtmečius jis bus artimas ES vidurkiui. Pradinė biudžeto, kuriam būdingas didelis struktūrinis perteklius, būklė labai padeda sumažinti ilgalaikį senėjančios visuomenės poveikį biudžetui. Be to, didėjančios pensijų išlaidos bus iš dalies finansuojamos lėšomis, kurių daug sukaupta valstybės pensijų fonde. Tačiau norint sumažinti riziką valstybės finansų tvarumui bus svarbu išlaikyti didelį pirminį perteklių vidutinės trukmės laikotarpiu. Apskritai, Suomija susiduria su nedidele rizika valstybės finansų tvarumui.13.  Stabilumo programoje nurodytas 2006 m. spalio mėn. pateiktos nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitos bendro poveikio kokybinis įvertinimas, susijęs su fiskalinės politikos strategija vidutinės trukmės laikotarpiu. Be to, joje pateikiami sisteminiai tiesioginių biudžeto išlaidų arba sutaupytų lėšų, atsirandančių dėl nacionalinėje reformų programoje numatytų pagrindinių reformų, duomenys, o biudžeto prognozėse aiškiai atsižvelgiama į nacionalinėje reformų programoje nurodytų veiksmų poveikį valstybės finansams. Stabilumo programoje numatytos priemonės valstybės finansų srityje yra suderintos su priemonėmis, numatytomis nacionalinėje reformų programoje. Be to, abiejose programose numatoma įgyvendinti priemones, skirtas pagerinti centrinės ir vietos valdžios institucijų veiksmingumą, bei patvirtinamas ketinimas ir toliau taikyti centrinės valdžios biudžeto išlaidų apribojimus neapsiribojant dabartiniuose teisės aktuose numatytu laikotarpiu.14.  Programoje pateikta biudžeto strategija iš esmės atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires, įtrauktas į integruotas 2005–2008 m. gaires.15.  Kiek tai susiję su duomenų pateikimo reikalavimais, nustatytais elgesio kodekse dėl stabilumo ir konvergencijos programų, programoje pateikiami ne visi privalomi ir neprivalomi duomenys[6].Apskritai galima daryti išvadą, kad vidutinės trukmės biudžeto būklė yra patikima, o biudžeto strategija – geras Stabilumo ir augimo paktą atitinkančios fiskalinės politikos pavyzdys.Svarbiausių makroekonominių ir biudžeto rodiklių prognozių palyginimas2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Realusis BVP | 2006 m. lapkričio mėn. SP | 2.9 | 4.5 | 3.0 | 2.9 | 2.6 | 2.1 |(pokytis, %) | 2006 m. lapkričio mėn. KOM | 2.9 | 4.9 | 3.0 | 2.6 | Nėra duomenų | Nėra duomenų |2005 m. lapkričio mėn. SP | 2.1 | 3.2 | 2.6 | 2.3 | 2.1 | Nėra duomenų |SVKI infliacija | 2006 m. lapkričio mėn. SP | 0.9 | 1.5 | 1.3 | 1.7 | 1.7 | 1.7 |(%) | 2006 m. lapkričio mėn. KOM | 0.8 | 1.3 | 1.5 | 1.6 | Nėra duomenų | Nėra duomenų |2005 m. lapkričio mėn. SP | 1.0 | 1.3 | 1.5 | 1.8 | 1.8 | Nėra duomenų |Gamybos apimties atotrūkis | 2006 m. lapkričio mėn. SP1 | -1.3 | 0.1 | 0.2 | 0.1 | -0.2 | -0.8 |(potencialusis BVP, %) | 2006 m. lapkričio mėn. KOM5 | -1.5 | 0.1 | 0.2 | -0.2 | Nėra duomenų | Nėra duomenų |2005 m. lapkričio mėn. SP1 | -0.7 | -0.2 | -0.2 | -0.5 | -0.9 | Nėra duomenų |Valdžios sektoriaus | 2006 m. lapkričio mėn. SP | 2.7 | 2.9 | 2.8 | 2.7 | 2.7 | 2.4 |balansas | 2006 m. lapkričio mėn. KOM | 2.7 | 2.9 | 2.9 | 2.9 | Nėra duomenų | Nėra duomenų |(% BVP) | 2005 m. lapkričio mėn. SP | 1.8 | 1.6 | 1.6 | 1.5 | 1.5 | Nėra duomenų |Pirminis balansas | 2006 m. lapkričio mėn. SP | 3.9 | 4.5 | 4.3 | 4.2 | 4.1 | 3.7 |(% BVP) | 2006 m. lapkričio mėn. KOM | 4.1 | 4.3 | 4.2 | 4.1 | Nėra duomenų | Nėra duomenų |2005 m. lapkričio mėn. SP | 3.4 | 3.1 | 2.9 | 2.8 | 2.8 | Nėra duomenų |Pagal ciklą pakoreguotas balansas | 2006 m. lapkričio mėn. SP1 | 3.3 | 2.9 | 2.7 | 2.7 | 2.8 | 2.8 |(% BVP) | 2006 m. lapkričio mėn. KOM | 3.4 | 2.9 | 2.8 | 2.9 | Nėra duomenų | Nėra duomenų |2005 m. lapkričio mėn. SP1 | 2.1 | 1.7 | 1.7 | 1.7 | 2.0 | Nėra duomenų |Struktūrinis balansas2 | 2006 m. lapkričio mėn. SP3 | 3.3 | 2.9 | 2.7 | 2.7 | 2.8 | 2.8 |(% BVP) | 2006 m. lapkričio mėn. KOM4 | 3.4 | 2.9 | 2.8 | 2.9 | Nėra duomenų | Nėra duomenų |2005 m. lapkričio mėn. SP | 2.1 | 1.7 | 1.7 | 1.7 | 2.0 | Nėra duomenų |Bendroji valstybės skola | 2006 m. lapkričio mėn. SP | 41.3 | 39.1 | 37.7 | 36.2 | 35.0 | 33.7 |(% BVP) | 2006 m. lapkričio mėn. KOM | 41.3 | 38.8 | 37.3 | 35.8 | Nėra duomenų | Nėra duomenų |2005 m. lapkričio mėn. SP | 42.7 | 41.7 | 41.1 | 40.6 | 40.1 | Nėra duomenų |Pastabos: |1Komisijos tarnybų apskaičiavimai remiantis programoje pateikta informacija. |2Pagal ciklą pakoreguotas balansas (kaip ir pirmesnėse eilutėse), neįskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių. |3Programoje neatsižvelgta į vienkartines ir kitas laikinąsias priemones. |4Komisijos tarnybų 2006 m. prognozėje neatsižvelgta į vienkartines ir kitas laikinąsias priemones. |5Remiantis numatomu 3,2 %, 3,1 %, 3,0 % ir 2,9 % potencialiu augimu atitinkamai 2005–2008 m. |Šaltinis: |Stabilumo programa (SP); Komisijos tarnybų 2006 metų rudens ekonominė prognozė (KOM); Komisijos tarnybų apskaičiavimai. |[1] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Visus šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti tinklalapyjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisijos komunikatas pavasario Europos Vadovų Tarybai „Atnaujintos Lisabonos strategijos ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui įgyvendinimas. Rezultatų pateikimo metai“, 2006 12 12, KOM(2006) 816.[3] Komisijos komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas ES“, 2006 10 12, KOM(2006) 574 ir 2006 m. Europos Komisijos Ekonomikos ir finansų reikalų generalinio direktorato dokumentas „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas Europos Sąjungoje“, leidinys European Economy , Nr. 4/2006.[4] „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo patikslinimas ir stabilumo ir konvergencijos programų formos ir turinio gairės“, kurias 2005 m. spalio 11 d. priėmė ECOFIN taryba.[5] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti tinklalapyjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Visų pirma trūksta 2008–2010 m. išorės prielaidų duomenų.


title: 2012/129/ES: 2012 m. vasario 21 d. Tarybos rekomendacija dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (dešimtojo EPF) 2010 finansinių metų operacijas

text:
               29.2.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 55/34

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2012 m. vasario 21 d.
   dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (dešimtojo EPF) 2010 finansinių metų operacijas
   (2012/129/ES)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės valstybių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimą, pasirašytą 2000 m. birželio 23 d. Kotonu (1), su pakeitimais, padarytais 2005 m. birželio 25 d. Liuksemburge pasirašytu susitarimu (2),
   atsižvelgdama į Taryboje posėdžiavusių valstybių narių Vyriausybių atstovų vidinį susitarimą dėl Bendrijos pagalbos finansavimo pagal 2008–2013 m. daugiametę finansavimo programą vadovaujantis AKR ir EB partnerystės susitarimu ir dėl finansinės pagalbos skyrimo užjūrio šalims ir teritorijoms, kurioms taikoma EB sutarties ketvirta dalis (3) (toliau – Vidinis susitarimas), be kita ko įsteigiantį dešimtąjį Europos plėtros fondą (dešimtasis EPF), ypač į jo 11 straipsnio 8 dalį,
   atsižvelgdama į 2008 m. vasario 18 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 215/2008 dėl finansinio reglamento, taikomo 10-ajam Europos plėtros fondui (4), ypač į jo 142–144 straipsnius,
   išnagrinėjusi su dešimtojo EPF operacijomis susijusius 2010 m. gruodžio 31 d. pajamų ir išlaidų ataskaitą bei balansą, taip pat Audito Rūmų 2010 finansinių metų metinę iš aštuntojo, devintojo ir dešimtojo Europos plėtros fondų (EPF) finansuojamos veiklos ataskaitą su Komisijos atsakymais (5),
   kadangi:

               (1)

               pagal Vidinio susitarimo 11 straipsnio 8 dalį patvirtinimą, kad Komisija dešimtojo EPF finansinio valdymo užduotis įvykdė, teikia Europos Parlamentas, remdamasis Tarybos rekomendacija;

               (2)

               Komisija dešimtojo EPF 2010 finansinių metų operacijas įvykdė iš esmės tinkamai,

         REKOMENDUOJA Europos Parlamentui patvirtinti, kad Komisija įvykdė dešimtojo EPF 2010 finansinių metų operacijas.

      Priimta Briuselyje 2012 m. vasario 21 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         M. VESTAGER

      (1)  OL L 317, 2000 12 15, p. 3.

      (2)  OL L 287, 2005 10 28, p. 4.

      (3)  OL L 247, 2006 9 9, p. 32.

      (4)  OL L 78, 2008 3 19, p. 1.

      (5)  OL C 326, 2011 11 10, p. 251.