title: 2010 m. liepos 13 d. Tarybos rekomendacija dėl bendrų valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gairių

text:
               23.7.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 191/28

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2010 m. liepos 13 d.
   dėl bendrų valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gairių
   (2010/410/ES)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   kadangi:

               (1)

               Sutartyje numatyta, kad valstybės narės laiko savo ekonomikos politiką bendru reikalu ir ją derina su Taryba. Pagal Sutarties nuostatas Europos Sąjunga parengė ir įgyvendino fiskalinės politikos (Stabilumo ir augimo paktas) ir makrostruktūrinės politikos derinimo priemones.

               (2)

               Sutartyje numatyta, kad Taryba priima užimtumo gaires ir bendras ekonominės politikos gaires, kuriomis turėtų būti vadovaujamasi vykdant valstybių narių politiką.

               (3)

               2000 m. pradėta vykdyti Lisabonos strategija buvo pagrįsta Europos Sąjungos poreikiu didinti užimtumą, našumą ir konkurencingumą kartu didinant socialinę sanglaudą, atsižvelgiant į pasaulinę konkurenciją, technologijų pokyčius, aplinkosaugos uždavinius ir senėjančią visuomenę. Atlikus Lisabonos strategijos laikotarpio vidurio peržiūrą, 2005 m. ji buvo atnaujinta ir joje daugiau dėmesio skiriama ekonomikos augimui bei akcentuojama, kad būtina kurti daugiau ir geresnių darbo vietų.

               (4)

               Ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo Lisabonos strategija padėjo pasiekti bendrą sutarimą dėl bendros Sąjungos ekonominės ir užimtumo politikos krypties. Vadovaudamasi strategija, 2005 m. (1) Taryba patvirtino bendras ekonominės politikos gaires ir užimtumo gaires, o 2008 m. (2) jas peržiūrėjo. 24 gairėse išdėstyti nacionalinių reformų programų pagrindai, apibrėžiami pagrindiniai visos Sąjungos makroekonominiai, mikroekonominiai ir darbo rinkos reformos prioritetai. Tačiau iš patirties matyti, kad gairėse nebuvo nustatyti pakankamai aiškūs prioritetai ir kad prioritetai galėjo būti labiau tarpusavyje susiję. Dėl to jų poveikis formuojant nacionalinę politiką buvo ribotas.

               (5)

               Dėl 2008 m. prasidėjusios finansų ir ekonomikos krizės daug žmonių prarado darbą, sumažėjo gamybos pajėgumai ir dėl to smarkiai pablogėjo viešųjų finansų būklė. Vis dėlto pasitelkus Europos ekonomikos atgaivinimo planą (3) buvo galima padėti valstybėms narėms įveikti krizę, iš dalies tai įvyko dėl suderintų fiskalinių paskatų ir euro, kaip makroekonominio stabilumo priemonės. Taigi, krizė parodė, kad Sąjungos lygiu derinant ekonominę politiką galima gauti reikšmingų rezultatų, jeigu dedama vis daugiau pastangų ir tai daroma veiksmingai. Krizės metu taip pat paaiškėjo, kad tarp valstybių narių ekonomikos ir darbo rinkų egzistuoja glaudi tarpusavio priklausomybė.

               (6)

               Komisija pasiūlė parengti naują kito dešimtmečio strategiją – strategiją „Europa 2020“ (4), kad po krizės Sąjunga taptų stipresnė ir jos ekonomika būtų orientuota į pažangų, tvarų ir integracinį augimą. Prie atitinkamų gairių išvardyti penki pagrindiniai tikslai sudaro bendrus uždavinius, kuriais grindžiama valstybių narių, atsižvelgiant į jų skirtingas pradines pozicijas ir nacionalines aplinkybes, ir Sąjungos veikla. Valstybės narės turėtų labai stengtis įgyvendinti nacionalinius tikslus ir pašalinti augimą stabdančias kliūtis.

               (7)

               Įgyvendindamos visapusiškas ekonomikos krizės įveikimo strategijas, valstybės narės turėtų vykdyti plataus užmojo reformų programas, kad užtikrintų makroekonominį stabilumą ir viešųjų finansų tvarumą, gerintų konkurencingumą, mažintų makroekonominį disbalansą ir tobulintų darbo rinkos veikimą. Kai ekonomika atsigaus, laikinas priemones, kurių buvo imtasi krizei įveikti, reikėtų suderintai panaikinti. Fiskalinių paskatų panaikinimas turėtų būti atliekamas ir derinamas pagal Stabilumo ir augimo pakto nuostatas.

               (8)

               Pagal strategiją „Europa 2020“ valstybės narės ir Sąjunga turėtų įgyvendinti reformas, kuriomis siekiama pažangaus, t. y. žiniomis ir inovacijomis grindžiamo, ekonomikos augimo. Reformomis turėtų būti siekiama gerinti švietimo kokybę, užtikrinti visiems galimybę mokytis, gerinti mokslinių tyrimų bei verslo veiklą ir toliau tobulinti reguliavimo sistemą, kad visoje Sąjungoje būtų skatinamos inovacijos ir žinių perdavimas. Jomis turėtų būti skatinamas verslumas ir padedama kūrybingas idėjas paversti novatoriškais produktais, paslaugomis ir procesais, kuriuos pasitelkus būtų galima sukurti augimą, kokybiškas darbo vietas, teritorinę, ekonominę ir socialinę sanglaudą, taip pat veiksmingiau spręsti Europos ir pasaulines socialines problemas. Šiuo atžvilgiu itin svarbu kuo geriau pasinaudoti informacinėmis ir ryšių technologijomis.

               (9)

               Sąjungos ir valstybių narių politika, be kita ko, jų reformų programomis, turėtų būti siekiama „tvaraus augimo“. Tvarus augimas – tai ekonomikos augimo atskyrimas nuo išteklių naudojimo, ekonomikos, kurioje energija ir ištekliai naudojami veiksmingai, kuri yra tvari ir konkurencinga, kūrimas, sąžiningas sąnaudų ir naudos pasiskirstymas ir pasinaudojimas Europos lyderyste skubant kurti naujus procesus ir technologijas, įskaitant ekologiškas technologijas. Valstybės narės ir Sąjunga turėtų įgyvendinti reikiamas reformas siekiant sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetamą kiekį ir efektyviai naudoti išteklius, o tai savo ruožtu padės užkirsti kelią aplinkos blogėjimui ir biologinės įvairovės nykimui. Jos taip pat turėtų gerinti verslo aplinką, skatinti kurti ekologiškas darbo vietas ir padėti įmonėms modernizuoti pramonės bazę.

               (10)

               Sąjungos ir valstybių narių reformų programų politika taip pat galiausiai turėtų būti siekiama „integracinio augimo“. Integracinis augimas – tai darnios visuomenės kūrimas, kai žmonės gali numatyti ir valdyti pokyčius ir taip būti aktyviais visuomenės ir ekonomikos veikėjais. Todėl valstybių narių reformomis visiems žmonėms per visą gyvenimą turėtų būti užtikrinama prieiga ir galimybės ir taip mažinamas skurdas ir socialinė atskirtis, šalinant kliūtis dalyvauti darbo rinkoje, visų pirma moterims, vyresnio amžiaus darbuotojams, jaunimui, neįgaliesiems ir legaliems migrantams.
               Visos šiose politikos srityse reikėtų atsižvelgti į lyčių aspektą. Be to, reformomis turėtų būti užtikrinama, kad ekonomikos augimas būtų naudingas visiems piliečiams ir visiems regionams. Todėl valstybių narių reformų programomis turėtų būti siekiama šių pagrindinių tikslų: užtikrinti veiksmingą darbo rinkų veikimą, investuojant į sėkmingą darbo vietos keitimą, vystyti atitinkamus įgūdžius, didinti darbo kokybę ir kovoti su suskaidymu, struktūriniu nedarbu ir neveiklumu, kartu užtikrinant tinkamą tvarią socialinę apsaugą ir aktyvią aprėptį, siekiant sumažinti skurdą, bet taip pat užtikrinant, kad būtų laikomasi sutarto fiskalinio konsolidavimo.

               (11)

               Svarbiausia, kad valstybės narės ir Sąjunga toliau plėtotų pastangas pagerinti savo reguliavimo sistemą, visų pirma Europos įmonių srityje. Sustiprindamos savo pažangias reguliavimo priemones, valstybės narės ir Sąjunga turėtų garantuoti, kad teisės aktai būtų gerai parengti, proporcingi, reguliariai peržiūrimi ir jais nebūtų sudaroma nereikalinga našta. Pasiekti administracinės naštos sumažinimo tikslų vis dar yra vienas prioritetų.

               (12)

               Sąjungos ir valstybių narių struktūrinėmis reformomis galima veiksmingai prisidėti prie ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, jeigu jomis didinamas Sąjungos konkurencingumas pasaulio ekonomikoje, sudaromos naujos galimybės Europos eksportuotojams ir suteikiama konkurencinga galimybė naudotis svarbiausiomis importuojamomis prekėmis. Todėl vykdant reformas reikėtų atsižvelgti į jų poveikį išorės konkurencingumui, siekiant skatinti Europos augimą ir dalyvavimą atvirose ir sąžiningomis taisyklėmis grindžiamose pasaulio rinkose.

               (13)

               Strategija „Europa 2020“ turėtų būti paremta bendru europinių ir nacionalinių politikos krypčių rinkiniu, kurį valstybės narės ir Sąjunga turėtų įgyvendinti visapusiškai ir vienodu greičiu, kad būtų užtikrintas teigiamas koordinuotų struktūrinių reformų įtakos poveikis ir nuoseklesnis Europos politikos įnašas siekiant strategijos tikslų, atsižvelgiant į nacionalines pradines pozicijas.

               (14)

               Nors šios gairės skirtos valstybėms narėms ir Europos Sąjungai, strategiją „Europa 2020“ reikėtų įgyvendinti kartu su visomis nacionalinėmis, regioninėmis ir vietos valdžios institucijomis, glaudžiai bendradarbiaujant su parlamentais, socialiniais partneriais ir pilietinės visuomenės atstovais, kurie prisidės prie nacionalinių reformų programų kūrimo, jų įgyvendinimo ir bendro informacijos apie strategiją skleidimo.

               (15)

               Strategija „Europa 2020“ paremta mažesniu gairių rinkiniu, kuris pakeičia ankstesnį 24 gairių rinkinį ir yra skirtas užimtumo ir bendrosios ekonominės politikos klausimams. Prie šios rekomendacijos pridedamos valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gairės glaudžiai susijusios su atitinkamomis užimtumo politikos gairėmis. Kartu jos sudaro strategijos „Europa 2020“ integruotas gaires.

               (16)

               Šios naujosios integruotos gairės atitinka Europos Vadovų Tarybos išvadas. Jose valstybėms narėms pateikiami tikslūs nurodymai, kaip parengti nacionalines reformų programas ir įgyvendinti reformas, atsižvelgiant į jų tarpusavio priklausomybę ir laikantis Stabilumo ir augimo pakto. Šios gairės bus konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų, kurias Taryba gali skirti valstybėms narėms, pagrindas, arba bendrų ekonominės politikos gairių atveju – įspėjimų dėl politikos, kuriuos Komisija gali pateikti, kai nepakankamai laikomasi konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų, pagrindas.

               (17)

               Šios gairės turėtų nekisti iki 2014 m., siekiant užtikrinti, kad didžiausias dėmesys būtų skiriamas įgyvendinimui,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Valstybės narės ir, atitinkamais atvejais, Europos Sąjunga savo ekonominėje politikoje turėtų atsižvelgti į priede išdėstytas gaires.

               2.

               Valstybės narės turėtų rengti nacionalines reformų programas pagal strategijos „Europa 2020“ integruotose gairėse nurodytus tikslus.

      Priimta Briuselyje 2010 m. liepos 13 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         D. REYNDERS

      (1)  COM(2005) 141.

      (2)  COM(2007) 803.

      (3)  COM(2009) 615, 2009 11 19.

      (4)  COM(2010) 2020, 2010 3 3.

      PRIEDAS

         Bendros valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gairės

      1 gairė.   Viešųjų finansų kokybės ir tvarumo užtikrinimas
      Valstybės narės turėtų aktyviai įgyvendinti biudžeto konsolidavimo strategiją, nustatytą pagal Stabilumo ir augimo paktą, ypač valstybėms narėms skirtas rekomendacijas, susijusias su perviršinio deficito procedūra, ir (arba) susitarimo memorandumais mokėjimų balansui skirtos paramos atveju. Visų pirma valstybės narės turėtų pasiekti Tarybos rekomendacijas atitinkantį konsolidavimo lygį ir pasiekti savo vidutinio laikotarpio tikslus pagal Stabilumo ir augimo paktą. Tai reiškia, kad, nedarant poveikio Stabilumo ir augimo pakto teisinei sistemai, dauguma valstybių narių per metus turėtų pasiekti gerokai 0,5 % bendrojo vidaus produkto (BVP) ribą viršijantį konsolidavimą struktūrine prasme iki tol, kol įsigalės akivaizdi skolos santykio mažėjimo tendencija. Biudžeto konsolidavimas turėtų prasidėti ne vėliau kaip 2011 m., o kai kuriose valstybėse narėse anksčiau, priklausomai nuo ekonominių aplinkybių su sąlyga, kad remiantis Komisijos prognozėmis ekonomikos atsigavimas stiprėja ir vyksta savaime.
      Rengiant ir įgyvendinant biudžeto konsolidavimo strategiją didžiausias dėmesys turėtų būti skiriamas išlaidų mažinimui, paskirstant išlaidas pirmenybė turėtų būti teikiama ekonomikos augimą skatinančioms sritims, pavyzdžiui, švietimui, gebėjimų stiprinimui ir galimybės įsidarbinti didinimui, moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai (MTTP) bei inovacijoms, investicijoms į tinklus, kurie prisideda prie našumo didinimo, pavyzdžiui, sparčiojo interneto, energetikos ir transporto linijų jungtis ir infrastruktūrą. Jeigu gali tekti padidinti mokesčius, kai įmanoma, tai turėtų būti daroma kartu su priemonėmis, kuriomis siekiama padaryti mokesčių sistemas palankesnes užimtumui, aplinkai ir ekonomikos augimui, pavyzdžiui, perkeliant mokesčių naštą į aplinkai kenkiančios veiklos sektorių. Mokesčių ir išmokų sistemomis reikėtų numatyti didesnes paskatas, kad dirbti būtų naudinga.
      Be to, valstybės narės turėtų tobulinti nacionalines biudžeto sistemas, gerinti viešųjų išlaidų kokybę ir tobulinti viešųjų finansų tvarumą, visų pirma atkakliai stengdamosi sumažinti skolą, vykdyti su amžiumi susijusių viešųjų išlaidų, pavyzdžiui, pensijų ir sveikatos priežiūros išlaidų, reformą ir vykdyti politiką, kuria skatinamas įdarbinimo ir veiksmingo pensinio amžiaus didinimas siekiant užtikrinti, kad priemonės, finansuojamos iš su amžiumi susijusių viešųjų lėšų, ir socialinės gerovės sistemos būtų finansiškai perspektyvios.
      Sąjungos lygiu taip pat svarbus biudžeto efektyvumas ir viešųjų finansų kokybė.
      2 gairė.   Makroekonominio disbalanso šalinimas
      Valstybės narės turėtų vengti netvaraus makroekonominio disbalanso, kuris visų pirma atsiranda dėl einamųjų sąskaitų, turto rinkų ir namų ūkių bei įmonių balansų pokyčių. Valstybės narės, kurių didelį einamosios sąskaitos disbalansą lemia nuolatinė konkurencingumo stoka arba kitos priežastys, turėtų šalinti problemos priežastis, pavyzdžiui, imdamosi priemonių, susijusių su fiskaline politika, darbo užmokesčio pokyčiais, produktų ir finansinių paslaugų rinkų struktūrinėmis reformomis (įskaitant našumą didinančių kapitalo srautų), darbo rinkomis, atsižvelgdamos į užimtumo gaires, arba susijusių su bet kokia kita atitinkama politikos sritimi. Šiuo atžvilgiu valstybės narės turėtų skatinti nustatyti bendras tinkamas derybų dėl darbo užmokesčio sistemų sąlygas ir darbo sąnaudų pokyčius, atitinkančius kainų stabilumo, našumo tendencijas vidutinės trukmės laikotarpiu ir poreikį mažinti makroekonominį disbalansą. Prireikus pakankamo užmokesčio viešajame sektoriuje nustatymas turėtų paskatinti darbo užmokesčio mažinimo praktiką privačiajame sektoriuje – tai atitinka poreikį gerinti konkurencingumą. Užmokesčio nustatymo, įskaitant minimalaus užmokesčio, sistemos turėtų sudaryti galimybę užmokesčio nustatymo procese atsižvelgti į skirtingus gebėjimus ir vietos darbo rinkos sąlygas, taip pat į labai skirtingus konkrečios šalies regionų, sektorių ir bendrovių ekonominės veiklos rezultatus. Šioje srityje svarbus socialinių partnerių vaidmuo. Valstybės narės, kurių einamosios sąskaitos perviršis yra didelis, turėtų imtis priemonių struktūrinėms reformoms įgyvendinti, kuriomis būtų didinamas potencialus ekonomikos augimas ir remiama vidaus paklausa. Taip pat ekonominę sanglaudą pasiekti padėtų makroekonominio disbalanso, įskaitant tarp valstybių narių, šalinimas.
      3 gairė.   euro zonos disbalanso mažinimas
      Valstybės narės, kurių valiuta yra euro, turėtų laikyti didelius nuolatinius einamosios sąskaitos pozicijų skirtumus ir kitokį makroekonominį disbalansą bendru reikalu ir prireikus skubiai imtis veiksmų disbalansui mažinti. Reikia, kad veiksmų imtųsi visos euro zonos valstybės narės, tačiau skirtingose šalyse politikos uždaviniai gerokai skiriasi pobūdžiu, svarba ir skuba. Atsižvelgiant į su reikalingu koregavimu susijusius pavojus ir į jo dydį, ypač skubiai politikos veiksmų reikia imtis tose valstybėse narėse, kuriose nuolat didelis einamosios sąskaitos deficitas ir labai sumažėjęs konkurencingumas. Jos turėtų pasiekti, kad einamosios sąskaitos deficitas būtų negrįžtamai gerokai sumažintas. Šios euro zonos valstybės narės taip pat turėtų siekti sumažinti vieneto darbo sąnaudas atsižvelgdamos į darbo našumo pokyčius regioniniu, sektorių ir bendrovių lygiu bei sustiprinti konkurenciją gaminių rinkose. euro zonos valstybės narės, kurių einamosios sąskaitos perviršis yra didelis, turėtų imtis priemonių struktūrinėms reformoms įgyvendinti, kuriomis būtų didinamas potencialus augimas ir tuo pačiu skatinama vidaus paklausa. euro zonos valstybės narės panašiai turėtų imtis veiksmų dėl bet kokio kito makroekonominio disbalanso, pavyzdžiui, per didelės sukauptos privačios skolos ir infliacijos nuokrypių. Turėtų būti pašalintos institucinės kliūtys lanksčiai koreguoti kainas ir darbo užmokestį atsižvelgiant į rinkos sąlygas. euro grupėje turėtų būti reguliariai stebimas makroekonominis disbalansas ir prireikus turėtų būti pasiūlyti veiksmai padėčiai ištaisyti.
      4 gairė.   Moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai bei inovacijoms skirtos paramos optimizavimas, žinių trikampio tobulinimas ir skaitmeninės ekonomikos potencialo panaudojimas
      Valstybės narės turėtų peržiūrėti nacionalines (ir regionines) MTTP ir inovacijų sistemas, užtikrindamos veiksmingas ir tinkamas bendras sąlygas viešosioms investicijoms vykdant biudžeto konsolidavimo strategijas pagal Stabilumo ir augimo paktą (1 gairė) ir nukreipdamos jas didesniam ekonomikos augimui skatinti, kartu prireikus turėtų ekonomiškai efektyviai spręsti svarbiausius socialinius uždavinius (įskaitant energetikos, išteklių naudojimo veiksmingumo, klimato kaitos, biologinės įvairovės, socialinės teritorinės sanglaudos, senėjimo, sveikatos ir saugumo uždavinius). Visų pirma viešosios investicijos turėtų būti naudojamos privačiajam MTTP finansavimui paskatinti. Reformomis turėtų būti skatinama išskirtinė kompetencija ir pažangi specializacija, mokslininkų sąžiningumas, stiprinamas universitetų, mokslinių tyrimų institutų, viešųjų, privačių ir trečiųjų sektoriaus dalyvių bendradarbiavimas šalies ir tarptautiniu mastu ir užtikrinamas infrastruktūros ir tinklų, kuriais galima skleisti žinias, vystymas. Reikėtų gerinti mokslinių tyrimų institutų valdymą, kad nacionalinės mokslinių tyrimų sistemos būtų ekonomiškai veiksmingesnės ir našesnės. Šiuo tikslu reikėtų modernizuoti universitetų mokslinių tyrimų bazę, plėtoti pasaulinio lygio infrastruktūras ir suteikti galimybę jomis naudotis, skelbti informaciją apie patrauklias karjeras ir skatinti mokslininkų bei studentų judumą. Finansavimo ir viešųjų pirkimų programos turėtų būti pritaikytos ir supaprastintos, prireikus jomis sudarant palankesnes sąlygas tarpvalstybiniam bendradarbiavimui, žinių perdavimui ir kompetencija grindžiamai konkurencijai, remiantis sinergija ir siekiant didesnės vertės.
      Valstybių narių MTTP ir inovacijų politika turėtų būti tiesiogiai sprendžiami nacionaliniu lygiu atsiveriančių galimybių ir iškylančių uždavinių klausimai atsižvelgiant į Sąjungos politiką, kad būtų sukurta daugiau galimybių sutelkti viešuosius ir privačiuosius išteklius tose srityse, kuriose Sąjunga kuria pridėtinę vertę, pasinaudoti sinergija su Sąjungos lėšomis ir taip pasiekti pakankamą mastą ir išvengti susiskaidymo. Valstybės narės ir Sąjunga turėtų įtraukti inovacijas į visas susijusias politikos sritis ir apskritai skatinti inovacijas (įskaitant netechnologines inovacijas). Siekdamos skatinti privačias investicijas į mokslinius tyrimus ir inovacijas, valstybės narės ir Sąjunga turėtų gerinti bendras sąlygas, pirmiausia tas, kurios susijusios su verslo aplinka, konkurencingomis ir atviromis rinkomis ir dideliu ekonominiu kultūros bei kūrybinės pramonės potencialu, prireikus derinti ekonomiškai efektyvias mokesčių paskatas atsižvelgiant į kiekvienos valstybės narės fiskalines galimybes ir kitas finansines priemones su priemonėmis, kuriomis siekiama padėti lengviau gauti privataus finansavimo lėšų (įskaitant rizikos kapitalą) ir palengvinti galimybes jomis pasinaudoti MVĮ, didinti paklausą, ypač ekologiškų inovacijų (prireikus ekologiškais viešaisiais pirkimais ir tarpusavyje susijusiais standartais), skatinti inovacijoms palankias rinkas ir taisykles, taip pat užtikrinti veiksmingą ir prieinamą intelektinės nuosavybės apsaugą ir teisių į ją tvarkymą. Visos trys trikampio kraštinės (švietimas–moksliniai tyrimai–inovacijos) turėtų būti viena kitą remiančios ir pagrindžiančios. Atsižvelgdamos į 8 ir 9 gaires, valstybės narės turėtų suteikti žmonėms įvairiausių gebėjimų, kurie reikalingi įvairių rūšių inovacijoms, įskaitant ekologiškas inovacijas, kurti, ir turėtų siekti užtikrinti pakankamą mokslo, matematikos ir technologinių mokslų absolventų skaičių.
      Valstybės narės ir Sąjunga turėtų taikyti atitinkamas bendras sąlygas, siekdamos greitai kurti bendrąją skaitmeninę rinką, kurioje būtų galima naudotis plataus masto internetiniu turiniu ir paslaugomis. Valstybės narės turėtų skatinti sparčiojo interneto – pagrindinės žinių gavimo ir jų kūrimo priemonės – paslaugų kūrimą ir diegimą. Viešasis finansavimas turėtų būti ekonomiškai efektyvus ir skirtas rinkos trūkumams ištaisyti. Politikoje reikėtų atsižvelgti į technologinio neutralumo principą. Valstybės narės turėtų siekti mažinti tinklo plėtojimo sąnaudas, visų pirma gerindamos viešųjų darbų koordinavimą. Valstybės narės ir Sąjunga turėtų skatinti naudojimąsi šiuolaikinėmis prieinamomis internetinėmis paslaugomis, kartu toliau plėtojant e. valdymo, e. parašo, e. tapatybės ir e. mokėjimų kūrimą; skatinti aktyviai dalyvauti skaitmeninėje visuomenėje visų pirma suteikiant galimybę naudotis kultūriniu turiniu ir paslaugomis, pasitelkiant ir žiniasklaidą bei skatinant skaitmeninį raštingumą; skatinti saugumo ir pasitikėjimo atmosferą.

         Europos Sąjungos pagrindinis tikslas, kuriuo remdamosi valstybės narės nustatys savo nacionalinius rodiklius, yra pagerinti sąlygas moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai, visų pirma siekiant, kad bendras viešųjų ir privačiųjų investicijų lygis šiame sektoriuje ne vėliau kaip 2020 m. sudarytų 3 % BVP. Komisija parengs rodiklį, kuriuo atspindimas mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros bei inovacijų intensyvumas.

      5 gairė.   Išteklių veiksmingumo gerinimas ir išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimas
      Valstybės narės ir Sąjunga turėtų imtis priemonių, kad ekonomikos augimas būtų atsietas nuo išteklių naudojimo, aplinkos uždavinius paversdamos augimo galimybėmis ir veiksmingiau naudodamos savo gamtos išteklius; be to, tuo padedama užkirsti kelią aplinkos blogėjimui ir užtikrinama biologinė įvairovė. Jos turėtų įgyvendinti reikiamas struktūrines reformas, kad galėtų sėkmingai kurti verslo ir užimtumo galimybes atsižvelgiant į didėjančias su anglies dioksido išmetimu į aplinką ir ištekliais susijusias kliūtis. Sąjunga ir valstybės narės turėtų dar labiau stengtis pagreitinti integruotos ir visiškai veikiančios energijos vidaus rinkos sukūrimą, kad būtų pašalintos dujų ir elektros energijos srautų pralaidumo problemos. Siekdamos sumažinti išmetamųjų teršalų kiekį ir pagerinti energijos vartojimo efektyvumą, valstybės narės turėtų plačiu mastu naudotis rinka grindžiamomis priemonėmis, kuriomis remiamas išorės sąnaudų internalizavimo principas, įskaitant mokestines priemones ir kitas veiksmingas paramos priemones siekiant sumažinti išmetamųjų teršalų kiekį ir geriau prisitaikyti prie klimato kaitos, remti tvarų ekonomikos augimą ir darbo vietų kūrimą bei išteklių naudojimo efektyvumą ekonomiškai efektyviu būdu, suteikti paskatas naudoti atsinaujinančiąją energiją bei mažai anglies dioksido į aplinką išskiriančias ir klimato kaitos neskatinančias technologijas, naudoti labiau aplinką tausojančias ir tarpusavyje susietas transporto rūšis bei skatinti taupyti energiją ir kurti ekologiškas inovacijas. Valstybės narės turėtų palaipsniui atsisakyti aplinkai žalingų subsidijų ir užtikrinti sąžiningą jų sąnaudų ir naudos pasiskirstymą.
      Valstybės narės ir Sąjunga turėtų naudoti reguliavimo, nereguliavimo ir fiskalines priemones, pavyzdžiui, visos Sąjungos mastu taikomus energijos vartojimo efektyvumo gaminių ir pastatų standartus, ženklinimą, ekologiškus viešuosius pirkimus, skatinti ekonomiškai efektyvų perėjimą prie naujų gamybos ir vartojimo būtų, propaguoti atliekų perdirbimą, pereiti prie efektyvaus energijos ir išteklių naudojimo ir saugios bei tvarios, mažai anglies dioksido į aplinką išskiriančių technologijų ekonomikos, taip pat užtikrinti pažangą siekiant tvaresnio transporto ir saugios bei netaršios energijos gamybos, kartu didinant Europos sinergiją ir atsižvelgiant į tvaraus žemės ūkio įnašą šioje srityje. Valstybės narės turėtų ryžtingai siekti plėtoti pažangias, atnaujintas ir visiškai tarpusavyje susijusias transporto ir energetikos infrastruktūras, naudoti informacines ir ryšių technologijas, atsižvelgdamos į 4 gairę, užtikrinti didesnį našumą, suderintą infrastruktūros projektų įgyvendinimą ir remti atvirų, konkurencingų ir integruotų tinklų rinkų kūrimą.

         Pagrindinis Europos Sąjungos tikslas, kuriuo remdamosi valstybės narės nustatys savo nacionalinius tikslus, – ne vėliau kaip 2020 m. sumažinti išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį 20 %, palyginti su 1990 m.; padidinti mūsų galutinio energijos suvartojimo iš atsinaujinančių energijos išteklių dalį iki 20 % ir siekti 20 % padidinti energijos vartojimo efektyvumą; Sąjunga yra įsipareigojusi priimti sprendimą dėl 30 % sumažinimo ne vėliau kaip 2020 m., palyginti su 1990 m.; tai sąlyginis pasiūlymas rengiantis sudaryti visuotinį ir visapusišką susitarimą, skirtą laikotarpiui po 2012 m., su sąlyga, kad kitos išsivysčiusios šalys įsipareigos panašiai sumažinti išmetamųjų teršalų kiekį ir kad besivystančios šalys atitinkamai prisidėtų pagal savo atsakomybę ir atitinkamus pajėgumus.

      6 gairė.   Verslo ir vartotojų aplinkos gerinimas ir pramonės bazės modernizavimas ir plėtojimas siekiant visapusiško vidaus rinkos veikimo
      Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad rinkos veiktų piliečių, vartotojų ir įmonių naudai. Užtikrindamos vartotojų apsaugą valstybės narės ir Sąjunga turėtų taikyti nuspėjamas bendras sąlygas ir užtikrinti gerai veikiančias, atviras ir konkurencingas prekių bei paslaugų rinkas. Visų pirma šiais veiksmais turėtų būti siekiama vystyti bendrąją rinką ir reglamentavimo sistemą, visų pirma finansų sektoriuje ir skatinti užtikrinti vienodas sąlygas finansų rinkose pasaulio mastu, veiksmingai įgyvendinti bendrosios rinkos ir konkurencijos taisykles ir užtikrinti jų vykdymą bei plėtoti būtiną fizinę infrastruktūrą, taip pat siekti sumažinti regioninius skirtumus.
      Turėtų būti toliau vystomas vidaus rinkos išorės aspektas siekiant intensyvesnės prekybos ir investicijų. Bendrosios rinkos srityje reikia skirti deramą dėmesį tinkamam bendro intereso paslaugų teikimo užtikrinimui. Valstybės narės turėtų toliau gerinti verslo aplinką modernizuodamos viešąsias administracijas, gerindamos bendrovių valdymą, šalindamos vidaus rinkos kliūtis bei nebūtiną administracinę naštą ir vengti nebūtinos naujos naštos taikydamos pažangias reguliavimo priemones, be kita ko, toliau plėtodamos sąveikias e. valdymo paslaugas, šalindamos mokesčių kliūtis, remdamos mažąsias ir vidutines įmones (MVĮ), gerindamos jų galimybes naudotis bendrąja rinka, atsižvelgdamos į Smulkiojo verslo aktą Europai ir principą „pradėk nuo mažo“, užtikrindamos stabilias ir integruotas finansinių paslaugų rinkas, padėdamos lengviau gauti finansavimą, gerindamos galimybes naudotis intelektinės nuosavybės teisėmis ir jas apsaugodamos, remdamos MVĮ internacionalizavimą ir skatindamos verslumą, įskaitant moterų verslumą. Viešaisiais pirkimais turėtų būti skatinamos inovacijos, visų pirma MVĮ, ir remiamas perėjimas prie efektyviai išteklius ir energiją vartojančių technologijų ekonomikos (pagal 5 gairę), laikantis atviros rinkos, skaidrumo ir veiksmingos konkurencijos principų.
      Valstybės narės turėtų remti šiuolaikinę, novatorišką, diversifikuotą, mažai anglies dioksido į aplinką išskiriančiomis technologijomis grindžiamą, konkurencingą, veiksmingai naudojamų išteklių ir energijos pramonės bazę, iš dalies sudarydamos palankesnes sąlygas visam būtinam restruktūrizavimui, visiškai laikydamosi Sąjungos konkurencijos taisyklių ir kitų susijusių taisyklių. Atsižvelgiant į tai valstybės narės turėtų iš naujo nustatyti Sąjungos lėšų skyrimo prioritetus. Valstybės narės turėtų glaudžiai bendradarbiauti su pramonės atstovais ir suinteresuotaisiais subjektais, kad prisidėtų prie Sąjungos lyderystės ir konkurencingumo pasaulinio masto tvaraus ir integracinio vystymosi srityje, ypač skatindamos socialinę įmonių atsakomybę, nurodydamos kliūtis ir sudarydamos sąlygas pokyčiams.


title: 2013 m. rugsėjo 2 d. Europos Centrinio Banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Banco de España išorės auditoriaus (ECB/2013/32)

text:
               13.9.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 264/1

         EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
   2013 m. rugsėjo 2 d.
   skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Banco de España išorės auditoriaus
   (ECB/2013/32)
   2013/C 264/01
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Europos Centrinio Banko (ECB) ir valstybių narių, kurių valiuta yra euro, nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba;

               (2)

               dabartinio Banco de España išorės auditoriaus įgaliojimai baigėsi po 2012 finansinių metų audito. Todėl būtina paskirti išorės auditorius nuo 2013 finansinių metų;

               (3)

                  Banco de España išorės auditoriumi 2013–2017 finansiniams metams pasirinko KPMG Auditores, S.L.,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Rekomenduojama KPMG Auditores, S.L. skirti Banco de España išorės auditoriumi 2013–2017 finansiniams metams.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2013 m. rugsėjo 2 d.

            ECB Pirmininkas

         Mario DRAGHI


title: 2014/180/ES: 2014 m. kovo 27 d. Komisijos rekomendacija dėl antrojo koordinuotojo kontrolės plano, kuriuo siekiama nustatyti nesąžiningos prekybos tam tikrais maisto produktais mastą  Tekstas svarbus EEE

text:
               29.3.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 95/64

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2014 m. kovo 27 d.
   dėl antrojo koordinuotojo kontrolės plano, kuriuo siekiama nustatyti nesąžiningos prekybos tam tikrais maisto produktais mastą
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2014/180/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių (1), ypač į jo 53 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Reglamento (EB) Nr. 882/2004 53 straipsniu Komisija įgaliojama rekomenduoti sudaryti koordinuotuosius kontrolės planus, kai manoma, kad tai būtina, sudaromus ad hoc pagrindu, visų pirma siekiant nustatyti pavojaus, susijusio su pašarais, maisto produktais ir gyvūnais, mastą;

               (2)

               Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/13/EB (2) nustatytos visiems maisto produktams taikomos Sąjungos maisto produktų ženklinimo taisyklės;

               (3)

               pagal Direktyvą 2000/13/EB ženklinimas ir ženklinimo būdai neturi klaidinti vartotojų, visų pirma dėl maisto produkto charakteristikų, ypač tikrojo jo pobūdžio ir tapatybės. Be to, jei nėra konkrečių Sąjungos arba nacionalinių taisyklių, parduodant produktą turėtų būti vartojamas įprastinis jo pavadinimas, paplitęs valstybėje narėje, kurioje šis produktas yra parduodamas, arba maisto produkto aprašas, kuris turi būti pakankamai aiškus, kad pirkėjai suvoktų tikrąjį jo pobūdį;

               (4)

               galutiniam vartotojui arba viešojo maitinimo įstaigoms skirtų fasuotų maisto produktų etiketėse turi būti nurodytos visos sudedamosios dalys. Visų pirma tų maisto produktų, kurių viena iš sudedamųjų dalių yra mėsa ir kurie skirti galutiniam vartotojui arba viešojo maitinimo įstaigoms, pakuotėse arba prie jų pritvirtintose etiketėse taip pat turi būti nurodyta mėsos kilmės gyvūno rūšis. Jeigu sudedamoji dalis nurodyta maisto produkto pavadinime, jos kiekis, išreikštas procentine dalimi, turi būti nurodytas sudedamųjų dalių sąraše, kad vartotojui nebūtų pateikta klaidinanti informacija apie maisto produkto tapatybę ir sudėtį;

               (5)

               Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 853/2004 (3) nustatyti papildomi ženklinimo reikalavimai, taikytini konkretiems gyvūniniams maisto produktams. Jame visų pirma nustatyta, kad ant pakuočių, kuriose smulkinta, be kita ko, neporakanopių mėsa tiekiama galutiniam vartotojui, turi būti užrašas, kad šiuos produktus prieš vartojant reikėtų išvirti, jeigu toks reikalavimas numatytas valstybės narės, kurios teritorijoje produktas tiekiamas rinkai, nacionalinėse taisyklėse ir jo laikomasi pagal tas taisykles;

               (6)

               2012 m. gruodžio mėn. atlikus oficialią kontrolę keliose valstybėse narėse Komisijai pranešta, kad tam tikruose fasuotuose produktuose rasta arklienos, nenurodytos ant pakuotės ar prie jos pritvirtintoje etiketėje pateiktame sudedamųjų dalių sąraše. Kai kurių iš šių maisto produktų pavadinime ir (arba) prie jų pridėtame sudedamųjų dalių sąraše buvo klaidinančiai nurodyta tik jautiena;

               (7)

               vadovaujantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 178/2002 (4) 17 straipsniu, maisto tvarkymo subjektai visais su jų kontroliuojamu verslu susijusiais gamybos, perdirbimo ir platinimo etapais turi užtikrinti, kad maisto produktai atitiktų su jų veikla susijusių maisto produktus reglamentuojančių įstatymų reikalavimus ir privalo tikrinti, kad šių reikalavimų būtų laikomasi;

               (8)

               Komisijos rekomendacijoje 2013/99/ES (5) valstybėms narėms rekomenduota vieną mėnesį vykdyti koordinuotąjį kontrolės planą, kad būtų nustatytas nesąžiningos prekybos tam tikrais maisto produktais mastas. Rekomenduotas koordinuotasis kontrolės planas buvo sudarytas iš dviejų veiksmų. Pirmas veiksmas buvo atitinkama mažmeninės prekybos kontrolė, atliekama ir kitose įmonėse, siekiant nustatyti, ar fasuotų bei nefasuotų maisto produktų sudėtyje buvo arklienos, kuri nebuvo tinkamai nurodyta ant pakuotės, arba, jei maisto produktai nefasuoti, ar vartotojams arba viešojo maitinimo įstaigoms nebuvo pateikta informacijos, kad produkte yra tokios mėsos. Antras veiksmas buvo atitinkama kontrolė, atliekama įmonėse, kuriose tvarkoma žmonėms vartoti skirta arkliena, įskaitant trečiųjų šalių kilmės maisto produktus, siekiant nustatyti fenilbutazono likučius;

               (9)

               koordinuotojo kontrolės plano rezultatai patvirtino, kad daugelyje valstybių narių nuolat nesilaikoma teisės aktų, taikomų mėsos produktų ženklinimui. Todėl būtina toliau vykdyti koordinuotąjį kontrolės planą ir atlikti antrą mažmeninės prekybos ir kitų įmonių kontrolę, siekiant nustatyti, ar vis dar tebevykdoma veikla, pastebėta įgyvendinant pirmąjį koordinuotąjį kontrolės planą;

               (10)

               kita vertus, atlikus oficialią kontrolę fenilbutazono liekanoms nustatyti, nepatvirtinta, kad nuolat plačiai nesilaikoma teisės aktų; todėl manoma, kad šiuo etapu nėra būtina rekomenduoti antrą kartą atlikti koordinuotąją šio dalyko kontrolę;

               (11)

               vykdant pirmąjį koordinuotąjį kontrolės planą Europos Sąjungos etaloninė gyvūninių baltymų pašaruose laboratorija patarė, kokius metodus naudoti, kad būtų nustatyta, ar ėminyje yra nedeklaruotos rūšies gyvūninių baltymų. Vis dar nėra patvirtinto metodo šiai analizei atlikti, tačiau po konsultacijų su ekspertais minėta laboratorija patikslino rekomendaciją dėl suderinto protokolo naudojimo ir ją pateikė savo svetainėje;

               (12)

               valstybės narės turėtų pranešti Komisijai apie naudotus metodus, kontrolės rezultatus ir priemones, kurių imtasi gavus teigiamus rezultatus, per nustatytą laikotarpį ir suderinta forma;

               (13)

               pasikonsultavusi su Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniu komitetu,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Valstybės narės turėtų vykdyti koordinuotąjį kontrolės planą keturias savaites iš eilės 2014 m. balandžio 21 d.–birželio 16 d. laikotarpiu, vadovaudamosi šios rekomendacijos I priedu.

               2.

               Valstybės narės iki 2014 m. liepos 22 d. šios rekomendacijos II priede nurodyta forma turėtų pranešti apie pagal 1 dalį vykdytos oficialios kontrolės rezultatus ir atitinkamas vykdymo užtikrinimo priemones, kurių imtasi.

      Priimta Briuselyje 2014 m. kovo 27 d.

            Komisijos vardu

         Tonio BORG

            Komisijos narys

      (1)  OL L 165, 2004 4 30, p. 1.

      (2)  2000 m. kovo 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/13/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ženklinimą, pateikimą ir reklamavimą, derinimo (OL L 109, 2000 5 6, p. 29).

      (3)  2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 853/2004, nustatantis konkrečius gyvūninės kilmės maisto produktų higienos reikalavimus (OL L 139, 2004 4 30, p. 55).

      (4)  2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 178/2002, nustatantis maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiantis Europos maisto saugos tarnybą ir nustatantis su maisto saugos klausimais susijusias procedūras (OL L 31, 2002 2 1, p. 1).

      (5)  2013 m. vasario 19 d. Komisijos rekomendacija 2013/99/ES dėl koordinuotojo kontrolės plano, kuriuo siekiama nustatyti nesąžiningos prekybos tam tikrais maisto produktais mastą (OL L 48, 2013 2 21, p. 28).

      I PRIEDAS

         Antrasis koordinuotasis kontrolės planas, kuriuo siekiama nustatyti nesąžiningos prekybos tam tikrais maisto produktais mastą

      KOORDINUOTOJO KONTROLĖS PLANO VEIKSMAI IR APRĖPTIS
      A.   Produkto apibrėžtoji sritis

                  1.

                  Maisto produktai, parduodami ir (arba) paženklinti nurodant, kad juose jautiena yra pagrindinė mėsos sudedamoji dalis (pvz., smulkinta mėsa, mėsos pusgaminiai ir mėsos gaminiai), priskiriami šioms kategorijoms:

                              a)

                              galutiniam vartotojui arba viešojo maitinimo įstaigoms skirti fasuoti maisto produktai, paženklinti nurodant, kad juose jautiena yra pagrindinė mėsos sudedamoji dalis;

                              b)

                              maisto produktai, siūlomi parduoti galutiniam vartotojui arba viešojo maitinimo įstaigoms nefasuoti, ir maisto produktai, supakuoti pardavimo patalpose vartotojo prašymu arba sufasuoti tiesioginiam pardavimui, kurie parduodami ir (arba) paženklinti ar kitaip pažymėti nurodant, kad juose jautiena yra pagrindinė mėsos sudedamoji dalis.

                  2.

                  Vykdant šį koordinuotąjį kontrolės planą vartojama Direktyvos 2000/13/EB 1 straipsnio 3 dalies b punkte nustatyta apibrėžtis „fasuotas maisto produktas“.

                  3.

                  Vykdant šį koordinuotąjį kontrolės planą vartojamos Reglamento (EB) Nr. 853/2004 I priedo 1.13, 1.15 ir 7.1 punktuose nustatytos apibrėžtys „smulkinta mėsa“, „mėsos pusgaminiai“ ir „mėsos gaminiai“.

            B.   Tikslas
      Kompetentingos institucijos, vadovaudamosi Sąjungos ir, tinkamais atvejais, nacionalinėmis nuostatomis, turėtų atlikti oficialią kontrolę, kad nustatytų, ar A punkte nurodytuose produktuose yra arklienos, kuri nėra tinkamai nurodyta ant pakuotės, arba, jei produktai nefasuoti, ar vartotojui arba viešojo maitinimo įstaigai nebuvo pateikta informacijos, kad produkte yra tokios mėsos.
      C.   Ėminių ėmimo punktai ir tvarka

                  1.

                  Turėtų būti imami reprezentatyvūs susijusių produktų valstybėse narėse ėminiai, atspindintys produktų įvairovę.

                  2.

                  Produktų ėminiai turėtų būti imami mažmeninės prekybos įstaigose (pvz., prekybos centruose, nedidelėse mažmeninės prekybos parduotuvėse ir vietos mėsinėse); jie taip pat galėtų būti imami ir kitose įmonėse (pvz., šaldymo sandėliuose).

            D.   Ėminių skaičius ir ėmimo sąlygos
      Toliau pateiktoje lentelėje nurodytas orientacinis rekomenduojamas ėminių, kurie turi būti paimti per Rekomendacijos 1 punkte nurodytą laikotarpį, skaičius. Ėminių skaičius kiekvienoje valstybėje narėje nustatytas remiantis gyventojų skaičiumi – ne mažiau kaip 10 susijusių produktų ėminių per 30 dienų iš kiekvienos valstybės narės.

                  Maisto produktai, parduodami nurodant, kad juose yra jautienos

                  Pardavimo šalis

                  Rekomenduojamas ėminių skaičius

                  Prancūzija, Vokietija, Italija, Jungtinė Karalystė, Ispanija, Lenkija

                  150

                  Rumunija, Nyderlandai, Belgija, Graikija, Portugalija, Čekija, Vengrija, Švedija, Austrija, Bulgarija

                  100

                  Lietuva, Slovakija, Danija, Airija, Suomija, Latvija, Kroatija

                  50

                  Slovėnija, Estija, Kipras, Liuksemburgas, Malta

                  10

            E.   Metodas
      Turėtų būti naudojamas toliau nurodytas protokolas:

                  1.

                  Turėtų būti atliekama pradinė visų ėminių atrankinė patikra, skirta nustatyti, ar mėsoje arklienos dalis sudaro 0,5 % ar daugiau (nurodytas masinės dalies santykis, w/w). Atrankinės patikros metodą pasirenka valstybė narė.

                  2.

                  Turėtų būti atliekamas tik tų ėminių, kurių rezultatai atlikus atrankinę patikrą pagal 1 dalį yra teigiami, patvirtinamasis tyrimas, naudojant AT-PGR metodą ir tiriant mitochondrinę DNR, kad būtų nustatyta, ar mėsoje arklienos dalis sudaro 1 % ar daugiau (nurodytas masinės dalies santykis, w/w). Patvirtinamajame tyrime taikytas metodas turi būti patikrintas naudojant standartizuotą kontrolinį šviežios mėsos ėminį, kurį pateikė Europos Sąjungos etaloninė gyvūninių baltymų pašaruose laboratorija.

                  3.

                  Visi 2 dalyje nurodyti patvirtinamieji tyrimai valstybėje narėje turėtų būti atliekami tam tikslui kompetentingos institucijos paskirtoje laboratorijoje. Paskirtoji laboratorija gali būti kitoje valstybėje narėje, vadovaujantis su tos valstybės narės kompetentinga institucija sudarytu susitarimu. Paskirtoji laboratorija turėtų būti bent sertifikuota pagal ISO 17025 standartą palyginamiesiems tyrimams atlikti. Paskirtoji laboratorija taip pat gali dalyvauti atliekant pradinę atrankinę patikrą.
                  Paskirtųjų laboratorijų, kurios dalyvauja patvirtinamuosiuose tyrimuose, pavadinimas ir adresas turėtų būti pateiktas Europos Sąjungos etaloninei gyvūninių baltymų pašaruose laboratorijai, kuri šią informaciją paskelbs savo svetainėje.
                  Išsamesnės gairės apie patvirtinamąjį metodą pateiktos Europos Sąjungos etaloninės gyvūninių baltymų pašaruose laboratorijos svetainėje adresu http://eurl.craw.eu/en/164/legal-sources-and-sops

      II PRIEDAS

         2 dalyje nurodytų rezultatų ataskaitos forma

                  Produkto kategorija

                  Ėminių skaičius

                  Tyrimo metodas (tyrimo tipas ir prekės ženklas), naudotas pirmojoje atrankinėje patikroje

                  Teigiamų rezultatų skaičius po pirmosios atrankinės patikros (=/> 0,5 %)

                  Tyrimo metodas, naudotas patvirtinamajame tyrime

                  Teigiamų rezultatų skaičius po antrojo etapo paskirtojoje laboratorijoje (=/> 1 %)

                  Pastabos

                  Bendras ėminių skaičius

                  Bendras ėminių, kurių rezultatai teigiami po pirmosios atrankinės patikros, skaičius

                  Bendras ėminių, kurių rezultatai teigiami po antrojo etapo paskirtojoje laboratorijoje, skaičius

         2 dalyje nurodytų vykdymo užtikrinimo priemonių ataskaitos forma

                  Teigiamų rezultatų, dėl kurių nustatytos vykdymo užtikrinimo priemonės, skaičius

                  Jei įmanoma, išsamiau nurodyti dažniausiai taikytas vykdymo užtikrinimo priemones (daugiausia tris)

                  Teigiamų rezultatų, dėl kurių vykdymo užtikrinimo priemonių dar nenustatyta, skaičius

                  Jei įmanoma, išsamiau nurodyti dažniausias priežastis, dėl kurių vykdymo užtikrinimo priemonių nenustatyta (daugiausia tris)


title: 2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Italijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Italijos stabilumo programos

text:
               29.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 247/57

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2014 m. liepos 8 d.
   dėl 2014 m. Italijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Italijos stabilumo programos
   2014/C 247/11
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, kuri grindžiama geresniu ekonominės politikos koordinavimu ir kurioje daug dėmesio skiriama toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymais, priėmė Rekomendaciją dėl bendrų valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – Sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3); šios gairės kartu sudaro integruotas gaires. Į tas integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2012 m. birželio 29 d. valstybių narių valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos lygmenų veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;

               (4)

               2013 m. liepos 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl 2013 m. Italijos nacionalinės reformų programos ir pateikė nuomonę dėl 2012–2017 m. Italijos stabilumo programos. 2013 m. lapkričio 15 d. Komisija pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 473/2013 (5) pateikė savo nuomonę dėl Italijos 2014 m. biudžeto plano projekto;

               (5)

               2013 m. lapkričio 13 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą (6), kuria pradedamas 2014 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2013 m. lapkričio 13 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo sistemos ataskaitą, kurioje nurodė, kad Italija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (6)

               2013 m. gruodžio 20 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą, šalinti socialinius krizės padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (7)

               2014 m. kovo 5 d. Komisija paskelbė Italijai skirtos nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatus. Remdamasi analize, Komisija daro išvadą, kad Italijoje susidarė perviršinis makroekonominis disbalansas, dėl kurio būtina imtis konkrečių stebėjimo ir griežtų politikos veiksmų. Visų pirma ryžtingų politikos veiksmų ir dėmesio reikalauja nemažėjanti didelė valstybės skola kartu su prastu išorės konkurencingumu, kurį lemia vangus produktyvumo augimas, o dar labiau blogina užsitęsęs menkas ekonomikos augimas;

               (8)

               2014 m. balandžio 22 d. Italija pateikė 2014 m. nacionalinę reformų programą ir 2014 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (9)

               stabilumo programoje išdėstytos biudžeto strategijos tikslas – iki 2016 m. pasiekti vidutinės trukmės laikotarpio tikslą, t. y. struktūriniu požiūriu subalansuotą biudžetą, ir toliau per pereinamąjį laikotarpį 2013–2015 m. laikytis skolos taisyklės. Stabilumo programoje patvirtinamas vidutinės trukmės laikotarpio tikslas – struktūriniu požiūriu subalansuotas biudžetas, – atitinkantis Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Stabilumo programoje planuojamas (perskaičiuotas) struktūrinis koregavimas 2014 m. yra 0,2 procentinio punkto BVP, o 2015 m. – 0,4 procentinio punkto BVP. Iš stabilumo programos matyti, kad šis ribotas koregavimas siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo pasirinktas dėl sudėtingų ekonomikos sąlygų ir dėl to, kad reikia įgyvendinti plataus užmojo struktūrinių reformų programą . Visų pirma planuojama keletas struktūrinių reformų, kurios per ateinančius metus galėtų skatinti ekonomikos augimą ir palaipsniui mažinti valdžios sektoriaus skolos ir BVP santykį. Laikydamasi stabilumo programoje numatyto struktūrinio koregavimo Italija 2013–2015 m. pereinamuoju laikotarpiu galėtų atitikti skolos mažinimo kriterijų, kurio siekti iš dalies padės plataus užmojo privatizavimo planas, įgyvendinamas 2014–2017 m. (kasmet siekiantis 0,7 procentinio punkto BVP). Nepriklausomos institucijos nepatvirtintas makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos stabilumo programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra kiek per daug optimistiškas, ypač kalbant apie vėlesnius stabilumo programos metus.
               2014 m. numatomas nukrypimas nuo koregavimo plano siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo ir, jei šis nukrypimas išliks ir kitais metais, jis galėtų būti vertinamas kaip didelis, taip pat išlaidų kriterijaus atžvilgiu. Be to, biudžeto tikslų įvykdymas nėra visiškai pagrįstas pakankamai išsamiomis priemonėmis, ypač kalbant apie 2015 m. Komisijos tarnybų parengtoje 2014 m. pavasario prognozėje nurodoma, kad 2014 m. skolos mažinimo kriterijaus laikomasi nebus, nes prognozuojamas struktūrinis koregavimas (tik 0,1 procentinio punkto BVP) nesiekia privalomo struktūrinio koregavimo, t. y. 0,7 procentinio punkto BVP. Remdamasi stabilumo programos vertinimu ir Komisijos prognoze pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad siekiant laikytis Stabilumo ir augimo pakto reikalavimų būtina dėti papildomų pastangų, taip pat 2014 m.;

               (10)

               pastaruoju metu veiksmai, kuriais lengvinama mokesčių našta gamybos sektoriui, buvo palyginti riboti. Taigi esama galimybių tęsti mokesčių naštos perkėlimą ir pereiti prie vartojimo, nekilnojamojo turto ir aplinkosaugos mokesčių, griežtai laikantis biudžeto tikslų. Vartojimo srityje siekiant gerinti mokesčių sistemos struktūrą taip pat būtina peržiūrėti lengvatinius PVM tarifus ir tiesioginių mokesčių išlaidas, tinkamą dėmesį skiriant poreikiui mažinti galimą pasiskirstymo poveikį. Nekilnojamojo turto srityje peržiūrėjus kadastrines vertes pagal dabartines rinkos vertes būtų sudarytos sąlygos teisingesniam periodiniam nekilnojamojo turto apmokestinimui. Neseniai priimtu teisės aktu, kuriuo nustatoma mokesčių reforma, suteikta galimybė tokias būtinas reformas vykdyti. Atsižvelgiant į šio uždavinio mastą, veiksmų, kuriais tobulinama mokesčių struktūros sandara, būtina imtis kartu su papildomomis priemonėmis, kuriomis gerinamas mokesčių administravimas ir mokestinių prievolių vykdymas, ir ryžtingais veiksmais, kuriais kovojama su mokesčių slėpimu, šešėline ekonomika ir nedeklaruotu darbu – šie reiškiniai toliau daro neigiamą įtaką viešiesiems finansams ir didina sąžiningiems mokesčių mokėtojams tenkančią naštą. Šiam tikslui teisės aktu, kuriuo nustatoma mokesčių reforma, numatytos kelios priemonės mokesčių administravimui stiprinti: visapusiškas mokesčių atotrūkio įvertinimas ir jo stebėjimo sistema, supaprastinimo priemonės, santykių su mokesčių mokėtojais gerinimo veiksmai, priemonės mokesčių skoloms išieškoti vietos mastu ir mokesčių kontrolės stiprinimas. Sprendimas nuo 2015 m. pateikti iš anksto užpildytas mokesčių deklaracijas yra papildomas teigiamas žingsnis gerinant mokestinių prievolių vykdymą;

               (11)

               vienas iš svarbiausių Italijos uždavinių ir toliau yra nuodugniai ir sparčiai įgyvendinti patvirtintas priemones, tiek panaikinant esamas įgyvendinimo spragas, tiek užkertant kelią tolesniam vėlavimui. Vienas iš svarbiausių svertų gerinant Italijos įgyvendinimo rezultatus ir platesniu mastu užtikrinant sklandesnius politikos veiksmus – tai geresnis koordinavimas ir veiksmingesnis kompetencijos pasiskirstymas tarp įvairių valdžios lygmenų. Tai savo ruožtu galėtų duoti naudos administruojant ES lėšas – šioje srityje iki šiol imtasi neišsamių ir nepakankamų veiksmų, ypač pietiniuose regionuose. Be to, administruoti ES lėšas toliau trukdo nepakankami administraciniai gebėjimai, skaidrumo, vertinimo ir kokybės kontrolės trūkumas. Viešojo administravimo kokybę taip pat padėtų pagerinti didesnis efektyvumas ir orientavimasis į paslaugas bei atitinkamai pakeistas žmogiškųjų išteklių administravimas. Italijos gamybos sistemą ir pasitikėjimą politine ir institucine aplinka toliau smarkiai trikdo korupcija. Būtina peržiūrėti įstatymą dėl senaties terminų. Be to, siekiant veiksmingai kovoti su korupcija nacionalinei antikorupcijos tarnybai, vertinančiai viešojo administravimo įstaigas ir stebinčiai jų skaidrumą, reikia suteikti atitinkamų įgaliojimų. Civilinės teisenos trūkumai nedingo, o patvirtintų priemonių poveikį būtina atidžiai stebėti;

               (12)

               remiantis tiksliniu turto kokybės patikrinimu, kuris pernai atliktas prižiūrint Italijos bankui, matyti, kad toliau būtina gerinti nuvertėjusio turto administravimą ir skatinti jo pardavimą siekiant atkurti bankų gebėjimą didinti kredito pasiūlą realiajai ekonomikai. Galimybių gauti finansavimą srityje pagrindiniai veiksmai iki šiol buvo nukreipti į sąlygų įmonėms gauti paskolas gerinimą, tačiau kitų ne bankinio finansavimo priemonių, ypač skirtų mažosioms ir vidutinėms įmonėms, rengiama nedaug. Sveikintinos iniciatyvos, kurių imtasi bankų valdymo srityje, ypač neseniai Italijos banko nustatyti nauji principai. Kartu jų poveikis priklausys nuo to, ar tinkamai juos įgyvendins bankai ir bus užtikrintas vykdymas. Visų pirma išlieka poreikis atidžiai stebėti kai kuriuos didžiausius kooperatinius bankus („banche popolari“);

               (13)

               2013 m. toliau prastėjo padėtis darbo rinkoje – nedarbas Italijoje išaugo iki 12,2 %, o jaunimo nedarbas pasiekė 40 %. Siekiant laukiamų rezultatų, t. y. padidinti darbuotojų atleidimo lankstumą, geriau reguliuoti priėmimo į darbą lankstumą, nustatyti išsamesnę bedarbio pašalpų sistemą ir geriau suderinti darbo užmokestį su našumu, būtina užtikrinti tinkamą darbo rinkos ir darbo užmokesčio nustatymo reformų įgyvendinimą ir atidžiai stebėti jų poveikį. Planų didinti įdarbinimo paslaugų veiksmingumą gerinant valstybinių užimtumo tarnybų darbą įgyvendinimas užtruko ir turi būti paspartintas. Priemones darbo vietų kūrimui skatinti trumpuoju laikotarpiu reikia papildyti priemonėmis segmentacijos problemai spręsti. Apskritai Italijos darbo rinkai ir toliau būdinga segmentacija ir menkas aktyvumas, o tai daro ypač neigiamą įtaką moterims ir jaunimui. Todėl iki šiol vykdytus ribotus veiksmus reikia plėsti, kartu laikantis Jaunimo garantijų iniciatyvos tikslų. Italijoje namų ūkių disponuojamosios pajamos mažėja, o skurdas ir socialinė atskirtis auga, – visa tai ypač neigiamai veikia šeimas, turinčias vaikų. Socialinės išlaidos Italijoje vis dar daugiausia orientuotos į pagyvenusius žmones, labai mažai jų skiriama aktyvumo skatinimo priemonėms, todėl galimybės spręsti augančios socialinės atskirties ir skurdo problemas yra menkos. Neseniai pradėta įgyvendinti socialinės paramos bandomąja programa siekiama kurti minimalios socialinės apsaugos sistemą. Siekiant šią programą taikyti visos šalies mastu reikės didinti socialinių išlaidų veiksmingumą ir paslaugas visoje teritorijoje;

               (14)

               visais švietimo (pradinio, vidurinio ir tretinio) lygmenimis būtina dėti pastangas gerinant švietimo rezultatus ir žmogiškąjį kapitalą. Mokytojo profesijai būdingas vienintelis karjeros kelias ir šiuo metu ribotos profesinio tobulėjimo perspektyvos. Diversifikavus mokytojų karjerą ir geriau susiejus jų karjeros kelią su nuopelnais ir darbo rezultatais, kartu apibendrinant mokyklų vertinimus, būtų galima pagerinti mokyklų darbo rezultatus. Aukštesniojo vidurinio ir tretinio švietimo lygmenyse labai svarbu užtikrinti sklandų perėjimą iš švietimo sistemos į darbo rinką, t. y. stiprinti ir plėsti praktinį mokymą ilginant mokymąsi darbo vietoje, taip pat profesinį rengimą ir mokymą. 2013 m. patvirtinus su tuo susijusį įstatyminį dekretą būtina steigti nacionalinį kvalifikacijų registrą, kad gebėjimai būtų pripažįstami šalies mastu. Tęsiant pirminius veiksmus, kuriais viešąjį finansavimą universitetams ir mokslinių tyrimų institutams imta skirti pagal jų vykdomų mokslinių tyrimų ir dėstymo rezultatus, būtų galima tiek pakelti universitetų kokybę, tiek padidinti mokslinių tyrimų ir inovacijų gebėjimus, nes šioje srityje dar vis atsiliekama;

               (15)

               imtasi keleto veiksmų kuriant įmonėms ir piliečiams palankesnę aplinką, tačiau šių veiksmų poveikį slopina užtrukęs galutinis jų patvirtinimas ir įgyvendinimo spragos. Laisvųjų profesijų, draudimo, kuro tiekimo, mažmeninės prekybos ir pašto paslaugų srityse išlieka keletas kliūčių konkurencijai (rezervuotos veiklos sritys, lengvatų (leidimų) programos ir pan.). Būtina panaikinti ir keletą viešųjų pirkimų sistemos trūkumų. Kitas prioritetas – konkurencijos savivaldybių viešųjų paslaugų srityje didinimas. Visų pirma reikia įgyvendinti dabartinius teisės aktus, pagal kuriuos iki 2014 m. gruodžio 31 d. būtina ištaisyti galiojančias sutartis, neatitinkančias ES teisės aktų dėl vidaus kriterijų;

               (16)

               tinkamam energijos rinkos veikimui trukdo infrastruktūros kliūtys. Transporto srityje reikia skirti ypatingą dėmesį ir imtis veiksmų sprendžiant įvairiarūšės infrastruktūros bei Italijos uostų sąveikos ir jungčių su atokiais rajonais trūkumo problemą. Italijoje yra kaimo vietovių, kurioms tiekiama nepakankamos plačiajuosčio ryšio paslaugos;

               (17)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Italijos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Italijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygmeniu prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–8 rekomendacijose;

               (18)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą ir jos nuomonė (7) visų pirma pateikiama toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

               (19)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–8 rekomendacijose;

               (20)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Šiuo pagrindu Taryba pateikė konkrečias rekomendacijas, skirtas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (8). Kaip šalis, kurios valiuta yra euro, Italija taip pat turėtų užtikrinti, kad tos rekomendacijos būtų visiškai ir laiku įgyvendintos,

         REKOMENDUOJA Italijai 2014–2015 m. laikotarpiu imtis šių veiksmų:

               1.

               Atsižvelgiant į Komisijos tarnybų parengtoje 2014 m. pavasario prognozėje nustatytą augantį atotrūkį nuo Stabilumo ir augimo pakto reikalavimų, konkrečiai susijusių su skolos mažinimo taisykle, ir siekiant užtikrinti pažangą siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo, sustiprinti 2014 m. biudžeto priemones. 2015 m. žymiai sustiprinti biudžeto strategiją, kad būtų laikomasi skolos mažinimo reikalavimo ir tokiu būdu pasiektas vidutinės trukmės laikotarpio tikslas. Vėliau užtikrinti pakankamą valdžios sektoriaus bendrosios skolos mažinimą; vykdyti plataus užmojo privatizavimo planą; įgyvendinti ekonomikos augimui palankų fiskalinį koregavimą, kuriuo siekiama daug sutaupyti tvariai padidinant viešųjų išlaidų veiksmingumą ir kokybę visais valdžios lygmenimis, kartu išlaikant ekonomikos augimą skatinančias išlaidas, kaip antai išlaidas moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai, inovacijoms, švietimui ir svarbiausiems infrastruktūros projektams. Kuo skubiau, bet ne vėliau kaip iki 2014 m. rugsėjo mėn. užtikrinti fiskalinės tarybos nepriklausomumą ir visavertį veikimą, kad ši taryba spėtų įvertinti 2015 m. biudžeto plano projektą.

               2.

               Tęsti mokesčių naštos perkėlimą nuo gamybos veiksnių vartojimui, nekilnojamajam turtui ir aplinkosaugai, kartu nenukrypstant nuo biudžeto tikslų. Šiuo tikslu įvertinti mokesčių pleišto pastarojo sumažinimo veiksmingumą ir užtikrinti šios priemonės finansavimą 2015 m., peržiūrėti tiesioginių mokesčių išlaidų mastą ir plėsti mokesčių bazę, visų pirma į ją įtraukiant vartojimo mokesčius. Užtikrinti veiksmingesnius aplinkosaugos mokesčius, be kita ko, akcizų srityje, ir panaikinti aplinkai kenksmingas subsidijas. Iki 2015 m. kovo mėn. įgyvendinti teisės aktą, kuriuo nustatoma mokesčių reforma, taip pat priimant potvarkius dėl kadastro sistemos reformos, kuria būtų užtikrintas nekilnojamojo turto apmokestinimo reformos veiksmingumas. Toliau gerinti mokestinių prievolių vykdymo užtikrinimą didinant mokesčių sistemos nuspėjamumą, paprastinant procedūras, gerinant mokesčių skolų išieškojimą ir modernizuojant mokesčių administravimą. Tęsti kovą su mokesčių vengimu ir imtis papildomų kovos su šešėline ekonomika ir nedeklaruotu darbu veiksmų.

               3.

               Vykdant platesnio masto veiksmus, kuriais didinamas viešojo administravimo veiksmingumas, patikslinti visų valdžios lygmenų kompetenciją. Užtikrinti geresnį ES lėšų administravimą, imantis ryžtingų priemonių administravimo gebėjimams, skaidrumui, vertinimui ir kokybės kontrolei tiek nacionaliniu, tiek regionų lygmeniu, ypač pietiniuose regionuose, gerinti. Toliau didinti antikorupcinių priemonių veiksmingumą, taip pat iki 2014 m. pabaigos peržiūrint įstatymą dėl senaties terminų ir stiprinant nacionalinės antikorupcijos tarnybos įgaliojimus. Laiku vertinti patvirtintų reformų, kuriomis siekiama didinti civilinės teisenos veiksmingumą, poveikį, kad būtų užtikrintas jų naudingumas ir prireikus patvirtinti papildomi veiksmai.

               4.

               Stiprinti bankų sektoriaus atsparumą ir užtikrinti bankų pajėgumą administruoti nuvertėjusį turtą ir jį parduoti siekiant atnaujinti skolinimą realiajai ekonomikai. Pasiūlyti daugiau galimybių įmonėms, ypač mažosioms ir vidutinėms įmonėms, skolintis ne iš bankų. Toliau skatinti ir stebėti veiksmingą įmonių valdymo praktiką visame bankų sektoriuje, ypatingą dėmesį skiriant dideliems kooperatiniams bankams („banche popolari“) ir fondų vaidmeniui, taip siekiant didinti finansinio tarpininkavimo veiksmingumą.

               5.

               Iki 2014 m. pabaigos įvertinti darbo rinkos ir darbo užmokesčio nustatymo reformų poveikį darbo vietų kūrimui, darbuotojų atleidimo tvarkai, darbo rinkos dvilypumui ir sąnaudų konkurencingumui, taip pat įvertinti, ar reikia papildomų veiksmų. Kurti visapusiškesnę socialinę bedarbių apsaugą, kartu ribojant darbo užmokesčio priedų sistemų taikymą darbo jėgos perskirstymui palengvinti. Stiprinti aktyvios ir pasyvios darbo rinkos politikos sąsają, pirmiausia iki 2014 m. gruodžio mėn. parengiant išsamų veiksmų planą, ir didinti valstybinių užimtumo tarnybų koordinavimą ir rezultatyvumą visoje šalyje. Patvirtinti veiksmus, kuriais būtų veiksmingai skatinamas moterų užimtumas, iki 2015 m. kovo mėn. nustatant priemones, kuriomis būtų mažinamos fiskalinės paskatos antrajam šeimoje uždirbančiam asmeniui nedirbti, ir teikiant pakankamas priežiūros paslaugas. Laikantis Jaunimo garantijų iniciatyvos tikslų visoje šalyje teikti tinkamas paslaugas neregistruotiems jaunuoliams ir užtikrinti didesnį privačiojo sektoriaus įsipareigojimą siūlyti kokybiškas pameistrystės ir stažuočių programas iki 2014 m. pabaigos. Spręsti skurdo ir socialinės atskirties problemą, laikantis biudžeto tikslų palaipsniui plėsti naują bandomąją socialinės paramos programą, užtikrinant deramą sistemos tikslingumą, sąlygų laikymąsi ir teritorinį vienodumą, be to, stiprinant sąsają su aktyvumo skatinimo priemonėmis. Didinti šeimos rėmimo sistemų ir kokybiškų paslaugų, naudingų mažas pajamas gaunantiems ir vaikų turintiems namų ūkiams, veiksmingumą.

               6.

               Įgyvendinti Nacionalinę mokyklų vertinimo sistemą siekiant gerinti mokyklų darbo rezultatus ir mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių. Didinti galimybes mokytis darbo vietoje aukštesniojo vidurinio profesinio rengimo ir mokymo lygmeniu, stiprinti į profesinį gyvenimą orientuotą tretinį švietimą. Sukurti nacionalinį kvalifikacijų registrą, kad būtų užtikrintas platus kvalifikacijos pripažinimas. Užtikrinti, kad viešasis finansavimas būtų proporcingesnis aukštojo mokslo ir mokslinių tyrimų kokybei.

               7.

               Patvirtinti numatytus teisės aktus ar kitas lygiavertes priemones, kuriomis siekiama supaprastinti įmonių ir piliečių reguliavimo aplinką, ir spręsti galiojančių teisės aktų įgyvendinimo spragas. Skatinti rinkos atvėrimą ir likusių kliūčių konkurencijai bei jos apribojimų pašalinimą laisvųjų profesijų, savivaldybės viešųjų paslaugų, draudimo, kuro tiekimo, mažmeninės prekybos ir pašto paslaugų sektoriuose. Didinti viešojo pirkimo veiksmingumą, visų pirma supaprastinant procedūras, taip pat geriau naudojantis e. viešaisiais pirkimais, racionalizuojant centrines perkančiąsias organizacijas ir užtikrinant tinkamą taisyklių taikymą prieš konkursą ir po jo. Savivaldybių viešųjų paslaugų srityje griežtai įgyvendinti teisės aktus, pagal kuriuos iki 2014 m. gruodžio 31 d. būtina ištaisyti galiojančias sutartis, neatitinkančias ES teisės aktų reikalavimų dėl vidaus sutarčių pasirašymo.

               8.

               Užtikrinti spartų ir visavertį Transporto tarnybos veikimą iki 2014 m. rugsėjo mėn. Patvirtinti energetikos sektoriaus strateginės infrastruktūros sąrašą ir tobulinti uostų valdymą bei jungtis su atokiais regionais.

      Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 8 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. C. PADOAN

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos 2014 m. pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (4)  OL C 217, 2013 7 30, p. 42.

      (5)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 473/2013 dėl euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų stebėsenos bei vertinimo ir perviršinio deficito padėties ištaisymo užtikrinimo bendrųjų nuostatų (OL L 140, 2013 5 27, p. 11).

      (6)  COM(2013) 800 final.

      (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.

      (8)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 141.


Svarbus teisinis pranešimas

|

52007SC0958

Komisijos rekomendacija Tarybai leisti Komisijai pradėti derybas dėl Bendrijos dalyvavimo Tarptautinio dialogo mokesčių klausimais darbuose  /* SEK/2007/0958 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 11.7.2007SEK(2007) 958 galutinisKOMISIJOS REKOMENDACIJA TARYBAIleisti Komisijai pradėti derybas dėl Bendrijos dalyvavimo Tarptautinio dialogo mokesčių klausimais darbuoseAIŠKINAMASIS MEMORANDUMASPASIūLYMO APLINKYBėS |110 | Pasiūlymo pagrindas ir tikslai Tarptautinis dialogas mokesčių klausimais (TDMK) yra EBPO, TVF ir Pasaulio banko de facto asociacija. Ši asociacija neturi nei įstatų, nei juridinio asmens statuso, šiuo metu jos darbas reglamentuojamas rašytiniu susitarimu, kurį pasirašė trijų dalyvaujančių organizacijų atstovai. TDMK tikslai yra tokie: - skatinti tikrą dalyvaujančių organizacijų ir vyriausybių dialogą mokesčių klausimais siekiant visoms šalims pateikti informaciją, į kurią reikia atsižvelgti svarstant mokesčių politikos ir mokesčių administravimo klausimus; - nustatyti ir dalintis geriausia patirtimi mokesčių srityje; - koordinuoti šiuo metu vykdomą veiklą mokesčių srityje siekiant išvengti dubliavimo; - teikti naudingą informaciją techninei pagalbai mokesčių srityje. TDMK atlikti tyrimai skelbiami jos interneto tinklalapyje (http://www.itdweb.org/Pages/Home.aspx). Be to, TDMK nuolat organizuoja tarptautines konferencijas. TDMK daugiausia finansuojama dalyvaujančių organizacijų įnašais. Dėl įnašų sumos kasmet sprendimą vieningai priima valdančioji grupė, sudaryta iš dalyvaujančių organizacijų atstovų. Pastaraisiais biudžetiniais metais, kiekvienos dalyvaujančios organizacijos įnašas buvo maždaug 100 000 eurų. TDMK ir joje dalyvaujančios organizacijos pakvietė Komisiją tapti ketvirtąja dalyvaujančia organizacija. |120 | Bendrosios aplinkybės Komisijos tikslas yra pasauliniu mastu skatinti mokesčių politikos koordinavimą ir administracijų bendradarbiavimą mokesčių klausimais. Iš tiesų, atsižvelgiant į ekonomikos globalizaciją ir prekybos tarptautinį mastą, tampa vis svarbiau dalyvauti dialoge su tarptautinėmis organizacijoms siekiant derinti atitinkamas pastangas, kad būtų užtikrintas gero valdymo ir mokesčių skaidrumo, principų įgyvendinimas. Komisija pageidauja dalyvauti šiame valstybių narių atžvilgiu visiškai skaidriame dialoge. Šiuo tikslu TDMK yra pats svarbiausias aukščiausio lygio pasaulinis forumas, kuriame diskutuojama mokesčių politikos ir mokesčių administravimo klausimais. Intensyvesnis mokesčių administracijų dialogas pasauliniu mastu ir glaudus bendradarbiavimas konkrečiose srityse turėtų sudaryti galimybę paprastinti ir atnaujinti administravimo taisykles ir tvarką, kurių ekonominių operacijų vykdytojai privalo laikytis mokesčių srityje. Aktyvus Komisijos, atstovaujančios Europos Sąjungą, dalyvavimas TDMK diskusijose suteiktų galimybę pasauliniu lygiu aptarti bendradarbiavimo galimybes kovoje su tarpvalstybiniu mokestiniu sukčiavimu pasauliniu mastu. Aktyvus Komisijos, atstovaujančios Europos Sąjungą, dalyvavimas TDMK diskusijose suteiktų galimybę rengiant pasiūlymus, kuriais siekiama atnaujinti Europos PVM sistemą, tirti trečiųjų šalių bandymus ar patirtį. |139 | Pasiūlymo srityje taikomos nuostatos Pasiūlymo srityje nėra jokių galiojančių nuostatų. |140 | Derėjimas su kitomis Sąjungos politikos sritimis ir tikslais Komunikate Tarybai, Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Valdymas Europos konsensuse dėl vystymosi politikos – Suderinto požiūrio Europos Sąjungoje link“ Komisija pabrėžia būtinybę skatinti gerą mokesčių valdymą besivystančiose šalyse. TDMK tikslai atitinka šią rekomendaciją. TDMK atlieka tyrimus ir organizuoja konferencijas labai įvairiais mokesčių srities klausimais, kurių dauguma yra labai artimi Europos Sąjungos veiklos sritims. Dalyvavimas TDMK sudarytų galimybę sąveikai veikti. Mokesčių politikos ir mokesčių administravimo procedūros derinimas tarptautiniu mastu yra būtinas, kad vidaus rinka gerai veiktų. Tarptautinio dialogo mokesčių klausimais atliktais tyrimais teikiama nauda besivystančioms šalims įgyvendinant gero mokesčių valdymo taisykles pagal Bendrijos vystymosi politiką ir ypač pagal Komisijos rekomendacijas, išdėstytas komunikate Tarybai, Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Valdymas Europos konsensuse dėl vystymosi politikos – Suderinto požiūrio Europos Sąjungoje link“[1]. |KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOSIOMIS šALIMIS Ir poveikio vertinimas |Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis |219 | Suinteresuotosios šalys yra tik valstybės narės ir TDMK dalyvaujančios tarptautinės organizacijos. |Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas |229 | Nepriklausomo tyrimo neprireikė. |230 | Poveikio vertinimas Buvo numatyta teikti dotacijas TDMK veiklai. Šios galimybės vis tik buvo atsisakyta, nes ji nesudarytų galimybės aktyviai dalyvauti nustatant TDMK tikslus ir darbo planą. Pasirinkta galimybė sudaryti Europos Sąjungos ir TDMK dalyvaujančių organizacijų susitarimą. Ši galimybė leistų Komisijai dalyvauti TDMK valdymo grupėje ir kartu su jos dalyvėmis nustatyti TDMK darbo programą bei prioritetus. |TEISINIAI PASIūLYMO ASPEKTAI |305 | Siūlomų veiksmų santrauka Kalbama apie Komisijos rekomendaciją Tarybai, kuria pastaroji raginama suteikti Komisijai įgaliojimus pradėti derybas dėl partnerystės susitarimo su TDMK pasirašymo. |310 | Teisinis pagrindas Europos bendrijos steigimo sutarties 181a straipsnis. |320 | Subsidiarumo principas Subsidiarumo principas taikomas tik tuomet, jeigu pasiūlymas nepriklauso išskirtinei Bendrijos kompetencijai. |Valstybės narės negali tinkamai įgyvendinti pasiūlymo tikslų dėl toliau nurodytų priežasčių. |321 | Tik tarptautinės organizacijos gali dalyvauti TDMK darbe. Valstybės gali būti narės, bet negali dalyvauti vadovaujančioje grupėje. |323 | Valstybė negali tapti TDMK dalyve. |Pasiūlymo tikslai gali būti geriau įgyvendinti Bendrijos veiksmais dėl toliau išvardytų priežasčių. |324 | Europos Sąjungos dalyvavimas TDMK darbe sudarys galimybę taikyti koordinuotą metodą ir suteiks galimybių daryti įtakos TDMK darbo programai. |327 | Valstybės narės gali būti TDMK narės ir naudotis TDMK vykdomų tyrimų rezultatais, tačiau jos negali dalyvauti sudarant darbo programą. |Taigi, pasiūlymas atitinka subsidiarumo principą. |Proporcingumo principas Pasiūlymas atitinka proporcingumo principą dėl toliau nurodytų priežasčių. |331 | Susitarimo su TDMK dalyvėmis pasirašymas Europos Sąjungos vardu yra visiškai skaidrus valstybių narių atžvilgiu. |332 | Komisijos dalyvavimas TDMK darbe Europos Sąjungos vardu sudaro galimybę sumažinti šio dalyvavimo finansines išlaidas. |Pasirinktos priemonės |341 | Siūloma priemonė: rekomendacija. |342 | Kitos priemonės būtų netinkamos dėl toliau išvardytų priežasčių. Galėjo būti numatyta pasirašyti Komisijos ir kitų TDMK dalyvaujančių organizacijų susitarimą neįtraukiant valstybių narių, tačiau pasirinkus tokią galimybę Europos Sąjunga nebūtų galėjusi tinkamai dalyvauti TDMK darbe. |POVEIKIS BIUDžETUI |401 | Rekomendacijos teikimo etape poveikis biudžetui nedaromas, tačiau jei vėlesniame etape Taryba suteiktų Komisijai įgaliojimą tapti TDMK dalyve, per kitus penkerius metus bus reikalingas 130 000 eurų metinis finansinis įnašas. |PAPILDOMA INFORMACIJA |Persvarstymo, pakeitimo, laikino galiojimo sąlyga. |531 | Į pasiūlymą įtraukta persvarstymo sąlyga. |1.  KOMISIJOS REKOMENDACIJA TARYBAIleisti Komisijai pradėti derybas dėl Bendrijos dalyvavimo Tarptautinio dialogo mokesčių klausimais darbuoseEUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,REKOMENDUOJA:Tarybai leisti Komisijai derėtis dėl Bendrijos dalyvavimo Tarptautinio dialogo mokesčių klausimais darbuose.atsižvelgiant į tai, jog pagal Sutartį Komisija ves šias derybas Bendrijos vardu, Tarybai paskirti ad hoc komitetą, kurio uždavinys būtų padėti Komisijai įgyvendinti šią užduotį.PRIEDAS2007 m. balandžio 19 d. Pasaulio banko vicepirmininko Danny Leipziger laiškas Komisijos nariui L. Kovács, kuriuo Europos Sąjunga kviečiama prisijungti prie Tarptautinio dialogo mokesčių klausimais.[pic][pic][1] COM(2006) 421 galutinis