title: 2008 m. gegužės 29 d. Komisijos rekomendacija dėl kadmio ir kadmio oksido keliamos rizikos mažinimo priemonių (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 2243) (Tekstas svarbus EEE)

text:
               14.6.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 156/22

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2008 m. gegužės 29 d.
   dėl kadmio ir kadmio oksido keliamos rizikos mažinimo priemonių
   (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 2243)
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2008/446/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1993 m. kovo 23 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93 dėl esančių medžiagų rizikos įvertinimo ir kontrolės (1), ypač į jo 11 straipsnio 2 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Toliau išvardytos medžiagos pagal Reglamento (EEB) Nr. 793/93 nuostatas buvo atrinktos kaip prioritetinės medžiagos, kurias reikia įvertinti pagal 1997 m. sausio 27 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 143/97 (2) dėl trečiojo prioritetinių medžiagų sąrašo, numatyto Tarybos reglamente (EEB) Nr. 793/93:

                           —

                           kadmis,

                           —

                           kadmio oksidas.

                     Pagal reglamentus (EEB) Nr. 793/93 ir (EB) Nr. 143/97 paskirtos valstybės narės pranešėjos, vadovaudamosi 1994 m. birželio 28 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1488/94, nustatančiu esamų medžiagų keliamos rizikos žmonėms ir aplinkai įvertinimo principus (3), įvertino tų medžiagų keliamą riziką žmonėms bei aplinkai ir pasiūlė rizikos mažinimo strategiją, kaip numatyta Tarybos reglamente (EEB) Nr. 793/93.

               (2)

               Konsultuotasi su Toksiškumo, ekotoksiškumo ir aplinkos moksliniu komitetu (TEAMK); jis pateikė nuomones apie pranešėjų atliktą rizikos vertinimą. Šios nuomonės paskelbtos mokslinio komiteto interneto svetainėje.

               (3)

               Rizikos vertinimo rezultatai ir rizikos mažinimo strategijų rezultatai yra išdėstyti atitinkamame Komisijos komunikate (4).

               (4)

               Remiantis minėtu vertinimu yra tikslinga rekomenduoti taikyti tam tikras kai kurių šių medžiagų keliamos rizikos mažinimo priemones.

               (5)

               Rekomenduojamas rizikos darbuotojams mažinimo priemones reikėtų svarstyti atsižvelgiant į darbuotojų apsaugą reglamentuojančius teisės aktus, kurie laikomi tinkama sistema, leidžiančia tiek, kiek reikia, sumažinti atitinkamų medžiagų keliamą riziką.

               (6)

               Šioje rekomendacijoje numatytos rizikos mažinimo priemonės atitinka Reglamento (EEB) Nr. 793/93 15 straipsnio 1 dalimi įsteigto Komiteto nuomonę,

         REKOMENDUOJA:
   1   SKIRSNIS
   KADMIS

      (CAS Nr. 7440–43–9; Einecs Nr. 231–152–8)

   Darbuotojams (1) ir aplinkai (2, 3, 4) keliamos rizikos mažinimo priemonės

               1.

               Darbdaviai, naudojantys kadmį reikmėms, kurios rizikos vertinime nurodytos kaip keliančios susirūpinimą, turėtų atkreipti dėmesį į sektoriui taikomas nacionalines rekomendacijas, parengtas pagal neprivalomojo pobūdžio praktines rekomendacijas, kaip numatyta Tarybos direktyvos 98/24/EB (5) 12 straipsnio 2 dalyje.

               2.

               Pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/1/EB (6) išduotuose leidimuose kompetentingos valstybių narių institucijos turėtų nustatyti kadmiui taikomas sąlygas, išmetamųjų teršalų ribines vertes arba lygiaverčius parametrus ar technines priemones, kad atitinkami įrenginiai būtų eksploatuojami pagal geriausias esamas technologijas (toliau – GET), atsižvelgiant į tų įrenginių technines charakteristikas, jų geografinę padėtį ir vietos aplinkos sąlygas.

               3.

               Į vietos aplinką išmetami teršalai prireikus turėtų būti kontroliuojami nacionalinėmis taisyklėmis, kad būtų užtikrinama, jog nekils jokios rizikos aplinkai.

               4.

               Pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/60/EB (7) nustatant aplinkos kokybės standartus (toliau – AKS) reikėtų atsižvelgti į visą apie minkštą vandenį turimą informaciją, įskaitant tą, kuri dar bus gauta ateityje.

         2   SKIRSNIS
   KADMIO OKSIDAS

      (CAS Nr. 1306–19–0; Einecs Nr. 215–146–2)

   Darbuotojams (5) ir aplinkai (6, 7, 8) keliamos rizikos mažinimo priemonės

               5.

               Darbdaviai, naudojantys kadmį reikmėms, kurios rizikos vertinime nurodytos kaip keliančios susirūpinimą, turėtų atkreipti dėmesį į sektoriui taikomas nacionalines rekomendacijas, parengtas pagal neprivalomojo pobūdžio praktines rekomendacijas, kaip numatyta Tarybos direktyvos 98/24/EB 12 straipsnio 2 dalyje.

               6.

               Pagal Direktyvą 2008/1/EB išduotuose leidimuose kompetentingos valstybių narių institucijos turėtų nustatyti kadmiui taikomas sąlygas, išmetamų teršalų ribines vertes arba lygiaverčius parametrus ar technines priemones, kad atitinkami įrenginiai būtų eksploatuojami pagal GET, atsižvelgiant į tų įrenginių technines charakteristikas, jų geografinę padėtį ir vietos aplinkos sąlygas.

               7.

               Į vietos aplinką išmetami teršalai prireikus turėtų būti kontroliuojami taikant nacionalines taisykles, kad būtų užtikrinama, jog nekils jokios rizikos aplinkai.

               8.

               Pagal Direktyvą 2000/60/EB nustatant AKS reikėtų atsižvelgti į visą apie minkštą vandenį turimą informaciją, įskaitant tą, kuri dar bus gauta ateityje.

         3   SKIRSNIS
   ADRESATAI

               9.

               Ši rekomendacija skirta visiems sektoriams, kuriuose šios medžiagos importuojamos, gaminamos, vežamos, saugomos, iš jų ruošiami preparatai arba jos kitaip perdirbamos, naudojamos, šalinamos arba regeneruojamos, ir valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2008 m. gegužės 29 d.

            Komisijos vardu

         Stavros DIMAS

            Komisijos narys

      (1)  OL L 84, 1993 4 5, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).

      (2)  OL L 25, 1997 1 28, p. 13.

      (3)  OL L 161, 1994 6 29, p. 3.

      (4)  OL C 149, 2008 6 14, p. 6.

      (5)  OL L 131, 1998 5 5, p. 11. Direktyva su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/30/EB (OL L 165, 2007 6 27, p. 21).

      (6)  OL L 24, 2008 1 29, p. 8.

      (7)  OL L 327, 2000 12 22, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais direktyva 2008/32/EB (OL L 81, 2008 3 20, p. 60).


title: 2009 m. vasario 10 d. Tarybos rekomendacija dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (Septintojo EPF) 2007 finansinių metų operacijas

text:
               11.2.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 40/35

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2009 m. vasario 10 d.
   dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (Septintojo EPF) 2007 finansinių metų operacijas
   (2009/112/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į Ketvirtąją AKR-EEB konvenciją, pasirašytą 1989 m. gruodžio 15 d. Lomė (1), ir iš dalies pakeistą 1995 m. lapkričio 4 d. Mauricijuje pasirašytu susitarimu (2),
   atsižvelgdama į Vidinį susitarimą 91/401/EEB dėl Bendrijos pagalbos, teikiamos pagal Ketvirtąją AKR-EB konvenciją, finansavimo ir administravimo (3) (toliau – Vidinis susitarimas), be kita ko, įsteigiantį Septintąjį Europos plėtros fondą (Septintasis EPF), ypač į jo 32 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į 1991 m. liepos 29 d. Finansinį reglamentą 91/491/EEB, taikomą plėtros finansavimui skirtam bendradarbiavimui pagal Ketvirtąją AKR-EEB konvenciją (4), ypač į jo 69–77 straipsnius,
   išnagrinėjusi su Septintojo EPF operacijomis susijusius 2007 m. gruodžio 31 d. pajamų ir išlaidų ataskaitą bei balansą, taip pat Audito Rūmų ataskaitą dėl 2007 finansinių metų su Komisijos atsakymais (5),
   kadangi:

               (1)

               Pagal Vidinio susitarimo 32 straipsnio 3 dalį patvirtinimą, kad Komisija Septintojo EPF finansinio valdymo užduotis įvykdė, teikia Europos Parlamentas, remdamasis Tarybos rekomendacija.

               (2)

               Komisija Septintojo EPF 2007 finansinių metų operacijas įvykdė iš esmės tinkamai,

         REKOMENDUOJA Europos Parlamentui patvirtinti, kad Komisija įvykdė Septintojo EPF 2007 finansinių metų operacijas.

      Priimta Briuselyje, 2009 m. vasario 10 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. KALOUSEK

      (1)  OL L 229, 1991 8 17, p. 3.

      (2)  OL L 156, 1998 5 29, p. 3.

      (3)  OL L 229, 1991 8 17, p. 288.

      (4)  OL L 266, 1991 9 21, p. 1.

      (5)  OL C 286, 2008 11 10, p. 273.


title: 2012 m. kovo 15 d. Rekomendacija Nr. S1 dėl tarpvalstybinės gyvų donorų organų donorystės finansinių aspektų  Tekstas svarbus EEE ir EB bei Šveicarijos susitarimui

text:
               10.8.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 240/3

         REKOMENDACIJA Nr. S1
   2012 m. kovo 15 d.
   dėl tarpvalstybinės gyvų donorų organų donorystės finansinių aspektų
   (Tekstas svarbus EEE ir EB bei Šveicarijos susitarimui)
   2012/C 240/04
   SOCIALINĖS APSAUGOS SISTEMŲ KOORDINAVIMO ADMINISTRACINĖ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo (1) 72 straipsnio a dalį, pagal kurią Administracinė komisija yra atsakinga už visų administravimo ar aiškinimo klausimų, kylančių dėl Reglamento (EB) Nr. 883/2004 ir Reglamento (EB) Nr. 987/2009 (2) nuostatų, nagrinėjimą,
   atsižvelgdama į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 168 straipsnio 7 dalį,
   atsižvelgdama į SESV 48 straipsnį,
   laikydamasi Reglamento (EB) Nr. 883/2004 71 straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje nustatytų sąlygų,
   kadangi:

               (1)

               Sąjunga savo veikloje pripažįsta valstybių narių atsakomybę už jų sveikatos politikos apibrėžimą ir už sveikatos paslaugų ir sveikatos priežiūros organizavimą bei teikimą;

               (2)

               Sąjungos veiksmai nedaro poveikio nacionalinėms nuostatoms dėl donorystės arba medicininio organų ir kraujo naudojimo;

               (3)

               Reglamente (EB) Nr. 883/2004 nenumatytas sprendimas dėl ligos išmokų natūra kompensavimo gyvam donorui, kai jam taikytinais teisės aktais numatoma išimtis arba nenumatomas išlaidų kompensavimas, o organo recipientui taikomais teisės aktais nenumatoma kompensuoti donoro išlaidų;

               (4)

               pripažįstama, kad organų transplantavimas yra ekonomiškai efektyvus gydymo būdas, teikiantis didžiulės naudos pacientams, todėl gyvų donorų organų donorystė turi vykti tokiomis sąlygomis, kad kiekvienas donoras patirtų kuo mažesnę socialinę riziką;

               (5)

               kompetentinga organo recipiento institucija turėtų rasti humanišką ad hoc sprendimą ir kompensuoti su tarpvalstybine gyvų donorų organų donoryste susijusias išmokas natūra, jei organo donorui taikytinais teisės aktais nenumatyta kompensuoti išlaidų gyviems organų donorams ar apskritai atsilyginti už gyvų donorų organų donorystę;

               (6)

               gyvas donoras turi turėti galimybę priimti nepriklausomą sprendimą remdamasis visa susijusia informacija ir turėtų būti iš anksto informuotas apie sveikatos priežiūrą, su tarpvalstybine organų donoryste susijusių išlaidų kompensavimą ir galimą pajamų praradimą, kompensuojamą ligos išmokomis pinigais,

         REKOMENDUOJA:

               1.

               Kompetentinga organo recipiento institucija, rengdamasi suteikti arba suteikdama leidimą gyvų donorų organų donorystei, kai organas gaunamas iš kitoje valstybėje narėje apdrausto gyvo donoro, turėtų pasirūpinti tuo, kad gyvam donorui būtų prieinamos sveikatos priežiūros sistemos paslaugos, susijusios su donorystės procedūros problemomis.

               2.

               Kompetentinga organo recipiento institucija turi rasti humanišką sprendimą ir kompensuoti donorui su tarpvalstybine organų donoryste susijusias išmokas natūra, jei donorui taikomais teisės aktais jam nenumatoma teisė į ligos išmokas natūra.

               3.

               Kompetentinga donoro institucija pagal taikytinus teisės aktus turi teikti ligos išmokas pinigais, nepriklausomai nuo to, kurioje valstybėje narėje įvyko organų donorystės faktas, arba nuo to, kas buvo organo recipientas. Donorui taikytinuose teisės aktuose galimas donoro pajamų praradimas, susijęs su donoryste, turėtų būti traktuojamas kaip ir bet koks kitas darbingumo netekimas, nes nėra jokios priežasties su donoryste susijusį darbingumo netekimą traktuoti skirtingai nei kitokio pobūdžio darbingumo netekimą dėl medicininių priežasčių.

            Administracinės komisijos pirmininkė

         Karin MØHL LARSEN

      (1)  OL L 166, 2004 4 30, p. 1 (Klaidų ištaisymas OL L 200, 2004 6 7, p. 1).

      (2)  2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 987/2009, nustatantis Reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo įgyvendinimo tvarką, OL L 284, 2009 10 30, p. 1.


title: 2012/127/ES: 2012 m. vasario 21 d. Tarybos rekomendacija dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (aštuntojo EPF) 2010 finansinių metų operacijas

text:
               29.2.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 55/32

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2012 m. vasario 21 d.
   dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (aštuntojo EPF) 2010 finansinių metų operacijas
   (2012/127/ES)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į Ketvirtąją AKR ir EEB konvenciją, pasirašytą 1989 m. gruodžio 15 d. Lomė (1), ir iš dalies pakeistą 1995 m. lapkričio 4 d. Mauricijuje pasirašytu susitarimu (2),
   atsižvelgdama į Taryboje posėdžiavusių valstybių narių Vyriausybių atstovų vidinį susitarimą dėl Bendrijos pagalbos finansavimo ir valdymo pagal Ketvirtosios AKR ir EB konvencijos antrąjį finansinį protokolą (3) (toliau – Vidinis susitarimas), be kita ko įsteigiantį aštuntąjį Europos plėtros fondą (aštuntasis EPF), ypač į jo 33 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į 1998 m. birželio 16 d. Finansinį reglamentą, taikytiną plečiant finansinį bendradarbiavimą pagal Ketvirtąją AKR ir EB konvenciją (4), ypač į jo 66–74 straipsnius,
   išnagrinėjusi su aštuntojo EPF operacijomis susijusius 2010 m. gruodžio 31 d. pajamų ir išlaidų ataskaitą bei balansą, taip pat Audito Rūmų 2010 finansinių metų metinę iš aštuntojo, devintojo ir dešimtojo Europos plėtros fondų (EPF) finansuojamos veiklos ataskaitą su Komisijos atsakymais (5),
   kadangi:

               (1)

               pagal Vidinio susitarimo 33 straipsnio 3 dalį patvirtinimą, kad Komisija aštuntojo EPF finansinio valdymo užduotis įvykdė, teikia Europos Parlamentas, remdamasis Tarybos rekomendacija;

               (2)

               Komisija aštuntojo EPF 2010 finansinių metų operacijas įvykdė iš esmės tinkamai,

         REKOMENDUOJA Europos Parlamentui patvirtinti, kad Komisija įvykdė aštuntojo EPF 2010 finansinių metų operacijas.

      Priimta Briuselyje 2012 m. vasario 21 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         M. VESTAGER

      (1)  OL L 229, 1991 8 17, p. 3.

      (2)  OL L 156, 1998 5 29, p. 3.

      (3)  OL L 156, 1998 5 29, p. 108.

      (4)  OL L 191, 1998 7 7, p. 53.

      (5)  OL C 326, 2011 11 10, p. 251.


				|

		52011SC0818

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Bulgariaand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Bulgaria, 2011-2014

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Bulgarijos 2011 m.
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone
dėl atnaujintos 2011–2014 m. Bulgarijos konvergencijos programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės
priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei
koordinavimo[1],
ypač į jo 9 straipsnio 3 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[2],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui įgyvendinti
naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa
2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir
daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis
veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir
konkurencingumo potencialas.
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba
priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir
Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių
(2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl
valstybių narių užimtumo politikos gairių[3], kurios kartu sudaro integruotas gaires.
Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti
formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką.
(3)
2011 m. sausio 12 d. Komisija
priėmė pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas
naujas ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei
integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje
„Europa 2020“.
(4)
2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų
Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų
prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo
7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji
pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų
ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo rinką
ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji paprašė, kad
valstybės narės šiuos prioritetus įgyvendintų
konkrečiomis priemonėmis ir jas įtrauktų į savo
stabilumo ar konvergencijos programas ir į nacionalines reformų
programas.
(5)
2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų
Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro
plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų
galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines
reformų programas.
(6)
2011 m. balandžio 15 d. Bulgarija pateikė
2011 m. atnaujintą 2011–2014 m. konvergencijos programą ir
2011 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti
į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu.
(7)
Dėl ekonomikos krizės nutrūko tvirto
augimo, kurį skatino dideli tiesioginių užsienio investicijų
srautai į šalį ir kreditavimo plėtra, laikotarpis. Nuo
aukščiausio iki žemiausio taško iš viso nukritęs 7,1 %, BVP augimas
2010 m. antrąjį ketvirtį atsinaujino, dėl to per visus 2010
m. realusis BVP iš esmės buvo nulinis. Daugiausia augimą
nulėmė tvirtas eksporto atsigavimas ir atsargų atkūrimas.
Valdžios sektoriaus balansas, kuris prieš krizę buvo perteklius, virto
deficitu – 4,7 % BVP 2009 m. ir 3,3 % BVP 2010 m. Nors per pastaruosius metus
gamybos apimtis ir užimtumas nuo eksporto priklausančiuose sektoriuose
padidėjo, dėl menko aktyvumo statybos, nekilnojamojo turto ir
mažmeninės prekybos sektoriuose atsigavimas buvo ribotas. Didžiausią
smūgį dėl gamybos apimties korekcijos patyrė užimtumas –
nuo aukščiausio taško 2008 m. prarasta maždaug 358 000 darbo vietų.
Todėl 2010 m. nedarbas keliais procentiniais punktais išaugo iki 10,2 %,
ir nesitikima, kad vidutiniu laikotarpiu užimtumas grįš į lygį,
buvusį iki krizės.
(8)
Remdamasi atnaujintos konvergencijos programos vertinimu
pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad
makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos fiskalinės projekcijos, yra
pagrįstas palankesnėmis augimo projekcijomis negu Komisijos
tarnybų prognozės projekcijos. 2010 m. solidus ir ankstyvas
struktūrinis biudžeto koregavimas sudarė daugiau kaip 2 procentinius
punktus, bet 2011 m. fiskalinės priemonės sudaro kur kas mažiau negu
rekomenduojamas bent jau 0,75 % BVP koregavimas. Vis dėlto atnaujintoje
konvergencijos programoje numatoma perviršinį valdžios sektoriaus
deficitą panaikinti 2011 m., laikantis Tarybos rekomendacijos, taip pat
vėliau numatomas tolesnis mažinimas. Tačiau atnaujintoje programoje
nepateikiama pakankamai išsamios informacijos apie planuojamas biudžeto
priemones 2012–2014 m. fiskaliniams tikslams pasiekti. Sumažintas
vidutinės trukmės tikslas, kuris yra 0,6 % BVP struktūrinis
deficitas ir kurį planuojama pasiekti 2014 m., vis dar yra didesnio užmojo
negu mažiausias reikalaujamas dydis. Jis atitinka Stabilumo ir augimo pakto
tikslus, ir jį numatoma pasiekti iki programos laikotarpio pabaigos (2014
m.). Tačiau numatomas vidutinis metinis 2012–2014 m.
struktūrinių fiskalinių priemonių dydis, pagal planą
2011 m. panaikinus perviršinį deficitą, yra gerokai mažesnis už
rekomenduojamą mažiausią metinį struktūrinį
pagerėjimą – 0,5 % BVP. Turint omenyje laipsniškai
gerėjančią ekonominę perspektyvą, programoje
turėtų būti siekiama greičiau įgyvendinti
vidutinės trukmės tikslą. Vertinant pagal nuosaikų
vidutinės trukmės potencialaus gamybos apimties augimo
įvertį, planuojamas biudžeto išlaidų augimas 2012–2013 m. yra
pernelyg optimistiškas ir kelia riziką vidutinio laikotarpio
struktūrinei fiskalinei būklei.
(9)
Planuojamas perviršinio deficito panaikinimas iki
2011 m. pabaigos padės atgauti pasitikėjimą ir padidinti
vyriausybės politikos patikimumą. Vidutinės trukmės
laikotarpiu svarbu įgyvendinti mažo 0,6 % BVP struktūrinio deficito
tikslą, siekiant užtikrinti, kad fiskaline politika būtų
remiamas esamas pinigų režimas. Tačiau fiskalinį
konsolidavimą trikdo viešojo sektoriaus neveiksmingumas, dėl kurio
gali susidaryti didelis spaudimas didinti išlaidas, nors tikėtina, kad
biudžeto pajamos bus struktūriškai mažesnės negu klestėjimo
metais prieš krizę. Taigi, reikia didelio užmojo finansų reformų,
siekiant atlikti būtiną fiskalinį koregavimą ir padėti
užtikrinti finansavimą būtinoms struktūrinėms reformoms
įgyvendinti, įskaitant ES remiamiems projektams reikalingą bendrą
finansavimą.
(10)
Bulgarijos biudžeto vykdymo rezultatai palankiomis
ekonominėmis aplinkybėmis prieš krizę buvo palyginti teigiami.
Fiskaliniai tikslai buvo nuosekliai pasiekiami ir sukauptos didelės
fiskalinės atsargos. Dėl ekonomikos krizės poveikio 2009 m.
pirmą kartą per daugelį metų biudžetas tapo deficitinis, ir
pažeista taisyklė, pagal kurią biudžetas turi būti subalansuotas
arba perteklinis, o viešosios išlaidos neviršyti 40 % BVP. Tai buvo iš dalies
susiję su išlaidų planavimo ir kontrolės trūkumais. Tie
faktai rodė ir tai, kad prieš krizę klestint ekonominei veiklai gautos
neplanuotos pajamos buvo panaudojamos gana daug išaugusioms ad hoc
išlaidoms dengti ir socialinio draudimo įmokų tarifams mažinti. Šioms
problemoms spręsti valdžios institucijos ėmėsi keleto
iniciatyvų išlaidų kontrolės ir stebėsenos bei
ataskaitų teikimo sistemoms tobulinti, be kita ko, priėmė
visapusišką teisės aktų, kuriais griežtinamos fiskalinės
taisyklės ir vidutinės trukmės biudžeto sistema, rinkinį.
Tikimasi, kad dėl to padidės fiskalinė drausmė ir politikos
nuspėjamumas, sumažės makroekonominiai svyravimai ir bus užtikrinta
ne tokia procikliška fiskalinė politika.
(11)
Klestėjimo metais prieš krizę
padėtis darbo rinkoje tapo labai įtempta, o darbo užmokestis labai
išaugo, pralenkdamas našumo augimą. Darbo užmokesčio augimas
aukščiausią metinį tašką (beveik 20 %) pasiekė 2007 m.
ketvirtąjį ketvirtį. Po nuosmukio darbo užmokestis pradėjo
mažėti, nors 2010 m. darbuotojų, dirbančių pagal darbo
sutartis (t. y. maždaug 65 % darbo jėgos), darbo užmokesčio augimas
išliko gana didelis – beveik 10 %. Darbo užmokesčio augimui susilyginus su
našumo augimu, būtų sudarytos geresnės ūkio vidaus
persiorientavimo į našius ir nuo eksporto priklausomus sektorius
sąlygos.
(12)
Dalyvavimo darbo rinkoje kliūtys iš dalies
susijusios su tuo, kad nepakankamai vykdoma tinkamai orientuota ir pritaikyta
aktyvi darbo rinkos politika ir kad viešosios įdarbinimo tarnybos
neveiksmingos ir nepakankamai finansuojamos. Bedarbių aktyvinimo, pagalbos
ieškantis darbo ir perkvalifikavimo srityse teikiamų viešųjų
paslaugų kokybė yra prasta ir viešosios išlaidos yra nedidelės.
Aktyvios darbo rinkos politikos priemonės taip pat ribotos ir taikomos tik
12 % darbo ieškančių asmenų, dalyvaujančių vykdant
aktyvinimo priemones. Artimiausiu laikotarpiu teigiamą poveikį
turės konkrečiau regionams skirtų užimtumo programų ir
Europos struktūrinių fondų didelio masto mokymo programų
įgyvendinimas. Tačiau rengti programas trukdo silpni programų
rezultatų stebėsenos ir vertinimo gebėjimai. Kaip nurodyta naujausioje
Valstybinės įdarbinimo tarnybos užsakytoje ataskaitoje (Grynojo
Bulgarijos aktyvios darbo rinkos politikos poveikio vertinimas), susirasti
darbą bedarbiams veiksmingiau padėtų tiksliau pritaikytos ir
geresnės kokybės paslaugos ir geresnė darbo biržų
infrastruktūra.
(13)
Ekonomikos krizė ir toliau veikia darbo
rinką. Nedarbo lygis nuo 5,4 % 2008 m. išaugo iki 10,2 % 2010 m., nors
jaunimo (15–24 m. amžiaus) nedarbas 2010 m. pasiekė 23,2 %. Krizė
ypač paveikė žemos kvalifikacijos darbuotojus (įskaitant
didelę dalį romų mažumos atstovų), kurie sudaro beveik 70 %
bedarbių. Ilgalaikio nedarbo dalis (46 % 2010 m.) viršija ES vidurkį
(40 % 2010 m.), ir gali būti rizikos, kad šis nedarbas taps
struktūrinis. Jaunimo aktyvumo lygis nuosekliai lieka mažesnis negu du
trečdaliai ES vidurkio (29,5 %, palyginti su 43,8 % ES, 2009 m.). Jaunimo
užimtumo lygis 2009 m. buvo 24,8 % (35,2 % ES). Be to, Bulgarijoje jaunimo,
kuris ir nesimoko, ir nedirba, dalis yra didžiausia (19,5 % 15–24 m. amžiaus
asmenų). Viena iš pagrindinių jaunimo dalyvavimo darbo rinkoje
kliūčių – nepakankamos galimybės derinti mokslą ir
darbą, visų pirma savo studijų srityje atlikti stažuotę ir
gamybinę praktiką, kurios padeda pereiti į darbo rinką.
(14)
Nepaisant to, kad išsimokslinimo lygis viršija
vidurkį, Bulgarijoje yra daugiau kaip 40 % menko raštingumo ir
mokėjimo skaičiuoti asmenų. Tai rodo, kad įmanoma tobulinti
švietimo sistemą, kad ji geriau atitiktų darbo rinkos poreikius.
Remiantis teigiamais naujausios mokyklų decentralizavimo reformos
rezultatais tikimasi, kad būsimu ikimokyklinio ir mokyklinio ugdymo
įstatymu bus pasiūlyta tam tikrų sprendimų, kuriuos bus
galima dar labiau stiprinti, t. y. kiek tai susiję su finansine
autonomija, dalyvavimo ikimokyklinio ugdymo sistemoje lygiu ir išorės
vertinimu, taip pat atskaitomybės užtikrinimu. Mokyklos nebaigusių
asmenų rodiklis (14,7 % 2009 m.) artimas ES vidurkiui, bet ypač
aukštas tarp romų (2008 m. apskaičiavimais jis buvo 43 %).
Tretinį išsilavinimą turinčių asmenų dalis (27,9 %
2009 m.) tebėra mažesnė negu ES vidurkis (32,2 %). Bulgarija gerokai
atidėjo aukštojo švietimo reformą. Naujasis aukštojo švietimo
įstatymas, kuris jau parengtas 2010 m., bet vėliau atšauktas, turėtų
būti naudingas žingsnis atsižvelgiant į reformos būtinybę.
(15)
Pensijų reforma, dėl kurios sprendimas
priimtas 2010 m., nesusieta su vidutine tikėtina gyvenimo trukme arba
sveikatos ir ilgalaikės priežiūros sistemos padėtimi.
Įgyvendinimo laikotarpis tęsiasi nuo 2011 iki 2026 m., o dauguma
priemonių įsigalioja antroje šio laikotarpio pusėje, dėl to
galėtų kilti rizika tiek pensijų sistemos pirmosios pakopos
įgyvendinimui, tiek tvarumui.
(16)
Bulgarijos piliečiai skurdą patiria
dažniau, palyginti su ES vidurkiu (41,9 % gyventojų patiria didelių
materialinių nepriteklių, palyginti su 8,1 % ES). Apie 66 % vyresnio
amžiaus žmonių kyla skurdo rizika – šis rodiklis kur kas didesnis negu ES
vidurkis. Keletą pastarųjų metų yra požymių, kad
gyvenimo sąlygos blogėja. Turint omenyje demografinę
situaciją, tai, ar nacionalinėje reformų programoje nustatyti
skurdo mažinimo tikslai bus pasiekti, labai priklauso nuo tinkamo vyresnio
amžiaus darbuotojams ir palankių sąlygų neturintiems asmenims
skirtos politikos modelio, taip pat nuo socialinių išmokų
pakankamumo. Nacionalinėje reformų programoje skelbiama apie
romų (pagal apskaičiavimus 10 % gyventojų) integravimo veiklos
strategijos rengimą, siekiant pagal vieną visapusišką planą
šalinti daugelį kliūčių užimtumo, švietimo, sveikatos ir
aprūpinimo būstu srityse.
(17)
Nedidelis viešųjų paslaugų
veiksmingumas tebestabdo augimą. Nepaisant pastarojo racionalizavimo,
viešojo administravimo reforma nespręstas darbuotojų kokybės
arba esminių funkcijų gerinimo klausimas. Fiksuotojo plačiajuosčio
ryšio skverbties lygis Bulgarijoje labai žemas (14,9 %) ir šis rodiklis yra
antras pagal mažumą ES, dėl to ribojamas ir visų
elektroninėmis priemonėmis teikiamų paslaugų diegimas.
(18)
Pažeidimų viešųjų pirkimų
srityje lygis siekia 60 % visų tikrintų procedūrų, o šis
rodiklis net didesnis vykdant didelius viešosios infrastruktūros
projektus, kai valdžios institucijos privalo atlikti ex ante
kontrolę. Viešųjų finansų kontrolės agentūros
pajėgumai gerokai sumažinti, todėl agentūra 2009 m. atliko tik
12 % visų viešųjų pirkimų procedūrų ex post
patikras.
(19)
Bulgarijos ūkio energijos intensyvumas yra
vienas iš didžiausių ES. Ryškiausias pavyzdys yra namų šildymas –
šią problemą daugiausia lemia prastai prižiūrimi
daugiabučiai pastatai. Pastarieji tinkamumo taisyklių pakeitimai
suteikia galimybę pasinaudoti ES struktūriniais fondais energijos
vartojimo efektyvumo investicijoms remti. Įdėta mažai
investicijų, nors energijos ir transporto mokesčių pajamos
sumažėjo, palyginti su BVP ir darbo mokesčiais, kurie gerokai viršija
ES vidurkį. Galimybes patekti į energijos rinką varžo maža
konkurencija ir neskaidrūs kainų nustatymo mechanizmai.
(20)
Bulgarija prisiėmė tam tikrų
įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“[4]. Fiskaliniai įsipareigojimai rodo, kad
viešųjų finansų tvarumas bus grindžiamas pensijų reformos
priemonėmis, veiksmais, kuriais bus užtikrinama, kad atlyginimas
priklausytų nuo rezultatų, iki 2013 m. įšaldant pensijų ir
darbo užmokesčio dydį, ir šalies fiskalinės sistemos stiprinimu
priimant Finansinio stabilumo paktą, kuriame numatytos privalomos
skaitinės fiskalinės taisyklės. Užimtumui skatinti bus imtasi
nelegalaus darbo dalies mažinimo ir dalyvavimo darbo rinkoje didinimo
priemonių. Konkurencingumo priemonėmis siekiama mažinti
administracinę naštą ir didinti e. valdžios mastą; gerinti
galimybes gauti išsilavinimą ir švietimo sistemos rezultatus. Šie
įsipareigojimai susiję su trimis iš keturių pakto
sričių, neminint finansų sektoriaus. Jie rodo platesnės
reformų darbotvarkės, nustatytos konvergencijos ir nacionalinėje
reformų programose, tęstinumą, ir jais spartinami vykdomi
reformų projektai fiskalinio valdymo, viešojo administravimo ir švietimo
srityse. Šie įsipareigojimai pagal paktą „Euro plius“ buvo
įvertinti ir į juos atsižvelgta rengiant rekomendacijas.
(21)
Komisija įvertino konvergencijos programą
ir nacionalinę reformų programą, taip pat įsipareigojimus
pagal paktą „Euro plius“[5].
Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir
socialinei bei ekonominei Bulgarijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES
taisyklių ir gairių, nes būtina stiprinti bendrą Europos
Sąjungos ekonomikos valdymą ES priemonėmis prisidedant prie
būsimų nacionalinių sprendimų. Ji mano, kad, 2010 m.
atlikus didelį ir ankstyvą biudžeto koregavimą, 2011 m.
fiskalinio konsolidavimo planai turėtų būti įgyvendinti,
kaip numatyta, o deficitas turėtų būti sumažintas tiek, kad
neviršytų 3 % pamatinės vertės, laikantis Tarybos
rekomendacijos. Tačiau atnaujintoje programoje nepateikiama pakankamai
išsamios informacijos apie planuojamas biudžeto priemones 2012–2014 m.
fiskaliniams tikslams pasiekti ir būtų galima užtikrinti
spartesnę pažangą siekiant vidutinės trukmės tikslo.
Sustiprinus šalies fiskalinę sistemą, būtų įtvirtinta
fiskalinė drausmė ir užtikrintas vidutinės trukmės
vyriausybės politikos nuspėjamumas ir patikimumas. Be to, reikėtų
imtis šių veiksmų: stiprinti konkurencingumą, padėti
žmonėms susirasti darbą, apsaugoti daugelį
kliūčių patiriančius pažeidžiamiausių grupių
asmenis, stiprinti viešojo administravimo įstaigų ir reguliavimo
institucijų gebėjimus, didinti išteklių vartojimo
efektyvumą ir atverti daugiau investavimo ir augimo galimybių.
(22)
Atsižvelgdama į šį vertinimą, taip
pat į 2010 m. birželio 2 d. Tarybos rekomendaciją pagal Sutarties
dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 7 dalį, Taryba
išnagrinėjo 2011 m. atnaujintą Bulgarijos konvergencijos
programą ir nuomonę[6]
pateikė visų pirma toliau pateikiamų rekomendacijų 1 ir 2
punkte. Atsižvelgdama į 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų
Tarybos išvadas, Taryba išnagrinėjo Bulgarijos nacionalinę
reformų programą,
REKOMENDUOJA Bulgarijai
2011–2012 m. imtis šių veiksmų:
(1)
Veiksmingai vykdyti biudžetą, kad perviršinis
deficitas būtų panaikintas 2011 m. Patikslinti priemones, kuriomis
pagrįsta 2012–2014 m. biudžeto strategija, ir pasinaudoti vykstančiu
ekonomikos atsigavimu fiskaliniam koregavimui siekiant vidutinės
trukmės tikslo spartinti, pirmiausia išlaidų augimą suderinant
su vidutinės trukmės potencialiu augimu ir didinant augimą
skatinančių viešųjų išlaidų dalį.
(2)
Imtis biudžeto planavimo nuspėjamumo ir
vykdymo gerinimo veiksmų, visų pirma griežtinant fiskalinį
valdymą. Tam parengti ir taikyti privalomas fiskalines taisykles ir
tinkamai apibrėžtą vidutinės trukmės biudžeto sistemą,
kuria būtų užtikrinamas skaidrumas visais valdžios lygmenimis.
Įvesti priemones, kad biudžeto ataskaitos būtų teikiamos pagal
kaupimo principą.
(3)
Imtis veiksmų dabartinei pensijų sistemos
reformai spartinti ir priemonėms, skirtoms padėti vyresnio amžiaus
darbuotojams ilgiau likti darbo rinkoje, stiprinti.
(4)
Konsultuojantis su socialiniais partneriais ir atsižvelgiant
į nacionalinę praktiką, skatinti politiką, skirtą
užtikrinti, kad darbo užmokesčio augimas būtų labiau susietas su
našumo pokyčiais, ir palaikyti konkurenciją.
(5)
Imtis veiksmų kovos su skurdu ir
socialinės įtraukties (ypač daugelį kliūčių
patiriančių pažeidžiamų grupių asmenų) skatinimo
uždaviniui spręsti: plėsti
privačių įdarbinimo paslaugų teikėjų rinką; modernizuoti viešąsias įdarbinimo
tarnybas, kad jos galėtų geriau derinti kvalifikacijas su paklausa
darbo rinkoje; paramą daugiausia skirti žemos kvalifikacijos jaunimui.
Daryti švietimo reformos pažangą iki 2012 m. vidurio priimant
ikimokyklinio ir mokyklinio ugdymo įstatymą ir naują aukštojo
švietimo įstatymą.
(6)
Dėti daugiau pastangų siekiant didinti
esminių valdžios funkcijų ir reguliavimo institucijų
administracinius gebėjimus, kad viešosios tarnybos veiksmingiau
reaguotų į piliečių ir įmonių poreikius;
įvesti priemones, kad viešieji pirkimai būtų tikrinami remiantis
rizikos vertinimu, didinti institucijų gebėjimą užkirsti
kelią pažeidimams ir už juos taikyti sankcijas, kad gerėtų
viešųjų lėšų panaudojimo kokybė ir ekonominis
veiksmingumas.
(7)
Panaikinti kliūtis patekti į rinką,
garantuoto pelno susitarimus ir kainų kontrolę ir užtikrinti
visišką Bulgarijos energetikos sektoriaus reguliavimo institucijos
nepriklausomybę, kad elektros ir dujų rinkos būtų atviros
didesnei konkurencijai. Įvesti paskatas pastatų energiniam
naudingumui didinti.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL C , p. .
[3]               2011 m. gegužės 19 d. Tarybos
sprendimu 2011/308/ES taikytina 2011 m.
[4]               Daugiau informacijos apie įsipareigojimus,
prisiimtus pagal paktą „Euro plius“, galima rasti dokumente SEC(2011) 711.
[5]               SEC(2011) 711.
[6]               Numatyta Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9
straipsnio 3 dalyje.


				|

		52014DC0420

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl 2014 m. Nyderlandų nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Nyderlandų stabilumo programos /* COM/2014/0420 final */

Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl 2014 m. Nyderlandų
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Nyderlandų stabilumo programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės
priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei
koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16
d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011
dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo[2], ypač į jo 6
straipsnio 1 dalį;
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[3],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[4],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonomikos ir
finansų komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Socialinės apsaugos
komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonominės politikos
komiteto nuomonę,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują
augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“,
grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia
dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų,
kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo
potencialas;
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi
Komisijos pasiūlymais, priėmė rekomendaciją dėl
valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės
politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. –
sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos
gairių, kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas
gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant
nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;
(3)
2012 m. birželio 29 d. valstybių ar
vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl
ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė
nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant
visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie
nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių
narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą
įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir
įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;
(4)
2013 m. liepos 9 d. Taryba
priėmė rekomendaciją dėl 2013 m. Nyderlandų
nacionalinės reformų programos ir nuomonę dėl atnaujintos
2012–2017 m. Nyderlandų stabilumo programos. 2013 m. lapkričio
15 d. pagal Reglamentą (ES) Nr. 473/2013[5] Komisija pateikė
nuomonę dėl Nyderlandų 2014 m. biudžeto plano projekto[6];
(5)
2013 m. lapkričio 13 d. Komisija
priėmė metinę augimo apžvalgą[7], kuria pradedamas 2014
m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą
pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo
ataskaitą[8],
kurioje nurodė, kad Nyderlandai yra viena iš valstybių narių,
dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(6)
2013 m. gruodžio 20 d. Europos Vadovų Taryba
patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas,
fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji
pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimui
palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo
ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą,
mažinti nedarbą, šalinti socialinius krizės padarinius ir
modernizuoti viešąjį administravimą;
(7)
2014 m. kovo 5 d. Komisija paskelbė
Nyderlandams skirtos nuodugnios apžvalgos[9]
pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatus. Komisijai
atlikus analizę galima daryti išvadą, kad Nyderlanduose tebėra
susidaręs makroekonominis disbalansas, kurį reikia stebėti ir
dėl kurio reikia imtis politikos veiksmų. Visų pirma
dėmesį reikėtų skirti makroekonominiams pokyčiams,
susijusiems su privačiojo sektoriaus įsiskolinimu ir vykdomu šio
įsiskolinimo mažinimu, taip pat su likusiu būsto rinkos
neveiksmingumu. Nors didelio einamosios sąskaitos pertekliaus keliama
rizika nėra panaši į didelio deficito keliamą riziką,
atsižvelgdama į Europos semestrą Komisija stebės Nyderlandų
einamosios sąskaitos pokyčius;
(8)
2014 m. balandžio 29 d. Nyderlandai pateikė
2014 m. nacionalinę reformų programą, o 2014 m. balandžio
30 d. – 2014 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į
abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu;
(9)
2014 m. stabilumo programoje išdėstytos
biudžeto strategijos tikslas – užtikrinti, kad 2013 m. būtų
tvariai naikinamas perviršinis deficitas ir kad iki 2015 m. biudžeto
būklė priartėtų prie vidutinio laikotarpio tikslo.
Vidutinio laikotarpio tikslas yra ne didesnis kaip 0,5 % BVP
struktūrinis deficitas, kuris atitinka Stabilumo ir augimo pakto
reikalavimus. Įgyvendintos papildomos didelio masto fiskalinės
priemonės, tačiau planuojama, kad (perskaičiuotas) struktūrinis
balansas 2014 m. išliks pastovus, palyginti su 2013 m., ir tai rodo
didelį nuokrypį nuo minimalaus 0,5 % BVP koregavimo
reikalavimo. Planuojama, kad 2015 m. (perskaičiuotas)
struktūrinis balansas pagerės 0,3 procentinio punkto BVP. Ir 2014 m.,
ir 2015 m. išlaidos didėtų tokiu tempu, kuris atitinka
išlaidų kriterijų. Atlikus Nyderlandų biudžeto strategijos
bendrą vertinimą, matyti, kad koregavimo planas siekiant vidutinio
laikotarpio tikslo iš dalies atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus.
Pagal stabilumo programą valdžios sektoriaus bendroji skola 2015 m.
stabilizuosis ir vėliau mažės. Nepriklausomo Nyderlandų
ekonominės politikos analizės biuro parengtas makroekonominis
scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra
tikėtinas. Biudžeto tikslams kyla didelė rizika, tačiau ji yra
iš esmės subalansuota. Komisijos 2014 m. pavasario prognozėje
tikimasi, kad struktūrinis balansas 2014 m. stabilizuosis ir
2015 m. pagerės 0,5 % BVP. Pagal Komisijos prognozę
Nyderlandai išlaidų kriterijų atitiks 2014 m., tačiau
neatitiks 2015 m. Kad išaugtų Nyderlandų ekonomikos augimo
potencialas, itin svarbu, kad reikiamu konsolidavimu būtų išsaugotos
ekonomikos augimą skatinančios išlaidos, pavyzdžiui, inovacijoms ir
moksliniams tyrimams, įskaitant fundamentinius tyrimus, švietimui ir
mokymui. Remdamasi programos vertinimu ir Komisijos prognoze, pagal Tarybos
reglamentą (EB) Nr. 1466/97 Taryba mano, kad 2013 m. Nyderlandai
tvariai sumažino savo valdžios sektoriaus deficitą iki mažiau nei 3 %
BVP, tačiau šaliai kyla rizika, kad nuo 2014 m. bus smarkiai nukrypta
nuo prevencinės dalies reikalavimų;
(10)
pagrindinis uždavinys – padėtis būsto
rinkoje, kur per keletą dešimtmečių susidaręs nelankstumas
ir iškreipiamosios paskatos daro įtaką būsto finansavimo ir
atskirų sektorių taupymo modeliams. Namų ūkių
tendencija bendrąjį hipotekinį įsiskolinimą didinti
užstatant būstą iš esmės rodo, kad taikomos ilgalaikės
fiskalinės paskatos, visų pirma visiškas hipotekos palūkanų
neapmokestinimas. Nuo 2012 m. balandžio mėn. įgyvendinta
įvairių priemonių, kuriomis iš dalies sprendžiama šių
paskatų problema. Kai kurios iš jų susijusios su būsto
finansavimo apmokestinimo tvarka. Laipsniški veiksmai siekiant apriboti
hipotekos palūkanų neapmokestinimą ir didinti amortizavimo
paskatas yra pagrįsti, bet ši priemonė įvedama per lėtai,
kad turėtų didelės įtakos amortizavimo tendencijoms.
100 % kredito dydžio ir įkeisto turto vertės santykis, kurį
reikia pasiekti 2018 m., vis dar aukštas. Nuomos rinką varžo
reglamentavimas ir tai, kad yra labai didelis socialinio būsto sektorius,
kuriame egzistuoja ilgų rezervo sąrašų problema. Pastaruoju metu
nustatyta labiau pajamomis grindžiama nuomos diferenciacija socialinio
būsto sektoriuje yra žingsnis reikiama kryptimi, bet jos poveikis ribotas.
Socialinio būsto įmonėms vis dar leidžiama statyti būstus,
kurių mėnesio nuoma viršija socialinės nuomos viršutines ribas.
Nors 2013 m. rekomendacijose paraginta užtikrinti, kad parama
būtų skiriama namų ūkiams, kuriems jos labiausiai reikia,
šia kryptimi nebuvo pasukta. Todėl, nors siūlomomis priemonėmis
einama reikiama kryptimi, bendras reformų tempas sprendžiant pagrindines
problemas yra lėtas, todėl jį reikia spartinti, kartu toliau
užtikrinant, kad socialinis būstas būtų prieinamas palankių
sąlygų neturintiems piliečiams, kurie negali gauti būsto
rinkos sąlygomis, įskaitant būstą paklausiose vietose.
2013 m. rekomendacijose pasiūlyta, kad būsto rinkos
priemonių taikymas būtų spartinamas atsižvelgiant į bendrus
ekonominius pokyčius. Tikimasi, kad ekonomika ir būsto rinka toliau
atsigaus, todėl reikėtų apsvarstyti galimybę paspartinti reformų
tempą;
(11)
laipsniškai ilginant teisės aktais
nustatytą pensinį amžių nuo 65 metų 2012 m. iki 67
metų 2023 m. padidintas ilgalaikis pensijų sistemos tvarumas.
Nyderlandai pradėjo visapusiškas viešai ir privačiai
finansuojamų pensijų sistemos pakopų ir ilgalaikės
priežiūros sistemos reformas. Jas papildo reformos, kuriomis vyresnio
amžiaus darbuotojai skatinami dirbti ilgiau ir didinamas judumas darbo rinkoje.
Ilgalaikės priežiūros reformomis atsakomybė perduota
savivaldybėms, kartu sumažintos bendros išlaidos ir dėmesys sutelktas
į veiksmingumo didinimą. Tam tikras šių esminių
reformų dalis dar reikia priimti. Likę uždaviniai apima tinkamą
išlaidų ir rizikos pasidalijimą tarp tos pačios kartos
asmenų ir tarp kartų; reikia stebėti ilgalaikės
priežiūros kokybę ir prieinamumą. Ilgalaikės priežiūros
reformos planų įgyvendinimas padėtų apriboti greitai
augančias visuomenės senėjimo išlaidas ir taip būtų
paremtas viešųjų finansų tvarumas. Šiuo atžvilgiu
reikėtų užtikrinti, kad ilgalaikės priežiūros kokybė
ir prieinamumas liktų tinkamo lygio;
(12)
vyriausybės pasiūlytomis darbo rinkos
reformomis siekiama didinti dalyvavimą ir judumą darbo rinkoje.
Dalyvavimo įstatymu siekiama padidinti dalyvavimą darbo rinkoje.
Tačiau reformos dar nėra įtvirtintos įstatymiškai. Be to,
reikia papildomų priemonių, kad būtų mažinamos
fiskalinės paskatos nedirbti ir būtų suteikta daugiau
įsidarbinimo galimybių žmonėms, esantiems darbo rinkos paribyje,
įskaitant moteris, migrantų kilmės asmenis, neįgaliuosius
ir vyresnio amžiaus žmones. Nyderlandai pranešė apie bedarbio pašalpų
sistemos ir santykinai griežtų užimtumo apsaugos teisės aktų
reformas, be kita ko, apie mokesčių paskatą, kuria didinamas
dalyvavimas darbo rinkoje. Tačiau, nors šios priemonės tinkamos, jas
visapusiškai įvertinti bus galima tik tuomet, kai jos bus faktiškai
įgyvendintos. Sparčiau naikinant likusias neigiamas paskatas, kad
antrasis šeimoje uždirbantis asmuo dirbtų daugiau valandų, galima
toliau mažinti būsimą darbo jėgos pasiūlos
trūkumą. Galiausiai geriau pasinaudojant esamu institucinės
struktūros lankstumu, siekiant užtikrinti labiau diferencijuotą darbo
užmokesčio didėjimą, galima paremti bendras namų
ūkių pajamas, taigi ir vidaus paklausą, nemažinant
konkurencingumo;
(13)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija atliko išsamią Nyderlandų ekonominės politikos
analizę. Ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę
reformų programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą
tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Nyderlandų politikai, bet
ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES
priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių
sprendimų būtina stiprinti bendrą Europos Sąjungos
ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant
į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–4
rekomendacijose;
(14)
atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba
išnagrinėjo Nyderlandų stabilumo programą ir savo nuomonę[10] visų pirma
pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;
(15)
atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos
ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę
reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal
Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos 2 ir 4
rekomendacijose;
(16)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos
analizę. Remdamasi šia analize Taryba pateikė konkrečias rekomendacijas
valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro. Nyderlandai taip pat
turėtų užtikrinti, kad šios rekomendacijos būtų visiškai ir
laiku įgyvendintos,
REKOMENDUOJA Nyderlandams
2014–2015 m. imtis šių veiksmų:
1.           Panaikinus
perviršinį deficitą, 2014 m. sustiprinti biudžeto priemones,
atsižvelgiant į atsirandantį 0,5 % BVP atotrūkį,
grindžiamą Komisijos 2014 m. pavasario prognoze, patvirtinantį
riziką, kad gali būti smarkiai nukrypta nuo Stabilumo ir augimo pakto
reikalavimų. 2015 m. labai sustiprinti biudžeto strategiją,
siekiant užtikrinti, kad būtų pasiektas ir paskui išlaikytas
vidutinio laikotarpio tikslas, ir užtikrinti, kad būtų laikomasi
skolos taisyklės, siekiant tvariai mažinti valdžios sektoriaus skolos
santykį. Toliau numatyti išlaidas srityse, kurios tiesiogiai svarbios
ekonomikos augimui, tokiose kaip švietimas, inovacijos ir moksliniai tyrimai.
2.           Aktyviau reformuoti
būsto rinką: sparčiau įgyvendinti hipotekos
palūkanų neapmokestinimo ribojimą, nustatyti labiau į
rinką orientuotą nuomojamų būstų kainų nustatymo
mechanizmą ir socialinio būsto nuomos kainą dar labiau susieti
su namų ūkių pajamomis. Stebėti socialinio būsto
reformų poveikį, susijusį su nedideles pajamas turinčių
namų ūkių prieinamumo ir įperkamumo galimybėmis.
Tęsti pastangas siekiant užtikrinti, kad socialinio būsto politika
būtų remiami namų ūkiai, kuriems labiausiai reikia paramos.
3.           Įgyvendinti antrosios
pakopos pensijų sistemos reformas, užtikrinant tinkamą išlaidų
ir rizikos pasidalijimą tarp tos pačios kartos asmenų ir tarp
kartų. Laipsnišką teisės aktais nustatyto pensinio amžiaus
ilginimą paremti priemonėmis, skirtomis vyresnio amžiaus žmonių įsidarbinimo
galimybėms didinti. Įgyvendinti numatytą ilgalaikės
priežiūros srities reformą, siekiant užtikrinti tvarumą, kartu
užtikrinant sąžiningą prieigą prie paslaugų ir jų
kokybę, ir stebėti jos poveikį.
4.           Imtis papildomų
priemonių dalyvavimui darbo rinkoje didinti, ypač žmonių,
esančių darbo rinkos paribyje, ir mažinti neigiamas darbo
apmokestinimo paskatas. Įgyvendinti užimtumo apsaugos teisės
aktų ir bedarbio pašalpų sistemos reformas ir toliau spręsti
darbo rinkos nelankstumo problemą. Konsultuojantis su socialiniais
partneriais ir atsižvelgiant į nacionalinę praktiką, numatyti
labiau diferencijuotą darbo užmokesčio didėjimą
visapusiškai pasinaudojant esama institucine struktūra.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL L 306, 2011 11 23, p. 25.
[3]               COM(2014) 420 final.
[4]               Dok. P7_TA(2014)0128 ir
P7_TA(2014)0129.
[5]               OL L 140, 2013 5 27, p. 11.
[6]               C(2013) 8008 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 87 final.
[10]             Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio
2 dalį.


title: 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos rekomendacija dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo

text:
               26.4.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 120/1

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2013 m. balandžio 22 d.
   dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo
   2013/C 120/01
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               jau dabar investuojant į jaunų europiečių žmogiškąjį kapitalą bus gauta ilgalaikės naudos ir skatinamas tvarus ir integracinis ekonomikos augimas. Sąjunga galės visapusiškai pasinaudoti aktyvios, inovatyvios ir kvalifikuotos darbo jėgos teikiamais privalumais ir išvengs didžiulių išlaidų, patiriamų dėl jaunuolių, kurie nei dirba, nei mokosi – dabar tokios išlaidos sudaro 1,2 % BVP;

               (2)

               per krizę jaunimas ypač nukentėjo. Jaunuoliai yra labiau pažeidžiami dėl to, kad keičiasi jų gyvenimo etapai, jiems nepakanka profesinės patirties, jų išsilavinimas kartais per menkas, jų socialinė apsauga dažnai ribota, jiems sunku gauti finansinių išteklių, o jų darbo sąlygos nesaugios. Jaunų moterų darbas dažniau gali būti menkai apmokamas, o darbo sąlygos – nesaugios, o jauniems tėvams, ypač jaunoms mamoms, trūksta tinkamų darbo ir privataus gyvenimo suderinimo priemonių. Be to, kai kurių jaunuolių padėtis labai nepalanki arba jiems kyla diskriminavimo pavojus. Todėl reikia tinkamų paramos priemonių, kartu pripažįstant asmeninę jaunuolių atsakomybę ieškant būdų pradėti ekonominę veiklą;

               (3)

               Sąjungoje jaunuolių, kurie nei mokosi, nei dirba, yra 7,5 mln. – tai sudaro 12,9 % jaunų (15–24 metų amžiaus) europiečių. Daugelis jų yra baigę tik pagrindinę mokyklą arba nebaigę švietimo ir mokymo įstaigų. Be to, daug jų yra migrantai arba iš nepalankios aplinkos. Terminas „jaunuoliai, kurie nei mokosi, nei dirba“ apima įvairius jaunimo pogrupius, turinčius skirtingų poreikių;

               (4)

               30,1 % bedarbių iki 25 metų amžiaus Sąjungoje nedirba jau daugiau kaip dvylika mėnesių. Be to, vis daugiau jaunimo aktyviai neieško darbo, taigi jie gali netekti struktūrinės paramos, palengvinančios grįžimą į darbo rinką. Remiantis tyrimais, jaunimo nedarbas gali padaryti neigiamą ilgalaikį poveikį – didėja rizika ateityje neturėti darbo, gauti mažesnes pajamas, taip pat gresia žmogiškojo kapitalo praradimas, skurdas iš vienos kartos pereina į kitą, mažėja motyvacija kurti šeimą, taip skatinamos neigiamos demografinės tendencijos;

               (5)

               sąvoka „jaunimo garantijos“ šiuo atveju įvardijama kaip situacija, kai jaunimas gauna gerą pasiūlymą dirbti, toliau mokytis, atlikti gamybinę praktiką ar stažuotę per keturis mėnesius nuo darbo netekimo arba formaliojo mokymosi užbaigimo. Tęstinio mokymo pasiūlymas taip pat galėtų apimti kokybiškas mokymo programas, kurias pabaigus suteikiama pripažinta profesinė kvalifikacija;

               (6)

               Jaunimo garantijų iniciatyva padėtų siekti trijų strategijos „Europa 2020“ tikslų: 75 % 20–64 metų amžiaus žmonių turi turėti darbą, mokyklos nebaigusių asmenų dalis turėtų būti mažesnė nei 10 % ir bent 20 mln. žmonių turi išbristi iš skurdo ir socialinės atskirties;

               (7)

               valstybėms narėms skirtose Užimtumo politikos gairėse, priimtose 2010 m. spalio 21 d. Tarybos sprendimu 2010/707/ES (1), visų pirma 7 ir 8 gairėse, valstybės narės raginamos skatinti jaunimo integraciją į darbo rinką ir kartu su socialiniais partneriais padėti jaunuoliams, ypač tiems, kurie nei dirba, nei mokosi, rasti pirmąjį darbą, įgyti darbo patirties arba suteikti tolesnio išsilavinimo ir mokymosi galimybes, įskaitant gamybinę praktiką, taip pat greitai reaguoti, kai jaunuoliai netenka darbo;

               (8)

               jau 2005 m. Taryba 2005 m. liepos 12 d. Sprendimu 2005/600/EB (2) priimdama Valstybių narių užimtumo politikos gaires pritarė, kad reikėtų užtikrinti, kad visiems jauniems darbo neturintiems asmenims per šešis nedarbo mėnesius būtų pasiūlyta nauja galimybė. 2008 m. liepos 15 d. Sprendimu 2008/618/EB dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3) Taryba mokyklos nebaigusių jaunuolių atveju laiką sutrumpino iki ne daugiau kaip keturių mėnesių;

               (9)

               2010 m. liepos 6 d. rezoliucijoje „Dėl jaunimo galimybių dalyvauti rinkoje skatinimo ir stažuotojų, stažuočių ir praktikos padėties stiprinimo“ (4) Europos Parlamentas paragino Komisiją ir Tarybą nustatyti Europos Jaunimo garantijų iniciatyvą, užtikrinančią kiekvienam jaunuoliui Sąjungoje galimybę gauti darbo pasiūlymą, praktiką, papildomus mokymus arba darbą ir mokymąsi kartu po daugiausia keturių mėnesių nedarbo;

               (10)

               2010 m. rugsėjo 15 d. komunikate „Judus jaunimas“ Komisija valstybes nares paragino diegti Jaunimo garantijų iniciatyvą, kurios įgyvendinimas kol kas labai ribotas. Šia rekomendacija dar kartą ir primygtiniau turėtų būti pakartojama, kad valstybės narės turi siekti šio tikslo, taip pat padėti rengti, įgyvendinti ir vertinti tokias Jaunimo garantijų iniciatyvas;

               (11)

               2011 m. birželio 17 d. išvadose „Jaunimo užimtumo skatinimas siekiant strategijos „Europa 2020“ tikslų“ Taryba paragino valstybes nares greitai reaguoti, jaunuoliams, kurie nedirba ir nesimoko, įskaitant mokyklos nebaigusius asmenis, sudarant sąlygas mokytis toliau, persikvalifikuoti arba pasinaudoti aktyvumo skatinimo priemonėmis. Tai padėtų siekti tikslo tuos asmenis per kuo trumpesnį laikotarpį grąžinti į švietimo ar mokymo sistemą arba darbo rinką ir sumažinti skurdo ir socialinės atskirties riziką. Taryba pripažino, kad darbo rinkos susiskaidymas gali daryti neigiamą poveikį jaunuoliams, ir paprašė valstybių narių spręsti tokio susiskaidymo problemą;

               (12)

               2011 m. birželio 28 d. Tarybos rekomendacijoje dėl politikos, kuria siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių (5), daug dėmesio skirta įrodymais grindžiamos, išsamios ir tarpsektorinės politikos, apimančios priemones, kuriomis mokyklos nebaigę asmenys vėl įtraukiami į švietimo sistemą ir stiprinamas švietimo ir mokymo sistemų ryšys su užimtumo sektoriumi, plėtojimui. Rengdamas 2012 m. biudžetą, Europos Parlamentas palaikė tą požiūrį ir paprašė Komisijos įgyvendinti parengiamuosius veiksmus, kuriais remiamas Jaunimo garantijų iniciatyvos diegimas valstybėse narėse;

               (13)

               užimtumo srities dokumentų rinkinyje, kurį Komisija pasiūlė 2012 m. balandžio 18 d. komunikate „Ekonomikos atsigavimas kuriant darbo vietas“, Komisija valstybes nares, socialinius partnerius ir kitus suinteresuotuosius subjektus paragino imtis aktyvių veiksmų siekiant reaguoti į dabartines užimtumo problemas Sąjungoje, visų pirma į jaunimo nedarbą. Komisija pabrėžė, kad didžiulis darbo vietų kūrimo potencialas yra žaliosios ekonomikos, sveikatos priežiūros ir socialinės rūpybos, informacinių ir ryšių technologijų (IRT) sektoriuose, ir tuo tikslu paskelbė tris tolesnių veiksmų planus. 2012 m. spalio 10 d. komunikate „Stipresnė Europos pramonė ekonomikos augimui ir atsigavimui skatinti“ Komisija taip pat pabrėžė šešias perspektyvias prioritetines pramoninių inovacijų sritis, kurios padeda pereiti prie mažo anglies dioksido kiekio technologijų ir tausaus išteklių naudojimo ekonomikos. Užimtumo srities dokumentų rinkinyje Komisija taip pat pabrėžė, kad svarbus vaidmuo tektų (taip pat ir jaunų žmonių atveju) verslumo ugdymui, didesniam verslo steigimo paslaugų bei mikrofinansų prieinamumui ir modelių, pagal kuriuos nedarbo išmokos paverčiamos verslo steigimo dotacijomis, diegimui. Be to, užimtumo srities dokumentų rinkinyje pasiūlyta naudoti užmokesčio subsidijas naujai priimtų į darbą asmenų skaičiui didinti ir tikslinėmis priemonėmis mažinti mokesčių pleištą (daugiausia darbdavių socialinio draudimo įmokas), kad būtų padidintas užimtumas, taip pat siūlomos užimtumo apsaugos teisės aktų subalansuotos reformos, kurios galėtų suteikti jaunimui galimybių gauti kokybišką darbą;

               (14)

               2012 m. gegužės 24 d. rezoliucijoje dėl Jaunimo galimybių iniciatyvos Europos Parlamentas valstybes nares paragino nacionaliniu lygmeniu imtis greitų ir konkrečių priemonių siekiant užtikrinti, kad jaunuoliai per keturis mėnesius nuo mokyklos baigimo turėtų tinkamą darbą, studijuotų arba (pakartotinai) mokytųsi. Europos Parlamentas pabrėžė, jog Jaunimo garantijų iniciatyva turi iš tiesų pagerinti jaunuolių, kurie nei dirba, nei mokosi, padėtį ir laipsniškai išspręsti jaunimo nedarbo Sąjungoje problemą;

               (15)

               2012 m. birželio 29 d. išvadose Europos Vadovų Taryba valstybes nares paragino aktyviau stengtis didinti jaunimo užimtumą, kad „per keletą mėnesių po mokyklos baigimo jaunuoliai gautų geros kokybės darbo pasiūlymą, jiems būtų sudarytos tęstinio mokymosi, gamybinės praktikos ar stažuočių galimybės“. Taryba taip pat konstatavo, kad tos priemonės galėtų būti remiamos Europos socialinio fondo, o valstybės narės turėtų naudotis galimybėmis iš to fondo finansuoti laikinas įdarbinimo subsidijas;

               (16)

               2012 m. lapkričio 20 d. Komisijos komunikate „Švietimo persvarstymas. Investavimas į gebėjimus siekiant geresnių socialinių ir ekonominių rezultatų“ numatytas Sąjungos įnašas į tą darbą švietimo požiūriu. Komunikate nagrinėjami pagrindiniai klausimai, susiję su švietimo ir mokymo sistemų reforma ir efektyvumu – įgūdžių pritaikymas dabartiniams ir būsimiems darbo rinkos poreikiams, atvirų ir lanksčių mokymosi būdų skatinimas, visų suinteresuotųjų subjektų skatinimas bendradarbiauti, taip pat ir finansavimo srityje;

               (17)

               2012 m. gruodžio 20 d. rekomendacijoje dėl neformaliojo mokymosi ir savišvietos rezultatų patvirtinimo (6) Taryba rekomendavo valstybėms narėms ne vėliau kaip 2018 m., atsižvelgiant į nacionalines aplinkybes ir ypatumus ir tokiu mastu, kokį jos laiko tinkamu, nustatyti neformaliojo mokymosi ir savišvietos patvirtinimo priemones;

               (18)

               2012 m. lapkričio 28 d. Komunikate dėl 2013 m. metinės augimo apžvalgos Komisija pabrėžė, kad valstybės narės turėtų užtikrinti jaunimo perėjimą iš mokyklos į darbo rinką ir sukurti bei įgyvendinti Jaunimo garantijų iniciatyvą, kad per keturis mėnesius nuo formaliojo mokymosi užbaigimo ar darbo netekimo jaunuoliai iki 25 metų amžiaus gautų darbo, tęstinio mokymosi, gamybinės praktikos ar stažuotės pasiūlymą;

               (19)

               2013 m. vasario 8 d. išvadose dėl Daugiametės finansinės programos Europos Vadovų Taryba nusprendė pradėti kurti Jaunimo užimtumo iniciatyvą, kuriai 2014–2020 m. laikotarpiu būtų skirta 6 mlrd. EUR ir kuria būtų siekiama remti 2012 m. gruodžio 5 d. Komisijos pasiūlytame jaunimo užimtumo dokumentų rinkinyje išdėstytas priemones, visų pirma remti Jaunimo garantijų iniciatyvą;

               (20)

               Jaunimo garantijų iniciatyva turėtų būti įgyvendinama kaip iniciatyva, kurią sudaro paramos priemonės, ir atitikti nacionalines, regionines ir vietos aplinkybes. Tos priemonės turėtų būti grindžiamos šešiomis sritimis: į partnerystę orientuoto požiūrio formavimas, ankstyvoji intervencija ir aktyvumo skatinimas, integraciją į darbo rinką skatinančios priemonės, Sąjungos fondų lėšų naudojimas, sistemos vertinimas ir nuolatinis tobulinimas, greitas įgyvendinimas. Jomis siekiama užkirsti kelią mokyklos nebaigimui, skatinti užimtumą ir šalinti praktines kliūtis užimtumui. Šios priemonės gali būti remiamos iš Sąjungos fondų ir turėtų būti nuolat stebimos ir tobulinamos;

               (21)

               veiksmingas koordinavimas ir partnerystė įvairiose politikos srityse (užimtumo, švietimo, jaunimo, socialinių reikalų ir kt.) yra labai svarbūs siekiant padidinti galimybes gauti kokybišką darbą, atlikti gamybinę praktiką ar stažuotę;

               (22)

               rengiant Jaunimo garantijų iniciatyvą turėtų būti atsižvelgta į skirtingas aplinkybes valstybėse narėse ir nevienodą jų pradinę padėtį, susijusią su jaunimo nedarbo lygiu, institucine struktūra, įvairių darbo rinkos veikėjų gebėjimais. Jose taip pat reikėtų atsižvelgti į tai, kad skiriasi padėtis, susijusi su viešuoju biudžetu ir finansiniais apribojimais išteklių skyrimo požiūriu. 2013 m. metinėje augimo apžvalgoje Komisija teigia, kad pirmenybė turi būti teikiama investicijoms į švietimą, ir visais galimais atvejais tos investicijos turi būti didinamos, kartu užtikrinant tokių išlaidų efektyvumą. Ypatingą dėmesį taip pat reikėtų skirti užimtumo tarnybų ir aktyvios darbo rinkos politikos (pavyzdžiui, bedarbių mokymas ir Jaunimo garantijų iniciatyvos) veiklos sričių bei veiksmingumo išlaikymui arba stiprinimui. Tokių iniciatyvų nustatymo svarba ilgalaikė, tačiau reikia ir trumpalaikio atsako, kad būtų įveikti sunkūs ekonomikos krizės padariniai darbo rinkoje,

         REKOMENDUOJA, KAD VALSTYBĖS NARĖS:

               1.

               Užtikrintų, kad visi jaunuoliai iki 25 metų amžiaus per keturių mėnesių laikotarpį nuo darbo netekimo arba formaliojo mokymosi užbaigimo gautų gerą pasiūlymą dirbti, toliau mokytis, atlikti gamybinę praktiką arba stažuotę pasiūlymą.
               Rengdamos tokią Jaunimo garantijų iniciatyvą, valstybės narės turėtų apsvarstyti bendrus klausimus, pavyzdžiui, tai, kad jaunimas nėra vienarūšė grupė, esanti panašioje socialinėje aplinkoje, taip pat abipusio įsipareigojimo principus ir poreikį atkreipti dėmesį į neveiklumo ciklų riziką.
               Jaunimo garantijos jaunam asmeniui turėtų būti pradėtos teikti nuo jo įregistravimo įdarbinimo tarnyboje, o tų nedirbančių ir nesimokančių jaunuolių, kurie nėra įregistruoti įdarbinimo tarnyboje, atveju valstybės narės turėtų apibrėžti atitinkamą pradinį tašką, kad jaunimo garantijos būtų suteiktos per tą patį keturių mėnesių laikotarpį.
               Jaunimo garantijų iniciatyvos turėtų būti grindžiamos šiomis gairėmis, atsižvelgiant į nacionalines, regionines ir vietos aplinkybes ir atkreipiant dėmesį į jaunimo, kuriam jos skirtos, lytį ir įvairovę.

      Į partnerystę orientuoto požiūrio formavimas

               2.

               Nustatytų atitinkamą valdžios instituciją, atsakingą už Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymą bei valdymą ir partnerystės veiklos visais lygiais ir visuose sektoriuose koordinavimą. Jei dėl konstitucinių priežasčių valstybė narė negali nustatyti tik vienos valdžios institucijos, turėtų būti nustatytos atitinkamos valdžios institucijos, jų skaičių išlaikant kuo mažesnį ir nustatant vieną kontaktinį punktą, per kurį būtų palaikomi ryšiai su Komisija Jaunimo garantijų iniciatyvos įgyvendinimo klausimais.

               3.

               Stiprindamos užimtumo tarnybų, karjeros planavimo konsultantų, švietimo ir mokymo įstaigų bei jaunimo paramos tarnybų bendradarbiavimą ir visokeriopai panaudodamos visus tinkamus informacijos kanalus užtikrintų, kad jaunimas turėtų visapusišką galimybę naudotis informacija apie galimas paslaugas ir paramą.

               4.

               Stiprintų darbdavių ir atitinkamų darbo rinkos dalyvių (užimtumo tarnybų, įvairių lygių valdžios institucijų, profesinių sąjungų ir jaunimo tarnybų) bendradarbiavimą siekiant suteikti jaunimui daugiau užimtumo, gamybinės praktikos ir stažuočių galimybių.

               5.

               Plėtotų viešųjų ir privačių užimtumo tarnybų, švietimo ir mokymo įstaigų, karjeros planavimo ir konsultavimo tarnybų partnerystes ir jų partnerystes su kitomis specializuotomis jaunimo tarnybomis (nevyriausybinėmis organizacijomis, jaunimo centrais ir asociacijomis), kad padėtų po nedarbo laikotarpio, neveiklumo ar studijų sklandžiai pereiti į darbo rinką.

               6.

               Rengdamos ir įgyvendindamos jaunimui skirtas politines priemones visais lygiais užtikrintų aktyvų socialinių partnerių dalyvavimą visais lygiais ir skatintų sinergiją įgyvendinant iniciatyvas, kad būtų plėtojamos gamybinės praktikos ir stažuotės iniciatyvos.

               7.

               Užtikrintų konsultavimąsi su jaunimu ir (arba) jaunimo organizacijomis arba jų dalyvavimą rengiant ir toliau plėtojant Jaunimo garantijų iniciatyvą, kad paslaugos atitiktų paramos gavėjų poreikius ir kad jie veiktų kaip informacijos skleidėjai.

      Ankstyvoji intervencija ir aktyvavimas

               8.

               Plėtotų veiksmingą į jaunimą orientuotą aprėpties strategiją, įskaitant informavimo ir informuotumo didinimo kampanijas, siekdamos užtikrinti užimtumo tarnybų pasiekiamumą ir galimybes užsiregistruoti jose, itin daug dėmesio skirdamos pažeidžiamam jaunimui, kuris susiduria su daug kliūčių (pavyzdžiui, socialine atskirtimi, skurdu ir diskriminacija), ir jaunuoliams, kurie nei dirba, nei mokosi, atsižvelgiant į jų skirtingas aplinkybes (ypač dėl skurdo, neįgalumo, menko išsilavinimo ar priklausymo etninėms mažumoms ir (arba) buvimo migrantu).

               9.

               Labiau remtų jaunimą ir spręstų galimo nepakankamo jo informuotumo apie esamus pasiūlymus klausimą, svarstytų galimybę steigti bendrus ryšių centrus, t. y. organizacijas, galinčias užtikrinti visų susijusių institucijų ir organizacijų veiklos koordinavimą, visų pirma kartu su valdžios institucija, atsakinga už Jaunimo garantijų iniciatyvos valdymą, kad būtų galima dalytis informacija apie mokyklos nebaigusį jaunimą, ypač tuos jaunuolius, kuriems kyla pavojus negauti darbo ar neturėti tęstinio švietimo ar mokymosi galimybių.

               10.

               Sudarytų sąlygas užimtumo tarnyboms kartu su kitais jaunimą remiančiais partneriais teikti individualias konsultacijas ir padėti individualiai planuoti veiksmus, įskaitant specialiai sukurtas individualias paramos iniciatyvas, grindžiamas abipusio įsipareigojimo ankstyvame etape principu ir nuolat vykdomais tolesniais susijusiais veiksmais, kad jaunuoliai nepasitrauktų nebaigę mokymosi programų ir kad būtų užtikrintas perėjimas į studijų, mokymosi arba darbo veiklą.

      Integraciją į darbo rinką skatinančios paramos priemonės

      Įgūdžių gerinimas

               11.

               Siūlytų mokyklos nebaigusiems ir žemą kvalifikaciją turintiems jaunuoliams galimybių grįžti į švietimo ar mokymo sistemą ar antros galimybės mokytis programas, pagal kurias būtų sudarytos mokymosi sąlygos, atitinkančios jų konkrečius poreikius, ir suteikta galimybių įgyti trūkstamą kvalifikaciją.

               12.

               Užtikrintų, kad pagal „Jaunimo garantijų“ iniciatyvą įgyvendinamomis priemonėmis, kuriomis siekiama padidinti įgūdžius ir kompetenciją, būtų padedama spręsti įgūdžių pasiūlos ir paklausos neatitikimo problemą ir būtų tenkinami darbo jėgos poreikiai.

               13.

               Užtikrintų, kad įgūdžių ir kompetencijos didinimo pastangos taip pat apimtų IRT ir (arba) skaitmeninius įgūdžius. Skatintų didinti profesinių žinių ir kompetencijos statusą, užtikrindamos, kad IRT mokymo programos ir sertifikatai atitiktų standartus ir būtų palyginami tarptautiniu mastu.

               14.

               Ragintų mokyklas, įskaitant profesinio mokymo centrus ir užimtumo tarnybas, skatinti jaunimo verslumą bei savarankišką darbą ir nuolat teikti konsultacijas šiais klausimais, įskaitant verslumo kursų rengimą.

               15.

               Įgyvendintų 2012 m. gruodžio 20 d. Rekomendaciją dėl neformaliojo mokymosi ir savišvietos rezultatų patvirtinimo.

      Su darbo rinka susijusios priemonės

               16.

               Atitinkamais atvejais sumažintų su darbo užmokesčiu nesusijusias išlaidas darbo jėgai, kad padidintų jaunimo galimybes įsidarbinti.

               17.

               Skirtų tikslines ir gerai suplanuotas darbo užmokesčio ir atlyginimo subsidijas, kad paskatintų darbdavius sudaryti jaunimui galimybių, pavyzdžiui, atlikti gamybinę praktiką, stažuotę ar gauti darbą, ypač labiausiai nuo darbo rinkos nutolusiam jaunimui, taikant galiojančias valstybės pagalbos taisykles.

               18.

               Skatintų darbo jėgos judumą sudarydamos galimybes jaunimui sužinoti apie darbo pasiūlymus, stažuotes ir gamybinę praktiką ir įvairiose vietovėse, regionuose ir šalyse galimą paramą, pavyzdžiui, per tarnybas ir iniciatyvas, skatinančias žmones judėti ir gyventi Sąjungoje. Užtikrintų, kad jaunimui, radusiam darbą kitoje vietovėje ar valstybėje narėje, būtų teikiama tinkama parama, padedanti prisitaikyti prie naujos aplinkos.

               19.

               Sukurtų daugiau paramos verslo steigimui paslaugų ir padidintų informuotumą apie esamas galimybes bei perspektyvas, susijusias su savarankišku darbu; tai būtų galima daryti ir glaudžiau bendradarbiaujant užimtumo tarnyboms, verslo paramos ir (mikro)finansų teikėjams.

               20.

               Tobulintų jaunuolių, nebedalyvaujančių aktyvavimo iniciatyvose ir nebegalintiems gauti pašalpų, pakartotinio aktyvavimo mechanizmus.

      Sąjungos fondų lėšų naudojimas

               21.

               Kitame 2014–2020 m. etape optimaliai pasinaudotų visomis sanglaudos politikos finansavimo priemonėmis Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymui remti, kai tai tikslinga atsižvelgiant į nacionalines aplinkybes. Tuo tikslu valstybės narės turėtų užtikrinti, kad būtų nustatytas būtinas prioritetas ir atitinkami ištekliai paskirstyti priemonių, susijusių su Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymu parengimui ir įgyvendinimui, įskaitant galimybes iš Europos socialinio fondo finansuoti tikslines įdarbinimo subsidijas. Taip pat jos turėtų maksimaliai pasinaudoti finansavimu, galimu per 2007–2013 m. programavimo laikotarpį.

               22.

               Rengiantis 2014–2020 m. laikotarpiui, valstybės narės partnerystės sutartyje turi tinkamą dėmesį skirti konkretiems tikslams, susijusiems su Jaunimo garantijų iniciatyvų įgyvendinimu, kai tai tikslinga atsižvelgiant į nacionalines aplinkybes, ir aprašyti veiklos programose veiksmus, kurie turėtų būti remiami kaip tinkamas Europos socialinio fondo investicinis prioritetas, visų pirma veiksmus, susijusius su tinkama jaunimo, kuris nei dirba, nei mokosi, integracija į darbo rinką, ir parama jauniems verslininkams ir socialinėms įmonėms bei jų pastangoms siekiant konkrečių tikslų.

               23.

               Siekiant įgyvendinti Jaunimo garantijų iniciatyvą, visapusiškai ir optimaliai išnaudotų Jaunimo užimtumo iniciatyvą, jei tenkinami naudojimosi pastarąja iniciatyva reikalavimai.

      Iniciatyvų vertinimas ir nuolatinis tobulinimas

               24.

               Stebėtų ir vertintų visas Jaunimo garantijų iniciatyvos priemones, kad būtų galima sukurti daugiau įrodymais pagrįstų politinių ir intervencijos priemonių, atsižvelgiant į tai, kas, kur ir kodėl veikia, taip užtikrinant veiksmingą išteklių panaudojimą ir teigiamą investicijų grąžą. Nuolat apžvelgtų, kiek finansavimo skirta Jaunimo garantijų iniciatyvos sukūrimui ir įgyvendinimui, visų pirma pagal sanglaudos politikos veiksmų programas.

               25.

               Skatintų visų šalių, kovojančių su jaunimo nedarbu, abipusio mokymosi veiklą nacionaliniu, regioniniu ir vietos lygiu, kad būtų pagerintas būsimų Jaunimo garantijų iniciatyvų rengimas ir įgyvendinimas. Atitinkamais atvejais panaudotų visus remiamų projektų, įgyvendinamų rengiantis Jaunimo garantijų iniciatyvoms, rezultatus.

               26.

               Didintų visų suinteresuotųjų subjektų, įskaitant atitinkamas užimtumo tarnybas, dalyvaujančias rengiant, įgyvendinant ir vertinant Jaunimo garantijų iniciatyvas, gebėjimus, kad būtų pašalintos visos vidinės ir išorinės kliūtys, susijusios su politika ir tokių iniciatyvų plėtojimo būdais.

      Jaunimo garantijų iniciatyvų įgyvendinimas

               27.

               Jaunimo garantijų iniciatyvas įgyvendintų kuo greičiau. Valstybių narių, kurios susiduria su didžiausiais biudžetiniais sunkumais ir kuriose nedirbančių ir nesimokančių asmenų dalis arba jaunimo nedarbo lygis yra didesni, atveju taip pat galėtų būti nagrinėjama laipsniško įgyvendinimo galimybė.

               28.

               Užtikrintų, kad jaunimo garantijų iniciatyvos būtų tinkamai integruotos į būsimas Sąjungos bendro finansavimo programas, pageidautina – nuo 2014–2020 m. daugiametės finansinės programos pradžios. Įgyvendindamos jaunimo garantijų iniciatyvas, valstybės narės gali naudotis Jaunimo užimtumo iniciatyva.

         REKOMENDUOJA, KAD KOMISIJA:

      Finansavimas

               1.

               Skatintų valstybes nares kuo geriau pasinaudoti Europos socialinio fondo parama pagal atitinkamus Europos socialinio fondo 2014–2020 m. programavimo laikotarpio investicinius prioritetus ir atitinkamais atvejais Jaunimo užimtumo iniciatyva jaunimo garantijų iniciatyvoms, kaip kovos su jaunimo nedarbu ir socialine atskirtimi ir prevencinei priemonei, kurti ir įgyvendinti.

               2.

               Remtų programavimo darbą, remiamą Sąjungos bendros strateginės programos fondų (Europos socialinio fondo, Europos regioninės plėtros fondo, Sanglaudos fondo, Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai, Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės fondo), taip pat ir per savitarpio mokymosi, tinklų kūrimo veiklą, techninę pagalbą.

      Geroji patirtis

               3.

               Visapusiškai pasinaudotų naujosios Socialinių pokyčių ir inovacijų programos teikiamomis galimybėmis gerosios patirties, susijusios su jaunimo garantijų iniciatyvomis, pavyzdžiams rinkti nacionaliniu, regioniniu ir vietos lygmeniu.

               4.

               Naudotųsi Europos užimtumo strategijos tarpusavio mokymosi programa ir skatintų valstybes nares keistis savo patirtimi ir gerosios patirties pavyzdžiais.

      Stebėsena

               5.

               Toliau stebėtų pokyčius, susijusius su jaunimo garantijų iniciatyvų, kurios yra Europos viešųjų užimtumo tinklo tarnybų veiklos metinės programos dalis, rengimu, įgyvendinimu ir rezultatais, ir reguliariai rengtų ataskaitas. Užtikrintų, kad tuo atžvilgiu būtų informuojamas Užimtumo komitetas.

               6.

               Įgyvendinant Europos semestrą per Užimtumo komiteto daugiašalę priežiūros sistemą stebėtų jaunimo garantijų iniciatyvų įgyvendinimą pagal šią rekomendaciją, analizuotų įdiegtų politinių priemonių poveikį ir atitinkamais atvejais, remdamasi valstybių narių užimtumo politikos gairėmis, valstybėms narėms teiktų konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas.

      Informavimas

               7.

               Remtų informavimo apie jaunimo garantijų kūrimą veiklą valstybėse narėse per Europos jaunimo portalą ir visų pirma jo informacines kampanijas.

      Priimta Liuksemburge 2013 m. balandžio 22 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         S. COVENEY

      (1)  OL L 308, 2010 11 24, p. 46.

      (2)  OL L 205, 2005 8 6, p. 21.

      (3)  OL L 198, 2008 7 26, p. 47.

      (4)  OL C 351 E, 2011 12 2, p. 29.

      (5)  OL C 191, 2011 7 1, p. 1.

      (6)  OL C 398, 2012 12 22, p. 1.