title: 2005 m. rugsėjo 19 d. Komisijos rekomendacija dėl apskaitos atskyrimo ir sąnaudų apskaitos sistemų elektroninių ryšių reguliavimo sistemoje   (Tekstas svarbus EEE)

text:
               11.10.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 266/64

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2005 m. rugsėjo 19 d.
   dėl apskaitos atskyrimo ir sąnaudų apskaitos sistemų elektroninių ryšių reguliavimo sistemoje
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2005/698/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų direktyva) (1), ypač į jos 19 straipsnio 1 dalį,
   pasitarusi su Ryšių komitetu,
   kadangi:

               (1)

               Tam tikros elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų reguliavimo sistemos nuostatos reikalauja įgyvendinti būtinus ir tinkamus sąnaudų apskaitos mechanizmus, t. y. 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/19/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir susijusių priemonių sujungimo ir prieigos prie jų (Prieigos direktyvos) (2) 9, 11 ir 13 straipsnių bei 6 straipsnio 1 dalies, susijusios su direktyvos priedu, nuostatos, 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų direktyvos) (3) 17 straipsnio, 18 straipsnio 1 dalies ir VII priedo 2 dalies nuostatos, ir Direktyvos 2002/21/EB 13 straipsnio nuostatos.

               (2)

               Direktyvos 2002/21/EB 16 straipsnyje numatyta tvarka atlikus rinkos tyrimą nustatytiems didelę įtaką atitinkamoje rinkoje (DĮR) turintiems operatoriams (toliau – notifikuotiems operatoriams) gali būti, inter alia, nustatyti apskaitos atskyrimo ir (arba) sąnaudų apskaitos įpareigojimai. Nustatant šiuos įpareigojimus siekiama, kad operatorių tarpusavio sandoriai taptų skaidresni ir (arba) nustatyti tikrąsias teikiamų paslaugų sąnaudas. Be to, nacionalinės reguliavimo institucijos apskaitos atskyrimo ir sąnaudų apskaitos įpareigojimus gali naudoti greta kitų notifikuotiems operatoriams taikytinų įpareigojimų (pvz., skaidrumo, nediskriminavimo, kainos orientavimo į sąnaudas įpareigojimų).

               (3)

               Ši rekomendacija yra 1998 m. balandžio 8 d. Komisijos rekomendacijos 98/322/EB dėl sujungimo liberalizuotoje telekomunikacijų rinkoje (2 dalis – apskaitos atskyrimas ir sąnaudų apskaita) (4) atnaujinimas, atsižvelgiant į naująją (pradėtą taikyti 2003 m. liepos 25 d.) elektroninių ryšių reguliavimo sistemą. Minėtą rekomendaciją atnaujinti yra būtina, kadangi 2002 metais priimtoje reguliavimo sistemoje yra svarbių 1998 metų reguliavimo paketo pakeitimų, pavyzdžiui, išplėsta reguliavimo sistemos taikymo sritis, pasikeitė ex ante įpareigojimų nustatymo principai, skirtinga specifinių sąnaudų apskaitos ir apskaitos atskyrimo nuostatų taikymo apimtis, ir taikomas technologinio neutralumo principas.

               (4)

               Bendras šios rekomendacijos tikslas – skatinti visoje ES taikyti tarpusavyje suderintus apskaitos principus ir metodikas, atsižvelgiant į nacionalinių reguliavimo institucijų patirtį sąnaudų apskaitos ir apskaitos atskyrimo srityse, padidinti apskaitos sistemų, metodikų, detalizuojamų duomenų, audito ir ataskaitų teikimo proceso skaidrumą visų susijusių šalių naudai.

               (5)

               Operatoriai gali veikti ir rinkose, kuriose jie yra pripažinti turintys didelę įtaką, ir veiksminga konkurencija pasižyminčiose rinkose, kuriose jie tokios įtakos neturi. Kad galėtų atlikti savo reguliuojamąją funkciją, nacionalinei reguliavimo institucijai gali reikėti informacijos apie rinkas, kuriose operatoriai didelės įtakos neturi. Jei notifikuotas operatorius, turintis didelę įtaką vienoje arba daugiau rinkų, įpareigojamas atskirti apskaitą, šis įpareigojimas gali apimti ir tas rinkas, kuriose operatorius didelės įtakos neturi, pvz., siekiant užtikrinti duomenų tikrumą bei išsamumą.

               (6)

               Bet kuri privaloma sąnaudų apskaitos arba privalomo apskaitos atskyrimo metodika, ypač kuria remiamasi sprendžiant kainų kontrolės klausimus, turi skatinti efektyvias investicijas, sudaryti galimybes nustatyti galimus konkurenciją varžančius veiksmus, ypač tokius kaip kainų spaudimas (t. y. didmeninių ir mažmeninių kainų maržos mažinimas), ir atitikti nacionalinės reguliavimo institucijos strateginius tikslus, kaip numatyta Direktyvos 2002/21/EB 8 straipsnyje.

               (7)

               Įgyvendinus naują arba atnaujinus sąnaudų apskaičiavimo metodiką gali paaiškėti, kad šiuo metu taikomi reguliuojamų kainų dydžiai ir (arba) kainų nustatymo mechanizmai yra netinkami arba nesuderinti. Jei nacionalinė reguliavimo institucija nuspręstų, kad reikia imtis veiksmų padėčiai ištaisyti, ji turėtų deramai atsižvelgti į komercinę ir ekonominę aplinką, kad atitinkamose rinkose būtų kiek galima sumažinta rizika ir netikrumas. Todėl ji galėtų, pavyzdžiui, kainas keisti laipsniškai per ilgesnį laikotarpį.

               (8)

               Įgyvendinant į ateitį orientuotą apskaitos sistemą (pavyzdžiui, ilgo laikotarpio padidėjimo sąnaudų (angl. Long Run Incremental Costs) apskaitos sistemą), paremtą ne faktinėmis įsigijimo sąnaudomis, o einamosiomis sąnaudomis, pvz., kai aktyvai iš naujo įvertinami skaičiuojant analogiškos šiuolaikinės infrastruktūros, sukurtos pačia našiausia esama technologija, sąnaudas, nacionalinei reguliavimo institucijai, siekiančiai minėtų tikslų, gali tekti koreguoti sąnaudų apskaičiavimo metodikos parametrus. Kur galima, reikėtų derinti apskaitos sistemų įgyvendinimo metodus „iš viršaus į apačią“ (angl. Top-down) ir „iš apačios į viršų“ (angl. Bottom-up). Apskaitos sistemos turėtų remtis sąnaudų priežastingumo principu, pavyzdžiui, naudojama sąnaudų paskirstymo pagal veiklas (angl. Activity Based Costing) metodika.

               (9)

               Kai einamųjų sąnaudų apskaita (ESA) taikoma siekiant įvertinti tinklo elementus, tokius kaip vietinė linija, kuri laikoma sunkiau pakeičiama vidutinės trukmės perspektyvoje, nuoseklus sąnaudų apskaičiavimo metodų taikymas reikalauja, kad nacionalinė reguliavimo institucija atitinkamai pakoreguotų tam tikrus parametrus (pvz., kapitalo sąnaudas, nusidėvėjimo būdus, priedus (angl. mark-up) prie sąnaudų, nuo laiko priklausančius komponentus).

               (10)

               Jei, atsižvelgiant į Direktyvos 2002/19/EB 13 straipsnio 4 dalį, operatorius yra įpareigotas įgyvendinti sąnaudų apskaitos sistemą, sąnaudų apskaitos taisyklės turi būti pateikiamos tokiu detalumu, kuris leistų aiškiai nustatyti ryšius tarp tinklo komponentų bei paslaugų sąnaudų ir kainų; be to, reikia nurodyti pagrindą, kuriuo remiantis į skirtingas sąskaitas buvo paskirstytos tiesiogiai ir netiesiogiai priskirtinos sąnaudos.

               (11)

               Šioje rekomendacijoje pateikiamos gairės, kaip įgyvendinti sąnaudų apskaitos ir apskaitos atskyrimo įpareigojimus pagal naująją 2002 m. priimtą reguliavimo sistemą. Rekomendacijoje 98/322/EB pateikiamos sąnaudų apskaitos ir apskaitos atskyrimo pagal 1998 m. reguliavimo sistemą gairės. 1998 metų rekomendacija ir toliau taikoma tokiais atvejais, jei valstybės narės dar nebaigė taikomų sąnaudų apskaitos ir apskaitos atskyrimo įpareigojimų peržiūros pagal Direktyvos 2002/21/EB 16 straipsnį.

               (12)

               Jei valstybė narė įgyvendina universaliųjų paslaugų teikimo nuostolių kompensavimo mechanizmą, kuris numato lėšų pervedimus, Universaliųjų paslaugų direktyvos IV priedo B dalies nuostatos reikalauja, kad šie pervedimai būtų atliekami objektyviai, skaidriai, be diskriminacijos ir proporcingai. Siekiant šių tikslų, kompensacijos, gautos už universaliųjų paslaugų teikimą, turi būti tinkamai atspindėtos apskaitos atskyrimo sistemose.

               (13)

               Tiek, kiek susijusi su universaliųjų paslaugų teikimo finansavimu, ši rekomendacija nekeičia 1980 metų birželio 25 d. Komisijos direktyvos 80/723/EEB dėl finansinių santykių tarp valstybių narių ir valstybės įmonių skaidrumo (5).

               (14)

               Šios rekomendacijos principų taikymas neprieštarauja valstybių narių ir įmonių prievolei visiškai laikytis Bendrijos konkurencijos taisyklių.

               (15)

               2002 m. gegužės 16 d. Komisijos rekomendacija 2002/590/EB dėl „Įstatymų nustatytų auditorių nepriklausomumo ES: pagrindinių principų rinkinys“ (6) sudaro tvirtą pagrindą, pagal kurį prireikus galima patikrinti auditoriaus nepriklausomumą.

               (16)

               Europos reguliuotojų grupė (ERG) (7) pateikė nuomonę dėl 1998 metų Komisijos rekomendacijos dėl apskaitos atskyrimo ir sąnaudų apskaitos peržiūrėjimo, kurioje pateikiamas išsamus priedas, skirtas sąnaudų apskaitos ir apskaitos atskyrimo klausimams,

         ŠIUO DOKUMENTU REKOMENDUOJA:

               1)

               Ši rekomendacija nurodo gaires, kaip įgyvendinti apskaitos atskyrimo ir sąnaudų apskaitos įpareigojimus, nustatytus operatoriams, kurie atlikus rinkos tyrimą pagal Direktyvos 2002/21/EB 16 straipsnį nacionalinės reguliavimo institucijos buvo pripažinti kaip ūkio subjektai, turintys didelę įtaką atitinkamose rinkose. Operatoriai, kuriems taikomi tokie įpareigojimai, toliau vadinami „notifikuotais operatoriais“.
               Įpareigojimu įgyvendinti sąnaudų apskaitos sistemą siekiama, kad notifikuoti operatoriai, paskirstydami sąnaudas paslaugoms, tais atvejais, kai jiems yra nustatyti kainų kontrolės ar kainų orientavimo į sąnaudas įpareigojimai, laikytųsi sąžiningumo, objektyvumo ir skaidrumo kriterijų.
               Įpareigojimu atskirti apskaitą siekiama gauti išsamesnę informaciją nei ta, kuri yra pateikiama notifikuoto operatoriaus finansinėje atskaitomybėje, siekiant, kiek įmanoma, tiksliau atspindėti atskiras notifikuoto operatoriaus verslo sritis, tarsi tos sritys būtų atskiros įmonės, o vertikaliai integruotų ūkio subjektų atveju – užkirsti kelią kitų ūkio subjektų diskriminavimui savo veiklos naudai ir nesąžiningam kryžminiam subsidijavimui.

               2)

               Rekomenduojama, kad nacionalinės reguliavimo institucijos iš notifikuotų operatorių reikalautų detalizuoti savo veiklos sąnaudas, naudojamą kapitalą ir pajamas iki reikiamo detalumo lygio, laikantis proporcingumo, skaidrumo principų bei reguliavimo tikslų, numatytų pagal nacionalinės arba Bendrijos teisės normas.
               Rekomenduojama, kad sąnaudų, naudojamo kapitalo vertės ir pajamų paskirstymui būtų taikomas priežastingumo principas (pvz., sąnaudų paskirstymo pagal veiklas (angl. Activity Based Costing) metodika).
               Notifikuotų operatorių sąnaudų apskaitos ir apskaitos atskyrimo sistemos turi būti suformuotos taip, jog būtų galima pateikti finansines ataskaitas, kurios leistų pilnai įsitikinti nustatytų įpareigojimų vykdymu. Rekomenduojama, jog sistemos gebėjimas teikti informaciją minėtoms ataskaitoms sudaryti būtų vertinamas atsižvelgiant į kokybinius tinkamumo, patikimumo, palyginamumo ir reikšmingumo kriterijus.
               Rekomenduojama, kad nacionalinės reguliavimo institucijos įsitikintų sąnaudų apskaitos ir apskaitos atskyrimo sistemų adekvatumu ir veiksmingumu; dėl tokių sistemų gali būti rengiamos viešos konsultacijos.

               3)

               Rekomenduojama, kad vertindama sąnaudų apskaitos sistemos savybes ir specifikacijas nacionalinė reguliavimo institucija apsvarstytų notifikuoto operatoriaus sąnaudų apskaitos sistemos galimybes analizuoti ir pateikti duomenis apie sąnaudas taip, kad pateikiama informacija atitiktų reguliavimo tikslus. Ypač svarbu, kad notifikuoto operatoriaus sąnaudų apskaitos sistemoje būtų galima atskirti tiesiogines sąnaudas (8) ir netiesiogines sąnaudas (9).
               Rekomenduojama, kad nacionalinės reguliavimo institucijos, nusprendusios taikyti einamosiomis sąnaudomis paremtą sąnaudų apskaitos sistemą, notifikuotiems operatoriams aiškiai nurodytų naujos sąnaudų sistemos, paremtos einamosiomis sąnaudomis, įgyvendinimo terminą ir atskaitos metus.
               Efektyviai veikiančio operatoriaus tinklo komponentų įvertinimas į ateitį orientuota arba esama verte, t. y. sąnaudų, kurias labai konkurencingos rinkos sąlygomis patirtų lygiaverčiai operatoriai, apskaičiavimas, yra pagrindinis einamųjų sąnaudų apskaitos metodikos elementas. Dėl to reikia prie veiklos sąnaudų priskiriamą nusidėvėjimą perskaičiuoti naudojant modernaus ekvivalentiško turto vertes. Taigi, naudojamo kapitalo ataskaitos taip pat turi būti parengtos, remiantis einamosiomis sąnaudomis. Siekiant atspindėti einamąją turto įsigijimo vertę bei einamąsias to turto eksploatavimo sąnaudas, gali prireikti atlikti ir kitus sąnaudų koregavimus. Kur tinkama, tinklo aktyvų įvertinimas į ateitį orientuota arba esama verte gali būti papildytas sąnaudų apskaitos metodika, kaip pavyzdžiui, ilgo laikotarpio padidėjimo sąnaudų apskaitos metodika.
               Nacionalinėms reguliavimo institucijoms rekomenduojama deramai atsižvelgti į kainų ir konkurencijos klausimus, kurie gali iškilti įgyvendinant einamųjų sąnaudų apskaitą, pavyzdžiui, atsietos vietinės linijos atveju.
               Nacionalinėms reguliavimo institucijoms taip pat rekomenduojama deramai įvertinti kitus galimus finansinės informacijos koregavimus, atsižvelgiant į efektyvumo veiksnius, ypač kai duomenys apie sąnaudas naudojami kainų nustatymui, kadangi sąnaudų apskaitos sistemos (netgi taikant einamųjų sąnaudų apskaitą) ne visuomet užtikrina, jog bus apskaičiuotos efektyviai veikiančio operatoriaus sąnaudos (10). Koregavimai dėl efektyvumo veiksnių gali apimti skirtingos tinklo topologijos bei architektūros įvertinimą, turto nusidėvėjimo metodų įvertinimą, naudojamos ar planuojamos naudoti technologijos įvertinimą.

               4)

               Rekomenduojama, kad notifikuoti operatoriai, įpareigoti atskirti apskaitą ir teikti atitinkamas finansines ataskaitas, pateiktų pelno (nuostolių) ataskaitą ir naudojamo kapitalo ataskaitą pagal kiekvieną reguliuojamąjį vienetą (nustatytą pagal atitinkamas rinkas ir paslaugas). Vidiniai transferai tarp reguliuojamųjų vienetų (rinkų ir paslaugų) turi būti pateikiami aiškiai ir pakankamai išsamiai, kad būtų galima nustatyti, jog laikomasi nediskriminavimo įpareigojimų. Teikiant ataskaitas, vadovaujantis apskaitos atskyrimo įpareigojimais, gali tekti parengti ir atskleisti informaciją apie rinkas, kuriose operatorius neturi DĮR.
               Dėl nuoseklumo ir duomenų vientisumo rekomenduojama, kad visos reguliuojamojo pobūdžio apskaitos būtų konsoliduojamos į bendrą viso ūkio subjekto pelno (nuostolių) ataskaitą ir bendrą naudojamo kapitalo ataskaitą. Operatorius taip pat privalo suderinti atskiras reguliuojamojo pobūdžio ataskaitas ir finansinę atskaitomybę. Šios ataskaitos turėtų būti nepriklausomo audito arba nacionalinės reguliavimo institucijos atliekamo atitikties audito (priklausomai nuo turimų darbuotojų ir jų kvalifikacijų) objektu.

               5)

               Nacionalinėms reguliavimo institucijoms rekomenduojama leisti suinteresuotoms šalims susipažinti su pakankamai išsamiais atitinkamais notifikuotų operatorių apskaitos duomenimis. Teikiami duomenys turi būti išsamūs tiek, kad leistų įsitikinti, jog kiti ūkio subjektai nėra diskriminuojami notifikuoto operatoriaus atžvilgiu (t. y. notifikuotas operatorius pats sau teikia paslaugas ne geresnėmis sąlygomis nei kitiems) ir būtų galima nustatyti vidutines paslaugų sąnaudas bei identifikuoti sąnaudų apskaičiavimo metodą. Teikdama duomenis minėtu tikslu, nacionalinė reguliavimo institucija turi išlaikyti komercinį konfidencialumą.
               Notifikuotam operatoriui skelbiant pakankamai išsamias sąnaudų ataskaitas, kur būtų matyti, pavyzdžiui, vidutinės tinklo komponentų sąnaudos, padidėtų skaidrumas ir konkurentų pasitikėjimas, kad nėra konkurenciją varžančio kryžminio subsidijavimo. Tai ypač svarbu didmeninių paslaugų atveju. Ataskaitų teikimo reikalavimų ir informacijos skelbimo įgyvendinimo gairės pateikiamos priede.

               6)

               Tam tikri ūkio subjektai gali būti paskirti teikti universaliąsias paslaugas pagal Universaliųjų paslaugų direktyvos 8 straipsnį, ir jų mažmeniniai tarifai gali būti reguliuojami taikant Universaliųjų paslaugų direktyvos 17 straipsnio nuostatas. Toms valstybėms narėms, kurios yra įdiegę tam tikras schemas finansuoti universaliųjų paslaugų nuostolius, rekomenduojama, kad universaliųjų paslaugų teikėjai apskaitos atskyrimo sistemoje atskirai nurodytų visas pagal nuostolių kompensacijos mechanizmą gautas lėšas.

               7)

               Šios apskaitos gairės yra skirtos reguliuojamojo pobūdžio privalomoms ataskaitoms ir jomis neketinama pakeisti įstatymiškai privalomų teikti finansinės atskaitomybės ataskaitų.

               8)

               Ši rekomendacija bus persvarstoma praėjus ne daugiau kaip trejiems metams nuo jos taikymo pradžios.

               9)

               Ši rekomendacija yra skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. rugsėjo 19 d.

            Komisijos vardu

         Viviane REDING

            Komisijos narė

      (1)  OL L 108, 2002 4 24, p. 33.

      (2)  OL L 108, 2002 4 24, p. 7.

      (3)  OL L 108, 2002 4 24, p. 51.

      (4)  OL L 141, 1998 5 13, p. 6.

      (5)  OL L 195, 1980 7 29, p. 35. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2000/52/EB (OL L 193, 2000 7 29, p. 75).

      (6)  OL L 191, 2002 7 19, p. 22.

      (7)  ERG buvo sukurta Komisijos sprendimu 2002/627/EB (OL L 200, 2002 7 30, p. 38) su pakeitimais, padarytais Sprendimu 2004/641/EB (OL L 293, 2004 9 16, p. 30).

      (8)  Tiesioginės sąnaudos yra tos sąnaudos, kurios visiškai ir vienareikšmiai patiriamos atliekant konkrečią veiklą.

      (9)  Netiesioginės sąnaudos yra tos sąnaudos, kurias skirtingiems sąnaudų kaupimo objektams reikia paskirstyti pagal teisingą ir objektyvią priskyrimo metodiką.

      (10)  Gali būti perteklinio turto, be to, pati tinklo architektūra (topologija) gali būti ne optimali. Įgyvendinus ekonominį ir (arba) inžinerinį modelį „iš apačios į viršų“ metodu paprasčiau gauti informaciją apie neveiksmingas arba nereikalingas sąnaudas, kurių reikėtų atsisakyti.

      PRIEDAS
      ATASKAITŲ TEIKIMO REIKALAVIMŲ IR INFORMACIJOS SKELBIMO GAIRĖS
      Šiame priede pateikiamos periodiškų ataskaitų teikimo, skelbimo ir atitikties patvirtinimo gairės.
      Pagal šios rekomendacijos 2 punkte išdėstytus principus sąnaudų apskaitos ir apskaitos atskyrimo sistemos turi teikti pakankamai išsamius finansinius duomenis, kad būtų galima įrodyti, jog operatorius laikosi nediskriminavimo ir skaidrumo principų, adekvačiai nustato ir paskirsto pajamas, sąnaudas, naudojamą kapitalą ir paslaugų apimtis įvairioms notifikuoto operatoriaus vykdomoms veikloms. Tokius apskaitos duomenis operatorius laiku pateikia nacionalinei reguliavimo institucijai.
      Privalomos reguliuojamojo pobūdžio apskaitos duomenys turėtų būti pateikiami taip, kad būtų aiškiai, veiksmingai ir kiek galima paprastesne forma perteikiama esminė finansinė informacija. Informacijos pateikimas finansinių ataskaitų forma neišvengiamai sąlygoja duomenų agregavimą. Tinkamai vykdant šį procesą, bus gaunama daugiau informacijos, nes taip pateikiant duomenis bus patenkinami įvairūs reguliavimo tikslai, pavyzdžiui, bus parodoma, kad kainos yra pagrįstos sąnaudomis ir nėra ryškaus diskriminavimo.
      Finansinėse ataskaitose pateikiami jas patikslinantys paaiškinimai ir papildomi dokumentai. Finansinės ataskaitos ir paaiškinimai sudaro nedalomą visumą.
      Privalomos reguliuojamojo pobūdžio apskaitos duomenys naudojami nacionalinių reguliavimo institucijų bei kitų suinteresuotų asmenų, kuriems tų duomenų pagrindu priimami reguliuojamojo pobūdžio sprendimai gali turėti įtakos, pavyzdžiui, konkurentams, investuotojams ir vartotojams. Toks informacijos skelbimas gali prisidėti prie atviros ir konkurencinės rinkos kūrimo bei padidinti pasitikėjimą privaloma reguliuojamojo pobūdžio apskaitos sistema.
      Tačiau visiškai atskleisti duomenis gali drausti nacionalinės arba Bendrijos verslo konfidencialumo taisyklės. Todėl nacionalinėms reguliavimo institucijoms rekomenduojama, atsižvelgus į operatorių nuomonę, nustatyti, kokie duomenys yra laikytini konfidencialiais ir neturėtų būti skelbiami.
      1.   Duomenų rengimas ir skelbimas
      Turi būti parengiami ir skelbiami tokie duomenys apie atitinkamą rinką ir (arba) paslaugą (atsižvelgus į jų konfidencialumą ir iš nacionalinės teisės kylančius įpareigojimus):

                  —

                  pelno (nuostolių) ataskaitos,

                  —

                  ataskaita apie naudojamą kapitalą (įskaitant išsamią apskaičiavimo metodiką ir naudotų parametrų vertes),

                  —

                  konsolidavimas ir suderinimas su finansinės atskaitomybės ataskaitomis arba kitais sąnaudų apskaičiavimo šaltiniais,

                  —

                  sąnaudų apskaičiavimo metodikos aprašymas, taip pat nurodant sąnaudų įvertinimo metodą ir sąnaudų apskaitos sistemą, paskirstymo ir įvertinimo metodus, netiesioginių sąnaudų nustatymo ir paskirstymo būdus,

                  —

                  pastabos dėl nediskriminavimo (detalizuoti vidiniai transferai),

                  —

                  audito nuomonė (jei to reikalauja nacionalinė reguliavimo institucija),

                  —

                  apskaitos politikos ir privalomos reguliuojamojo pobūdžio apskaitos principų aprašymas,

                  —

                  pareiškimas apie atitikimą Bendrijos ir nacionalinėms taisyklėms,

                  —

                  jei reikia, kiti papildomi dokumentai.

            Nacionalinė reguliavimo institucija, pasikonsultavusi su operatoriais, turi iš anksto nustatyti ataskaitų formą, kuri gali būti paremta standartiniu finansinės atskaitomybės ataskaitų šablonu. Pareiškimas apie atitikimą Bendrijos teisei ir nacionalinei teisei, audito nuomonė ir apskaitos vedimo principų, strategijų, metodikų ir taikomos tvarkos aprašymai, ypač sąnaudų paskirstymo metodai, negali būti laikomi konfidencialia informacija. Nepažeidžiant nacionalinių ir Bendrijos įstatymų dėl verslo konfidencialumo, audito rezultatai turi būti skelbiami viešai.
      2.   Pareiškimas apie atitiktį
      Metiniame pareiškime apie atitiktį turi būti nurodyta bent tokia informacija:

                  —

                  auditoriaus išvada,

                  —

                  visi nustatyti pažeidimai,

                  —

                  auditoriaus rekomendacijos (su atitinkamų poveikių aprašymu),

                  —

                  išsamus taikytų tikrinimo metodų aprašymas ir

                  —

                  šiek tiek apibendrintų finansinių ir reguliuojamosios apskaitos duomenų (pavyzdžiui, korekcijos dėl einamųjų sąnaudų apskaitos, pagrindinės prielaidos, taikomos renkantis priskyrimo metodą, paskirstytų sąnaudų lygis ir sąnaudų apskaitos modelio detalumo lygis).

            Atitikties pareiškimas ir audito rezultatai turi būti skelbiami suinteresuotoms šalims lengvai prieinamu būdu, pavyzdžiui, popieriuje, elektroniniu būdu arba operatoriaus arba nacionalinės reguliavimo institucijos interneto tinklalapyje.
      3.   Ataskaitinis laikotarpis
      Privaloma reguliuojamojo pobūdžio ataskaita skelbiama kasmet, kiek galima greičiau pasibaigus ataskaitiniams finansiniams (buhalteriniams) metams. Pareiškimas skelbiamas praėjus ne daugiau kaip dviems mėnesiams nuo privalomo audito atlikimo ir ne vėliau kaip nustatyta nacionaliniuose teisės aktuose.


title: 2015 m. vasario 17 d. Tarybos rekomendacija dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (dešimtojo EPF) 2013 finansinių metų operacijas

text:
               24.2.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 66/3

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2015 m. vasario 17 d.
   dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (dešimtojo EPF) 2013 finansinių metų operacijas
   (2015/C 66/03)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės valstybių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimą, pasirašytą 2000 m. birželio 23 d. Kotonu (1), su pakeitimais, padarytais 2005 m. birželio 25 d. Liuksemburge pasirašytu susitarimu (2),
   atsižvelgdama į Taryboje posėdžiavusių valstybių narių Vyriausybių atstovų vidinį susitarimą dėl Bendrijos pagalbos finansavimo pagal 2008–2013 m. daugiametę finansavimo programą vadovaujantis AKR ir EB partnerystės susitarimu ir dėl finansinės pagalbos skyrimo užjūrio šalims ir teritorijoms, kurioms taikoma EB sutarties ketvirta dalis (3) (toliau – Vidinis susitarimas), be kita ko įsteigiantį dešimtąjį Europos plėtros fondą (dešimtasis EPF), ypač į jo 11 straipsnio 8 dalį,
   atsižvelgdama į 2008 m. vasario 18 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 215/2008 dėl finansinio reglamento, taikomo dešimtaja Europos plėtros fondui (4), ypač į jo 142–144 straipsnius,
   išnagrinėjusi su dešimtojo EPF operacijomis susijusius 2013 m. gruodžio 31 d. pajamų ir išlaidų ataskaitą bei balansą, taip pat Audito Rūmų 2013 finansinių metų metinę iš aštuntojo, devintojo ir dešimtojo Europos plėtros fondų (EPF) finansuojamos veiklos ataskaitą su joje pateiktais Komisijos atsakymais (5),
   kadangi:

               (1)

               pagal Vidinio susitarimo 11 straipsnio 8 dalį patvirtinimą, kad Komisija dešimtojo EPF finansinio valdymo užduotis įvykdė, teikia Europos Parlamentas, remdamasis Tarybos rekomendacija;

               (2)

               Komisija dešimtojo EPF 2013 finansinių metų operacijas įvykdė iš esmės tinkamai,

         REKOMENDUOJA Europos Parlamentui patvirtinti, kad Komisija įvykdė dešimtojo EPF 2013 finansinių metų operacijas.

      Priimta Briuselyje 2015 m. vasario 17 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. REIRS

      (1)  OL L 317, 2000 12 15, p. 3.

      (2)  OL L 287, 2005 10 28, p. 4.

      (3)  OL L 247, 2006 9 9, p. 32.

      (4)  OL L 78, 2008 3 19, p. 1.

      (5)  OL C 398, 2014 11 12, p. 289.


				|

		52014DC0405

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl 2014 m. Danijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Danijos konvergencijos programos /* COM/2014/0405 final */

Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl 2014 m. Danijos
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Danijos konvergencijos programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[2],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[3],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonomikos ir
finansų komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Socialinės apsaugos
komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonominės politikos
komiteto nuomonę,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują
augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“,
grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia
dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų,
kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo
potencialas;
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi
Komisijos pasiūlymais, priėmė rekomendaciją dėl
valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės
politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. –
sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos
gairių, kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas
gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant
nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;
(3)
2012 m. birželio 29 d. valstybių ar
vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl
ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė
nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant
visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie
nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių
narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą
įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir
įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;
(4)
2013 m. liepos 9 d. Taryba
priėmė rekomendaciją dėl 2013 m. Danijos
nacionalinės reformų programos ir nuomonę dėl atnaujintos
2013–2016 m. Danijos konvergencijos programos;
(5)
2013 m. lapkričio 13 d. Komisija
priėmė metinę augimo apžvalgą[4], kuria pradedamas 2014 m.
Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą
pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011
priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą[5], kurioje nurodė,
kad Danija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės
parengti nuodugnią apžvalgą;
(6)
2013 m. gruodžio 20 d. Europos
Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas
finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo
veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą,
ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti
įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos
augimą ir konkurencingumą, mažinti nedarbą, šalinti socialinius
krizės padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;
(7)
2014 m. kovo 5 d. Komisija paskelbė
Danijos nuodugnios apžvalgos[6]
pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatus. Komisijai
atlikus analizę galima daryti išvadą, kad Danijos
makroekonominės problemos, susijusios su privačiojo sektoriaus skola
ir išorės konkurencingumu, jau nebelaikomos disbalansu makroekonominio
disbalanso procedūros prasme. Visų pirma panašu, kad būsto
rinkos koregavimas ir didelės privačiojo sektoriaus skolos poveikis
realiajai ekonomikai, taip pat finansų sektoriaus stabilumas yra
suvaldyti. Tačiau šie pokyčiai, taip pat išorės konkurencingumo
veiksniai turi būti nuolat stebimi;
(8)
2014 m. balandžio 15 d. Danija
pateikė 2014 m. konvergencijos programą ir 2014 m.
nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į
abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu;
(9)
2014 m. konvergencijos programoje
išdėstyta biudžeto strategija siekiama tvariai panaikinti perviršinį
deficitą ir pasiekti, kad struktūrinis biudžeto balansas
atitiktų arba viršytų vidutinio laikotarpio tikslą. -0,5 %
BVP vidutinio laikotarpio tikslas atitinka Stabilumo ir augimo pakto
reikalavimus. Danijos valdžios sektoriaus deficitas 2013 m. buvo tvariai
sumažintas iki mažesnio už 3 % BVP lygio. Programoje nustatytas tikslas
pasiekti, kad nominalusis valdžios sektoriaus deficitas 2014 m.
būtų 1,3 % BVP, o 2015 m. – 2,9 %; tai atitinka
(perskaičiuotą) struktūrinį balansą pasiekiant arba
viršijant vidutinio laikotarpio tikslą. Apskritai programoje
išdėstyta biudžeto strategija atitinka Stabilumo ir augimo pakto
reikalavimus. Numatoma, kad skolos lygis, kuris 2013 m. siekė 44,5 %
BVP, 2015 m. turėtų laikinai padidėti, o vėliau
sumažėti. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje
pateiktos biudžeto projekcijos, yra įtikinamas. Scenarijus, kuriame 2014 m.
numatytas 1,6 %, o 2015 m. – 1,9 % BVP augimas, iš esmės
atitinka Komisijos tarnybų 2014 m. pavasario prognozę, kurioje
numatytas 1,5 % ir 1,9 % BVP augimas. Remdamasi 2014 m.
konvergencijos programos vertinimu ir Komisijos prognoze, pagal Tarybos
reglamentą (EB) Nr. 1466/97 Taryba mano, kad Danijos viešieji
finansai yra patikimi ir konvergencijos programos tikslas gali būti
pasiektas;
(10)
Danija dar nepadarė pakankamos pažangos, kad pagerintų
darbo rinkos nuošalyje likusių asmenų grupių padėtį ir
padidintų švietimo sistemos išlaidų efektyvumą. Neįgalumo
pensijų ir subsidijuojamų užimtumo programų (angl. flex-job)
reformos pradėjo duoti rezultatų, pradėta piniginių
išmokų reforma, sutarta dėl ligos išmokų reformos ir
vyriausybė balandžio mėn. pateikė aktyvios darbo rinkos
politikos reformos pasiūlymą. Ir toliau susiduriama su sunkumais
siekiant užtikrinti pakankamą pameistrystės programų
skaičių ir pagerinti tokio mokymosi kokybę ir įvaizdį,
atnaujinti profesinio rengimo ir mokymo sistemas ir spręsti didelio
mokyklos nebaigiančių asmenų skaičiaus problemą. Kadangi
šios reformos pradėtos įgyvendinti neseniai, visas jų poveikis
paaiškės vėliau. Siekiant įvairiomis iniciatyvomis pagerinti
profesinio rengimo ir mokymo kokybę 2014 m. vasario mėn. buvo
pasiektas susitarimas dėl profesinio rengimo ir mokymo reformos, dėl
kurios sprendimas turėtų įsigalioti 2015 m. viduryje;
(11)
svarbus uždavinys, kuris ir toliau kyla Danijos
ekonomikai, – padidinti našumą. Europos Komisijos vertinimas iš esmės
atitinka Našumo komisijos išvadas. 2014 m. balandžio mėn. Našumo
komisija paskelbė 25 pagrindines rekomendacijas ir daugiau kaip 100
konkrečių konkurencijos, viešojo pirkimo, švietimo, tarptautinimo,
inovacijų, mokesčių ir infrastruktūros sričių
pasiūlymų. Mažo našumo didėjimo problema bus sprendžiama
įgyvendinant Našumo komisijos rekomendacijas;
(12)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija atliko išsamią Danijos ekonominės politikos analizę. Ji
įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę reformų
programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai
fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Danijos politikai, bet ir tai, kaip
laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant
prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti
bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos
pagal Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–3
rekomendacijose;
(13)
atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba
išnagrinėjo Danijos konvergencijos programą ir savo nuomonę[7] visų pirma
pateikė 1 rekomendacijoje,
REKOMENDUOJA Danijai 2014–2015 m.
laikotarpiu imtis šių veiksmų:
1.           Panaikinus
perviršinį deficitą, toliau vykdyti ekonomikos augimui palankią
fiskalinę politiką ir išsaugoti patikimą fiskalinę
būklę, užtikrinant, kad visu konvergencijos programos laikotarpiu
būtų laikomasi vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo.
2.           Imtis tolesnių priemonių,
kad būtų pagerintos darbo rinkos nuošalyje likusių asmenų
įsidarbinimo galimybės. Pagerinti švietimo, visų pirma
migrantų kilmės jaunų žmonių švietimo, rezultatus ir
profesinio mokymo veiksmingumą. Palengvinti perėjimą iš mokymo
įstaigos į darbo rinką, be kita ko, plačiau taikant
mokymosi darbo vietoje ir pameistrystės programas.
3.           Pagal Našumo komisijos
rekomendacijas sustiprinti pastangas pašalinti kliūtis patekti į
rinką ir sumažinti reguliavimo naštą, siekiant padidinti
konkurenciją vidaus paslaugų sektoriuje, visų pirma
mažmeninės prekybos ir statybos.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               COM(2014) 405 final.
[3]               Dok. P7_TA(2014)0128 ir
P7_TA(2014)0129.
[4]               COM(2013) 800 final.
[5]               COM(2013) 790 final.
[6]               SWD(2014) 77 final.
[7]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9
straipsnio 2 dalį.


title: 2008 m. liepos 2 d. Komisijos rekomendacija dėl tarpvalstybinio elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumo (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 3282)

text:
               18.7.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 190/37

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2008 m. liepos 2 d.
   dėl tarpvalstybinio elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumo
   (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 3282)
   (2008/594/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos Bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 211 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Siekiant padėti įgyvendinti Lisabonos strategijos tikslus, strateginė augimo ir užimtumo skatinimo iniciatyva i2010 grindžiama informacijos ir ryšių technologijų politika, moksliniais tyrimais ir naujovėmis. Iniciatyvos i2010 tikslas – paskatinti kurti Europos informacinę visuomenę ir teikti geresnes visuomenines paslaugas, įskaitant e. sveikatos paslaugas.

               (2)

               Esamas ir būsimas Europos sveikatos priežiūros sistemų problemas bent iš dalies galima išspręsti taikant jau patikrintas informacinėmis ir ryšių technologijomis pagrįstas priemones (e. sveikatą). Kad būtų galima pasinaudoti e. sveikatos teikiama nauda, viena svarbiausių sąlygų yra geresnis bendradarbiavimas valstybių narių e. sveikatos sistemų ir prietaikų suderinamumo srityje. Elektroninių sveikatos įrašų sistemos yra pagrindinė e. sveikatos sistemų dalis.

               (3)

               Naudojant elektroninių sveikatos įrašų sistemas galima užtikrinti geresnę sveikatos informacijos kokybę ir saugumą nei naudojant įprastas sveikatos įrašų formas. Elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumas turėtų palengvinti prieigą prie informacijos ir pagerinti pacientų priežiūros paslaugų kokybę bei saugą visoje Bendrijoje, nes pacientams ir sveikatos priežiūros specialistams bus suteikta galimybė gauti jiems reikalingos naujausios informacijos ir kartu bus užtikrinti griežčiausi asmens duomenų apsaugos ir konfidencialumo standartai. Siekiant pagerinti bendradarbiavimą e. sveikatos srityje, reikia užtikrinti skirtingų valstybių narių sveikatos priežiūros paslaugų teikėjų, pirkėjų ir reguliuotojų bendradarbiavimą. Tačiau taikant su suderinamumu susijusias priemones nebūtinai reikia derinti sveikatos priežiūros paslaugų organizavimo ir teikimo valstybėse narėse įstatymus ir kitus teisės aktus.

               (4)

               Elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumo stoka – tai viena pagrindinių kliūčių, trukdanti pasinaudoti Bendrijoje visomis e. sveikatos teikiamomis socialinėmis ir ekonominėmis galimybėmis. E. sveikatos rinkos susiskaidymą didina ir nepakankamas techninis bei semantininis suderinamumas. Šiuo metu valstybėse narėse naudojamos sveikatos informacijos ir ryšių sistemos bei standartai dažnai yra nesuderinami, todėl sunku gauti svarbios informacijos ir užtikrinti valstybėse narėse saugias ir geros kokybės sveikatos priežiūros paslaugas.

               (5)

               2004 m. balandžio 30 d. paskelbtame Komisijos komunikate Tarybai, Europos Parlamentui, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui „E. sveikata – gerinti Europos piliečių sveikatos priežiūrą. Europos e. sveikatos erdvės veiksmų planas“ (1) apibūdintos e. sveikatos sistemų galimybės ir nurodytos pagrindinės platesnio jų diegimo kliūtys. Šiame komunikate pateiktas veiksmų planas, kuriuo siūloma, kad Bendrija ir valstybės narės kartu imtųsi veiksmų elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumui užtikrinti.

               (6)

               2007 m. vykusios aukšto lygio e. sveikatos konferencijos deklaracijoje pabrėžiama, jog labai svarbu, kad valstybės narės imtųsi bendrų iniciatyvų ir aktyviau vykdytų įvairią veiklą, susijusią su elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumu.

               (7)

               Remdamasi nepriklausomos ekspertų grupės ataskaita „Novatoriškos Europos kūrimas“ Komisija paskelbė komunikatą „Europos pirmaujančios rinkos iniciatyva“ (2), kurio tikslas – paskatinti kurti ir pardavinėti novatoriškus produktus ir teikti novatoriškas paslaugas pirmaujančiose pramonės ir socialinėse srityse, įskaitant e. sveikatą. Vienas pagrindinių siūlomos iniciatyvos tikslų – padidinti elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumą, nes šiuo metu valstybėse narėse naudojamos sveikatos informacijos ir ryšių sistemos bei standartai dažnai yra nesuderinami, todėl sudaromos kliūtys plėtoti ekonomiškas ir novatoriškas informacinių technologijų priemones sveikatos priežiūros srityje.

               (8)

               2007 m. gegužės 23 d. Europos Parlamentas priėmė Rezoliuciją dėl sveikatos apsaugos paslaugų išbraukimo iš Direktyvos dėl paslaugų vidaus rinkoje poveikio ir pasekmių (3). Šia rezoliucija Komisija raginama skatinti valstybes nares aktyviai remti e. sveikatos ir telemedicinos sistemų diegimą, visų pirma kurti suderinamas sistemas, kurios skirtingų valstybių narių sveikatos priežiūros paslaugų teikėjams suteiktų galimybę keistis informacija apie pacientą.

               (9)

               Rekomendacijos tikslas – padėti užtikrinti visišką Europos e. sveikatos sistemų suderinamumą iki 2015 m. pabaigos.

               (10)

               Šioje rekomendacijoje atsižvelgiama į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje nustatytus principus, visų pirma į 7 straipsnį dėl teisės į pagarbą asmeniniam ir šeiminiam gyvenimui ir į 8 straipsnį dėl kiekvieno asmens teisės į jo asmens duomenų apsaugą.

               (11)

               Sveikatos įrašai – tai vieni konfidencialiausių įrašų, kuriuose fiksuojama su asmeniu susijusi informacija. Neteisėtai atskleidus medicininę būklę ar diagnozę gali būti padaryta žala žmogaus asmeniniam ir profesiniam gyvenimui. Sveikatos įrašus laikant elektronine forma yra didesnis pavojus, kad informacija apie pacientus bus atsitiktinai atskleista arba perduota pašaliniams asmenims.

               (12)

               Elektroninių sveikatos įrašų suderinamumas susijęs su asmens duomenų apie paciento sveikatą perdavimą. Šiuos duomenis turėtų būti įmanoma laisvai perduoti iš vienos valstybės narės į kitą, tačiau kartu būtina užtikrinti, kad nebūtų pažeistos pagrindinės žmogaus teisės. Todėl ši rekomendacija neturėtų pažeisti Bendrijos nuostatų dėl asmens duomenų apsaugos, kurios nustatytos 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (4) ir 2002 m. liepos 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/58/EB dėl asmens duomenų tvarkymo ir privatumo apsaugos elektroninių ryšių sektoriuje (Direktyva dėl privatumo ir elektroninių ryšių) (5).

               (13)

               Komisijos manymu, privatumo didinimo technologijos (PDT) turėtų būti kuriamos ir plačiau taikomos, kai naudojant IRT tinklus asmens duomenys tvarkomi tokiose srityse kaip e. sveikata (6),

         REKOMENDUOJA:
   1.   Šioje rekomendacijoje pateikiamos gairės, kaip kurti ir diegti suderinamas elektroninių sveikatos įrašų sistemas, suteikiančias galimybę teisėtais medicinos ar sveikatos priežiūros tikslais tarpvalstybiniu lygmeniu keistis Bendrijoje pacientų duomenimis. Tokios elektroninių sveikatos įrašų sistemos turėtų padėti sveikatos priežiūros paslaugų teikėjams padidinti pacientų priežiūros efektyvumą, nes jie turės galimybę laiku ir saugiai gauti prieigą prie svarbiausios (kartais gyvybiškai svarbios) informacijos apie sveikatą tais atvejais, kai tai būtina, ir jei nepažeidžiamos pagrindinės paciento teisės į privatumą ir duomenų apsaugą.
   2.   Šioje rekomendacijoje pateikiamos elektroninių sveikatos įrašų (informacijos apie pacientą santrauka, svarbiausi medicininiai duomenys, įrašai apie gydymą vaistais, kuriais remiantis galima lengviau išrašyti e. receptą) sistemų suderinamumo užtikrinimo gairės.
   3.   Šioje rekomendacijoje vartojamų terminų apibrėžtys:

               a)

               pacientas – fizinis asmuo, gaunantis ar norintis gauti sveikatos priežiūros paslaugas valstybėje narėje;

               b)

               sveikatos priežiūros specialistas – medicinos gydytojas arba bendrosios praktikos slaugytojas, gydytojas odontologas, akušeris arba vaistininkas, kaip apibrėžta 2005 m. rugsėjo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2005/36/EB dėl profesinių kvalifikacijų pripažinimo (7), ar kitas specialistas, sveikatos priežiūros sektoriuje vykdantis veiklą, susijusią tik su reglamentuojama profesija, kaip apibrėžta Direktyvos 2005/36/EB 3 straipsnio 1 dalies a punkte;

               c)

               elektroninis sveikatos įrašas – išsamus elektroninis medicinos įrašas ar panašus dokumentas apie buvusią ir esamą asmens fizinę ir psichinę sveikatos būklę, kurio duomenimis galima lengvai pasinaudoti medicininio gydymo ar kitais panašiais tikslais;

               d)

               elektroninių sveikatos įrašų sistema – elektroninių sveikatos įrašų informacijos įrašymo, jos paėmimo ir tvarkymo sistema;

               e)

               informacijos apie pacientą santrauka, svarbiausi medicininiai duomenys, įrašas apie gydymą vaistais – elektroninių sveikatos įrašų dalys su informacija, naudojama specialioms reikmėms, pavyzdžiui, kai nenumatytu atveju reikia suteikti priežiūros paslaugas arba kai būtina išrašyti e. receptą;

               f)

               e. receptas – vaistų receptas, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/83/EB 1 straipsnio 19 dalyje (8), išduodamas ir perduodamas elektroniniu būdu;

               g)

               elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumas – dviejų ar daugiau elektroninių sveikatos įrašų sistemų gebėjimas keistis ir kompiuteriniais duomenimis, ir žmonėms suprantama informacija ir žiniomis;

               h)

               tarpvalstybinis suderinamumas – kaimyninių ir nekaimyninių valstybių narių ir jų visų teritorijų suderinamumas;

               i)

               semantinis suderinamumas – savybė, garantuojanti, kad tikslią informacijos, kuria keičiamasi, reikšmę supras bet kuri kita sistema ar prietaika, kuri nebuvo iš pradžių sukurta šiam tikslui.

         4.   Siekiant įgyvendinti ir išlaikyti tarpvalstybinį elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumą, reikia užtikrinti nuolatinio kaitos proceso valdymą ir pakoreguoti daugelį valstybių narių elektroninių infrastruktūrų elementų ir jų tarpusavio sąveikos aspektų. Šių elektroninių infrastruktūrų reikia keitimuisi informacija, sąveikai ir bendradarbiavimui, kad pacientams būtų garantuotos kokybiškiausios ir saugiausios sveikatos priežiūros paslaugos. Kad būtų užtikrintas elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumas, kartu su visomis suinteresuotosiomis šalimis reikės nustatyti bendrąsias sąlygas, sukurti organizacines struktūras ir nustatyti įgyvendinimo procedūras.

               a)

               Šiam tikslui pasiekti valstybės narės raginamos imtis veiksmų penkiais lygmenimis: bendruoju politiniu, organizaciniu, techniniu, semantiniu ir švietimo bei informavimo lygmeniu.

               b)

               Vykdant šią veiklą reikės griežtai laikytis nacionalinių ir Bendrijos teisės aktų, ypač asmens duomenų apsaugą, įskaitant konfidencialumą ir duomenų saugumą, reglamentuojančių teisės aktų. Reikėtų numatyti būtinas teisinės apsaugos priemones, o kuriant ir diegiant elektroninių sveikatos įrašų sistemas reikėtų įtraukti duomenų apsaugos priemones. Be to, būtina parengti pacientų ir sveikatos priežiūros specialistų švietimo priemones ir veiklos, būtinos elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumui užtikrinti, vertinimo ir stebėsenos priemones.

         Elektroninių sveikatos įrašų sistemų tarpvalstybinio suderinamumo politinis lygmuo
   5.   Atsižvelgiant į politinį įgyvendinamumą ir siekiant užtikrinti elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumą, valstybėms narėms rekomenduojama:

               a)

               imtis politinių ir strateginių priemonių, kad būtų diegiamos vietos, regioninio ir nacionalinio lygmens elektroninių sveikatos įrašų sistemos, galinčios sąveikauti ir su kitų valstybių narių elektroninių sveikatos įrašų sistemomis;

               b)

               aktyviai bendradarbiauti su kitomis valstybėmis narėmis ir atitinkamomis suinteresuotosiomis šalimis, siekiant užtikrinti, kad būtų priimti ir įgyvendinti standartai, garantuojantys elektroninių sveikatos įrašų sistemų tarpvalstybinio suderinamumo įgyvendinamumą ir saugumą;

               c)

               įtraukti elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumą į regioninnes ir nacionalines e. sveikatos strategijas;

               d)

               apsvarstyti galimybę įtraukti e. sveikatą į nacionalines ir regionines teritorinės sanglaudos ir plėtros strategijas ir išanalizuoti jau naudojamų elektroninių sveikatos įrašų sistemų rezultatus, susijusius su e. sveikatos politika ir finansavimo galimybėmis. 2007–2013 m. laikotarpiu e. sveikatos suderinamumo vystymo parama (investicijų į e. sveikatą ir tarptautinę bei tarpvalstybinę veiklą forma) teikiama pagal sanglaudos politiką;

               e)

               išanalizuoti pavojus, kliūtis ar trūkstamus elementus, kurie gali sutrukdyti užtikrinti elektroninių sveikatos įrašų sistemų tarpvalstybinį suderinamumą, ir nustatyti būtinas išankstines sąlygas bei atitinkamas iniciatyvas tokioms problemoms išspręsti;

               f)

               skirti pakankamai lėšų investicijoms į elektroninių sveikatos įrašų sistemas, pavyzdžiui, taikant tiesiogines paskatas;

               g)

               pripažinti, kad investicijos į techninį ir semantinį suderinamumą gali duoti naudos per trumpesnį laiką, taikant laipsniškos veiklos metodą ir gerosios patirties pavyzdžius, taip pat atsižvelgiant į valstybių narių prioritetus ir patirtį;

               h)

               apsvarstyti galimybę sukurti kitas finansines netiesioginio skatinimo priemones, kad būtų galima patvirtinti, įgyti ir (arba) atnaujinti suderinamas elektroninių sveikatos įrašų sistemas;

               i)

               bent penkeriems metams į priekį suplanuoti elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumo įgyvendinimo veiklą. Būtent tokios trukmės laikotarpio reikia politikos nuoseklumui užtikrinti (tai dažnai yra būtina sąlyga investicijoms ir naujovėms padidinti);

               j)

               skatinti naudotojus ir kitas suinteresuotąsias šalis, kad, diegiant elektroninių sveikatos įrašų sistemas, jie aktyviai dalyvautų kuriant atitinkamas valdymo, administravimo, viešojo ir privačiojo sektorių partnerysčių, viešųjų pirkimų, planavimo, įgyvendinimo, vertinimo, mokymo, informavimo ir švietimo priemones;

               k)

               geriau informuoti atitinkamus suinteresuotuosius asmenis, pavyzdžiui, vietos ir regionines institucijas, sveikatos priežiūros specialistus, pacientus ir sektoriaus atstovus apie elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumo teikiamą naudą ir jo būtinybę.

         Elektroninių sveikatos įrašų sistemų tarpvalstybinio suderinamumo organizacinis lygmuo
   6.   Elektroninių sveikatos įrašų sistemų tarpvalstybiniam suderinamumui užtikrinti būtina parengti organizacinę sistemą ir organizacinį procesą. Šiuo tikslu valstybės narės turėtų parengti penkerių metų veiksmų planą, kuriame būtų aptarti šie tikslai:

               a)

               susitarti dėl Europos lygmens valdymo, kad būtų parengtos elektroninių sveikatos įrašų sistemų tarpvalstybinio suderinamumo kūrimo, įgyvendinimo ir palaikymo gairės: jose turėtų būti numatytas patikimo pacientų tapatybės nustatymo ir sveikatos priežiūros specialistų atpažinimo valdymas, taip pat įtraukti kiti 7, 8, 9 ir 14 punktuose apibūdinti aspektai;

               b)

               apsvarstyti strategijas ir skatinimo priemones, skirtas e. sveikatos paslaugų viešųjų pirkimų paklausai padidinti, siekiant užtikrinti elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumą;

               c)

               išanalizuoti veiksnius, dėl kurių didesnį elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumą užtikrinantys standartizacijos procesai trunka taip ilgai, yra sudėtingi ir brangūs, taip pat parengti priemones šiems procesams paspartinti.

         Elektroninių sveikatos įrašų sistemų techninis suderinamumas
   7.   Elektroninių sveikatos įrašų sistemų techninis suderinamumas yra būtina sąlyga elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumui užtikrinti. Valstybės narės turėtų:

               a)

               išsamiai išanalizuoti taikomus techninius standartus ir esamas infrastruktūras, kurie galėtų padėti įdiegti tarpvalstybinės sveikatos priežiūros teikimo sistemas ir teikti sveikatos priežiūros paslaugas visoje Bendrijoje (ypač susijusius su elektroniniais sveikatos įrašais ir keitimusi informacija);

               b)

               išanalizuoti, kaip kuriant ir įgyvendinant suderinamas elektroninių sveikatos įrašų sistemas ir paslaugas naudojamasi standartizuotais informacijos modeliais ir standartais pagrįstais profiliais. Tokie standartizuoti informacijos modeliai ir standartais pagrįsti profiliai turėtų būti laikomi įvairių nacionalinių ar regioninių suderinamumo specifikacijų dalimi. Jei būtina, šie informacijos modeliai ir profiliai turėtų būti grindžiami jau taikomais Europos ir tarptautiniais standartais ir atitinkamų sektoriaus iniciatyvų metodais ir laimėjimais;

               c)

               įsipareigoti parengti būtinus papildomus standartus (pageidautina atviruosius standartus, kurie galėtų būti naudojami pasauliniu lygmeniu), bendradarbiaujant su atitinkamomis Europos ir tarptautinėmis standartizavimo įstaigomis svarbiose srityse, kuriose nustatyta trūkumų;

               d)

               išanalizuoti įgaliojimo M 403 „E. sveikatos sričiai taikomas standartizacijos įgaliojimas, suteiktas Europos standartizacijos komitetui (CEN), Europos elektrotechnikos standartizacijos komitetui (Cenelec) ir Europos telekomunikacijų standartizacijos institutui (ETSI) informacijos ir ryšių technologijų srityje“ rezultatus, siekiant užtikrinti optimalų technologinį pagrindą, infrastruktūrą, saugą ir teisinę integraciją Europoje ir pasaulio rinkose.

         Elektroninių sveikatos įrašų sistemų semantinis suderinamumas
   8.   Semantinis suderinamumas – tai pagrindinis veiksnys, nuo kurio priklauso, ar bus išnaudotos elektroninių sveikatos įrašų galimybės pagerinti pacientų priežiūros, visuomenės sveikatos, klinikinių tyrimų ir sveikatos priežiūros paslaugų valdymo kokybę ir saugą. Valstybės narės turėtų:

               a)

               bendradarbiaudamos su atitinkamomis standartų kūrimo organizacijomis, Komisija ir Pasaulio sveikatos organizacija sukurti sistemą, pagal kurią nacionaliniai mokslinių tyrimų centrai, atitinkami sektoriai ir suinteresuotosios šalys galėtų dalyvauti kuriant sveikatos priežiūros semantiką – taip būtų padaryta didesnė pažanga diegiant suderinamas elektroninių sveikatos įrašų sistemas;

               b)

               jei įmanoma, nustatyti, kiek būtų naudingi tarptautiniai medicininiai ir klinikiniai terminai, nomenklatūros ir ligų klasifikacijos (taip pat ir farmakologinio budrumo ir klinikinių tyrimų srityje); turėtų būti skatinama kurti kompetencijos centrus, kuriuose tarptautinės klasifikacijos ir terminai būtų pritaikomi daugiakalbei ir daugiakultūrei aplinkai;

               c)

               susitarti dėl semantinio suderinamumo standartų, kuriuose būtų nurodyta, kokią su sveikata susijusią informaciją konkrečioms reikmėms galima naudoti duomenų struktūrose (pavyzdžiui, tipinėse struktūrose ir šablonuose) bei vietos naudotojų poreikius atitinkančiose terminijos sistemų posistemėse ir ontologijose;

               d)

               apsvarstyti būtinybę sukurti tvirtą pamatinę sąvokų sistemą (ontologiją): jos pagrindu būtų sudaromi daugiakalbiai žodynai, kuriuos rengiant būtų atsižvelgiama į sveikatos priežiūros specialistų vartojamos terminijos, nespecialistų terminijos ir įprastų kodavimo sistemų skirtumus;

               e)

               sudaryti sąlygas plačiau naudoti semantinio turinio įtraukimo į praktines prietaikas metodus bei priemones ir ugdyti šioje srityje atitinkamus žmogiškuosius pajėgumus ir kompetenciją;

               f)

               moksliškai pagrįstų vertinimų pagrindu nustatyti esamų ir būsimų sistemų galimybes ir (arba) trūkumus.

         Elektroninių sveikatos įrašų sistemų sertifikavimas
   9.   Būtina parengti abipusiškai pripažįstamas atitikties tikrinimo procedūras, kurios galiotų visoje Bendrijoje arba kuriomis būtų grindžiamos kiekvienos valstybės narės sertifikavimo sistemos. Todėl valstybės narės turėtų:

               a)

               tinkamai taikyti esamus e. sveikatos standartus ir profilius (visų pirma su elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumu susijusius standartus ir profilius), kad padidintų naudotojų pasitikėjimą tais standartais;

               b)

               įdiegti bendrą arba abipusiškai pripažįstamą suderinamų elektroninių sveikatos įrašų ir kitų e. sveikatos programų (pavyzdžiui, įvairių sektoriaus konsorciumų siūlomų technologijų ir metodikų) atitikties patikrinimo ir sertifikavimo sistemą;

               c)

               apsvarstyti galimybę patiems sektoriaus atstovams vykdyti sertifikavimą ir (arba) atitikties patikrinimo veiklą – tai padėtų rinkoje sparčiau įdiegti suderinamas e. sveikatos priemones;

               d)

               atsižvelgti į nacionalinę ir tarptautinę patirtį, taip pat ir ne Europos patirtį.

         Asmens duomenų apsauga
   10.   Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad naudojant suderinamas e. sveikatos sistemas, visų pirma elektroninių sveikatos įrašų sistemas, būtų tinkamai apsaugota pagrindinė teisė į asmens duomenų apsaugą, įtvirtinta Bendrijos nuostatose dėl asmens duomenų apsaugos ir visų pirma Direktyvose 95/46/EB ir 2002/58/EB.
   11.   Direktyva 95/46/EB taikoma pagal šią rekomendaciją tvarkomiems asmens duomenims. Elektroniniuose sveikatos įrašuose ir jų sistemose kaupiamų asmens duomenų tvarkymas yra itin konfidencialus procesas, todėl jam turėtų būti taikomos specialios duomenų apsaugos taisyklės dėl slaptų duomenų tvarkymo. Direktyvos 95/46/EB 8 straipsniu iš esmės draudžiama tvarkyti su sveikata susijusius slaptus duomenis. Direktyvoje nustatytos kelios šio draudimo taikymo išimtys, ypač jei tokius duomenis reikia tvarkyti konkrečiais medicinos ir sveikatos priežiūros tikslais.
   12.   Valstybės narės turėtų žinoti, kad naudojant suderinamas elektroninių sveikatos įrašų sistemas yra didesnis pavojus, kad su sveikata susiję asmens duomenys bus atsitiktinai paviešinti arba perduoti pašaliniams asmenims, nes sudaromos geresnės sąlygos prieiti prie asmens viso gyvenimo sveikatos duomenų, surinktų iš skirtingų šaltinių.
   13.   Valstybės narės turėtų vadovautis gairėmis dėl elektroninių sveikatos įrašų sistemų, kurias parengė Direktyvos 95/46/EB (9) 29 straipsniu sukurta darbo grupė.
   14.   Valstybės narės turėtų parengti visus suderinamų elektroninių sveikatos įrašų sistemų aspektus reglamentuojančią teisinę sistemą. Rengiant tokią teisinę sistemą turėtų būti atsižvelgta į sveikatos duomenų slaptą pobūdį ir turėtų būti numatytos atitinkamos nuostatos, taip pat joje turėtų būti numatytos konkrečios tinkamos apsaugos priemonės, kurios padėtų užtikrinti, kad būtų apsaugota pagrindinė suinteresuoto asmens teisė į asmens duomenų apsaugą.
   Rengiant šią teisinę sistemą turėtų būti:

               a)

               išanalizuotas poveikis, kurį asmens duomenų apsaugai padarytų įvairios organizacinės asmens sveikatos duomenų saugojimo alternatyvos, ir, atsižvelgiant į tam tikrą pavojų duomenų subjekto teisėms ir laisvėms, sukurtos elektroninių sveikatos įrašų sistemų organizacinės struktūros, geriausiai pritaikytos nacionalinėms, regioninėms ir vietos sąlygoms bei praktikai;

               b)

               užtikrinta teisė pacientui pačiam savarankiškai nuspręsti (jam turi būti prieinamos patogios naudoti technologijos), kokie asmens sveikatos duomenys turi būti saugomi jo elektroniniame sveikatos įraše ir kam jie gali būti atskleidžiami, išskyrus atvejus, kai reikalavimas atskleisti informaciją aiškiai nustatytas nacionalinėje teisėje. Šis sprendimas neturi įtakos atitinkamos sveikatos priežiūros įstaigos ar gydytojo galimybėms saugoti šiuos duomenis gydymo tikslais;

               c)

               nustatyta, kad elektroninių sveikatos įrašų sistemos būtų kuriamos ir atrenkamos atsižvelgiant į siekį užtikrinti, kad būtų renkama, tvarkoma ar naudojama tokia informacija, kurioje yra kuo mažiau arba visai nėra asmens duomenų. Visų pirma, reikėtų pasinaudoti slapyvardžių taikymo arba asmenų anonimiškumo užtikrinimo galimybėmis (kiek tai įmanoma ir pagrįsta atsižvelgiant į siekiamą apsaugos lygį);

               d)

               numatyta prieš elektroninių sveikatos įrašų sistemos diegimą įvertinti pavojų informacijos saugumui ir poveikį asmens duomenų apsaugai, atsižvelgiant į tam tikrą pavojų duomenų subjektų teisėms ir laisvėms;

               e)

               aiškiai nustatyta kokiu mastu turėtų būti leidžiama elektronine forma ar internete pateikti tam tikrų kategorijų asmens sveikatos duomenis. Gali būti neleidžiama internetu tvarkyti tam tikrų kategorijų asmens sveikatos duomenų, pavyzdžiui, genetinių ar psichiatrinių duomenis, arba bent jau galimybė jais naudotis turėtų būti griežtai ribojama;

               f)

               nustatyta, kad elektroniniuose sveikatos įrašuose ir jų sistemose esančių duomenų tvarkymo gali reikalauti ir jį atlikti tik sveikatos priežiūros specialistas, kuris pagal nacionalinę teisę arba pagal nacionalinių kompetentingų institucijų sukurtas taisykles yra įpareigotas saugoti profesinę paslaptį, arba kitas asmuo, kuriam taikomas lygiavertis įpareigojimas saugoti paslaptį; užtikrinta patikima pacientų ir sveikatos priežiūros specialistų tapatybės nustatymo sistema;

               g)

               nustatytos sąlygos, pagal kurias elektroninių sveikatos įrašų sistemose saugomus sveikatos duomenis galėtų teisėtai gauti ir tvarkyti kiti asmenys nei suinteresuotasis asmuo, ir kokiais iš anksto nustatytais sveikatos priežiūros tikslais tai gali būti daroma; taip pat turėtų būti nustatytas sveikatos priežiūros duomenų tvarkymo saugumo lygis; šie aspektai turėtų būti apibrėžti kaip politikos kryptys, kurias praktiniu lygmeniu galėtų taikyti, techniniu lygmeniu įgyvendinti ir kontroliuoti įgyvendinimą, inter alia, nacionalinės duomenų apsaugos priežiūros institucijos;

               h)

               užtikrinta, kad pacientai būtų išsamiai informuojami apie duomenų pobūdį ir elektroninio sveikatos įrašo, kuriame jie kaupiami, struktūrą. Pacientams turėtų būti sudarytos sąlygos susipažinti su jų sveikata susijusiais asmens duomenimis kitais (įprastais) būdais. Todėl svarbu užtikrinti, kad teikiant informaciją duomenų subjektams, ji būtų pateikiama lengvai suprantama kalba bei forma ir kad jos pateikimo būdas būtų pritaikytas ypatingų poreikių turintiems asmenims (pvz., vaikams ar pagyvenusiems žmonėms);

               i)

               numatytos specialios priemonės, kurios padėtų išvengti atvejų, kai pacientai neteisėtai priverčiami atskleisti elektroninių sveikatos įrašų sistemose saugomus savo asmens duomenis;

               j)

               užtikrinta, kad asmens duomenys elektroninių sveikatos įrašų sistemose būtų tvarkomi (ypač saugomi) jurisdikcijose, kuriose taikoma Direktyva 95/46/EB, arba kuriose užtikrinamas lygiavertis asmens duomenų apsaugos lygis;

               k)

               nustatyti išsamūs audito reikalavimai, siekiant užtikrinti atitiktį duomenų apsaugos įsipareigojimams; tarp tokių reikalavimų: patikima elektroninio tapatybės nustatymo ir patvirtinimo sistema, naudojimosi duomenimis registravimas, visų tvarkymo etapų dokumentavimas, audito informacijos laikymo trukmė, veiksmingos atsarginių kopijų kūrimo ir duomenų atkūrimo sistemos; taip pat turėtų būti numatyta galimybė patvirtinti šiuos reikalavimus ar priemones, atsižvelgiant į informacijos tvarkymo gerąją patirtį;

               l)

               garantuotas elektroninių sveikatos įrašų sistemų konfidencialumas ir parengtos tinkamos techninės ir organizacinės priemonės (tarp jų ir incidentų nustatymo ir valdymo taisyklės), taikytinos saugumo ar tapatybės nustatymo priemonių pažeidimo atvejais, kai dėl to atsitiktinai ar neteisėtai sugadinami, prarandami, pakeičiami, neteisėtai atskleidžiami arba panaudojami elektroninių sveikatos įrašų sistemomis perduodami, jose saugomi arba kitaip tvarkomi asmens duomenys. Incidentai ar pažeidimai turėtų būti nustatomi skubiai ir veiksmingai, be to, turėtų būti nustatytos jų valdymo priemonės, pavyzdžiui, galėtų būti informuojami ir įtraukiami suinteresuotieji asmenys, nacionalinės duomenų apsaugos priežiūros institucijos ir kitos atitinkamos suinteresuotosios šalys.

         15.   Be to, valstybės narės turėtų:

               a)

               skatinti naudoti saugumą didinančius produktus, procesus ir paslaugas, siekiant užkirsti kelią tapatybės vagystėms bei kitiems privatumo pažeidimams ir su jais kovoti;

               b)

               užtikrinti, kad elektroninių sveikatos įrašų sistemose būtų įdiegtos duomenų apsaugos priemonės, pavyzdžiui, kuriant ir diegiant tokias sistemas kuo plačiau naudoti privatumą didinančias technologijas (PDT).

         Stebėsena ir vertinimas
   16.   Kad užtikrintų tarpvalstybinio elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumo stebėseną ir vertinimą, valstybės narės turėtų:

               a)

               apsvarstyti galimybes įkurti Bendrijoje elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumo stebėsenos centrą, kuris stebėtų, lygintų ir vertintų techninio bei semantinio suderinamumo srityje padarytą pažangą, ir taip užtikrinti, kad elektroninių sveikatos įrašų sistemos veiktų sėkmingai;

               b)

               vykdyti įvairią vertinimo veiklą. Pavyzdžiui, galėtų būti nustatyti suderinamų elektroninių sveikatos įrašų sistemų galimos naudos ir rizikos (taip pat ekonominės naudos ir ekonomiškumo) kiekybiniai ir kokybiniai vertinimo kriterijai ir įvertinta sistemų ir paslaugų, sukurtų įgyvendinant pavyzdines iniciatyvas (pavyzdžiui, pagal Konkurencingumo ir inovacijų programos IRT politikos rėmimo programą vykdomi didelės apimties bandomieji projektai („Bandomieji veiksmai A“)), nauda ir rizika.

         Švietimas ir informavimas
   17.   Švietimo, mokymo ir informavimo srityje valstybės narės turėtų:

               a)

               geriau informuoti informacijos ir ryšių technologijų gamintojus ir prekiautojus, sveikatos priežiūros paslaugų teikėjus, valstybines sveikatos priežiūros įstaigas, draudikus ir kitas suinteresuotąsias šalis apie būtinybę elektroninių sveikatos įrašų sistemų srityje taikyti standartus, apie šių standartų naudą ir sistemų suderinamumą;

               b)

               apsvarstyti sveikatos apsaugos politikos rengėjų ir sveikatos priežiūros specialistų švietimo ir mokymo reikalavimus;

               c)

               ypač daug dėmesio skirti švietimui, mokymui ir keitimuisi gerąja patirtimi šiose srityse: elektroninis klinikinės informacijos įrašymas, saugojimas ir tvarkymas, paciento sąmoningo sutikimo gavimas ir teisėtas keitimasis paciento asmens duomenimis;

               d)

               visiems asmenims (visų pirma pacientams) teikti informaciją ir kartu mokymo paslaugas. Tai padėtų veiksmingiau naudotis informacija apie sveikatą tais atvejais, kai per visą priežiūros laikotarpį pacientai lankosi pas skirtingus sveikatos priežiūros paslaugų teikėjus ir prireikus yra gydomi, prižiūrimi ir gauna duomenis savo namuose.

         18.   Valstybės narės raginamos kasmet teikti ataskaitas Komisijai dėl priemonių, kurių jos ėmėsi įgyvendindamos tarpvalstybinį elektroninių sveikatos įrašų sistemų suderinamumą. Pirmąją ataskaitą valstybės narės turėtų pateikti po vienerių metų nuo šios rekomendacijos paskelbimo dienos.
   19.   Rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2008 m. liepos 2 d.

            Komisijos vardu

         Viviane REDING

            Komisijos narė

      (1)  COM(2004) 356 galutinis.

      (2)  COM(2007) 860 galutinis.

      (3)  (2006/2275(INI)).

      (4)  OL L 281, 1995 11 23, p. 31. Direktyva su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).

      (5)  OL L 201, 2002 7 31, p. 37. Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 2006/24/EB (OL L 105, 2006 4 13, p. 54).

      (6)  COM(2007) 228 galutinis.

      (7)  OL L 255, 2005 9 30, p. 22. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1430/2007 (OL L 320, 2007 12 6, p. 3).

      (8)  OL L 311, 2001 11 28, p. 67. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2008/29/EB (OL L 81, 2008 3 20, p. 51).

      (9)  Žr. 2007 m. vasario 15 d. 131-ą darbinį dokumentą dėl asmens sveikatos duomenų tvarkymo elektroninėse sveikatos istorijose.


title: Recommendation for a Council opinion in accordance with the third paragraph of Article 5 of Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 On the updated stability programme of Spain, 2006-2009

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

52007SC0289

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 7.3.2007SEK(2007) 289 galutinisRekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2009 m. Ispanijos stabilumo programos(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASBendrosios aplinkybės1998 m. liepos 1 d. įsigaliojusio Stabilumo ir augimo pakto pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir smarkiam tvirtam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas. 2005 m. Pakto reforma ne tik patvirtinamas jo naudingumas įtvirtinant fiskalinę drausmę, bet taip pat siekiama stiprinti jo efektyvumą, ekonominius pagrindus ir užtikrinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą.Tarybos reglamente (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[1], kuris yra Stabilumo ir augimo pakto dalis, nustatyta, kad valstybės narės turi pateikti Tarybai ir Komisijai stabilumo arba konvergencijos programas ir kasmetinius atnaujintus programų variantus (bendrą valiutą įvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) stabilumo programas, o bendros valiutos neįvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) konvergencijos programas). Pirmoji Ispanijos stabilumo programa buvo pateikta 1998 m. gruodžio mėn. Remdamasi reglamentu, atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją ir pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Taryba 1999 m. kovo 15 d. pateikė nuomonę dėl programos. Pagal tą pačią procedūrą atnaujintas stabilumo ir konvergencijos programas vertina Komisija ir nagrinėja minėtasis komitetas; jas taip pat gali nagrinėti Taryba.Atnaujintos programos vertinimo aplinkybėsKomisija išnagrinėjo naujausią 2006 m. gruodžio 22 d. pateiktą atnaujintą Ispanijos stabilumo programą ir priėmė rekomendaciją dėl Tarybos nuomonės apie ją (žr. apibrauktą tekstą, kuriame pateikti pagrindiniai vertinimo aspektai).Siekiant apibūdinti aplinkybes, kurioms esant vertinama atnaujintoje stabilumo programoje pateikta biudžeto strategija, tolesniuose punktuose pateikiama apibendrinta informacija:1.  ekonominės veiklos ir biudžeto rezultatai per pastaruosius dešimt metų,2.  naujausias šalies padėties pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinę funkciją įvertinimas (Tarybos nuomonės dėl ankstesnės atnaujintos stabilumo programos santrauka) bei3.  Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos įvertinimas.Naujausi ekonominės veiklos ir biudžeto rezultataiIspanija gali pasigirti palankiu ekonominiu ciklu. Privataus vartojimo ir investicijų į statybą paskatinta vidaus paklausa lėmė spartų darbo vietų kūrimą būsto ir paslaugų srityje – tai savo ruožtu vėl paskatino vidaus paklausą, atsižvelgiant į gerai sutvarkytus valstybės finansus ir neigiamas realias palūkanų normas. Tačiau dėl nuolatinio infliacijos atotrūkio nuo euro zonos ir lėto našumo augimo prastėja šalies konkurencingumas užsienyje, santykiniai Ispanijos pranašumai vis dar labiau grindžiami mažomis gamybos sąnaudomis, o ne didelės technologinės vertės produktais. Dėl didėjančio užsienio sąskaitos deficito gali kilti pavojus augimo perspektyvoms vidutinės trukmės laikotarpiu. Be to, didelis namų ūkių įsiskolinimas, kurį iš esmės galima paaiškinti masinėmis investicijomis į gyvenamąjį būstą, didina tikimybę, kad palūkanų normos didėjimo pasekmes skaudžiai pajus didelė gyventojų dalis. Ispanijos vykdyta atsargi fiskalinė politika buvo adekvati esant tokioms aplinkybėms.Tarybos nuomonėje dėl ankstesnės programos pateiktas įvertinimas2006 m. kovo 14 d. Taryba priėmė nuomonę dėl ankstesnės atnaujintos stabilumo programos, apimančios 2005–2008 metus. Tuomet Taryba buvo nuomonės, kad „biudžeto būklė yra iš esmės patikima, o biudžeto strategija yra geras fiskalinės politikos, vykdomos laikantis Pakto, pavyzdys. Atsižvelgiant į didėjantį išorės disbalansą, svarbu išlaikyti tvirtą biudžeto būklę“. Taryba paragino Ispaniją „įgyvendinti numatytas priemones, kad būtų išspręsta gyventojų senėjimo ilgalaikio poveikio biudžetui problema“.Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos įvertinimas2006 m. spalio 15 d. Ispanija pateikė nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitą, numatytą atnaujintoje Lisabonos strategijoje ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui. Ispanijos nacionalinėje reformų programoje yra nurodyti šie pagrindiniai uždaviniai ir prioritetai: biudžeto stabilumas; mokslinių tyrimų ir plėtros strategija; palankesnės sąlygos verslui; konkurencingumo skatinimas; infrastruktūros plėtojimas; darbo rinkos veikimo gerinimas; švietimo ir žmogiškojo kapitalo gerinimas.Komisijos atliktas šios programos įvertinimas (priimtas kaip 2006 m. gruodžio mėn. metinės pažangos ataskaitos [2] dalis) parodė, kad įgyvendindama nacionalinę reformų programą ir vykdydama 2006 m. pavasario Europos Vadovų Tarybos susitikime prisiimtus įsipareigojimus, Ispanija daro didelę pažangą. Šiuo metu svarbiausia toliau įgyvendinti naujus įstatymus ir priemones septyniose pagrindinėse politikos kryptyse, kad būtų padidintas užimtumas ir našumas bei daroma pažanga siekiant, jog vienam gyventojui tenkanti BVP dalis visiškai priartėtų prie ES-25 lygio.Pagrindiniai vertinimo aspektai Kaip reikalaujama Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalyje (stabilumo programų atveju) ir 9 straipsnio 1 dalyje (konvergencijos programų atveju), vertinimas apima šiuos aspektus: ar ekonominės prielaidos, kuriomis yra grindžiama programa, yra patikimos; valstybės narės pateiktas vidutinės trukmės biudžeto tikslas ir tai, ar koregavimo planas siekiant to tikslo yra tinkamas; ar priemonės, kurių imtasi ir (arba) kurios pasiūlytos siekiant laikytis koregavimo plano, yra pakankamos, kad per visą ciklą būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; vertinant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą, – ar daugiau koregavimo pastangų dedama ekonomikos pakilimo laikotarpiais, o esant ekonomikos nuosmukiui jų gali būti dedama mažiau. Euro zonos ir VKM II valstybių narių atveju, – ar valstybė narė užtikrina metinį pagal ciklą pakoreguoto balanso gerėjimą, neskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių, t. y. 0,5 % BVP, kad būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; nustatant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą (jo dar nepasiekusioms valstybėms narėms) arba leidžiant laikinai nukrypti nuo vidutinės trukmės tikslo (jį pasiekusioms valstybėms narėms) – kaip įgyvendinamos svarbiausios struktūrinės reformos ir todėl darančios išmatuojamą poveikį (įskaitant potencialaus augimo skatinimą) ir todėl darančios išmatuojamą poveikį valstybės finansų tvarumui (su sąlyga, kad būtų išlaikyta pakankama patikimumo riba 3 % BVP pamatinės vertės atžvilgiu ir kad programos laikotarpiu biudžeto būklė vėl priartėtų prie vidutinės trukmės tikslo), ypatingą dėmesį skiriant pensijų reformoms, kuriomis įvedama kelių pakopų sistema, kurioje yra privalomojo pensijų kaupimo pakopa; ar valstybės narės ekonominės politikos kryptys atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires. Programoje pateiktų makroekonominių prielaidų patikimumas įvertintas atsižvelgus į Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozę ir pasinaudojus bendrai sutarta potencialios gamybos apimties ir pagal ciklą pakoreguoto balanso apskaičiavimo metodika. Programos atitikties bendrosioms ekonominės politikos gairėms įvertinime atsižvelgiama į bendrąsias ekonominės politikos gaires valstybės finansų srityje, kurios įtrauktos į integruotas 2005–2008 m. gaires. Vertinime taip pat nagrinėjami šie klausimai: skolos santykio pokyčiai ir ilgalaikio valstybės finansų tvarumo perspektyvos, kuriems reikėtų skirti pakankamą dėmesį vykdant biudžeto būklės priežiūrą, kaip pažymėta 2005 m. kovo 20 d. Tarybos pranešime „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo tobulinimas“. 2006 m. spalio 12 d. Komisijos komunikate nustatytas ilgalaikio tvarumo vertinimo metodas[3]; valstybių narių pagal Lisabonos strategiją ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui pateiktų nacionalinių reformų programų integracijos laipsnis. 2005 m. birželio 7 d. ECOFIN tarybos apibendrinamosiose pastabose Europos Vadovų Tarybai (2008-2008) dėl bendrosios ekonominės politikos gairių nurodyta, kad nacionalinės reformų programos turėtų būti suderintos su stabilumo ir konvergencijos programomis; atitiktis elgesio kodeksui[4], kuriame, inter alia, reikalaujama, kad stabilumo ir konvergencijos programų struktūra ir visos duomenų lentelės būtų vienodos. |-  RekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2009 m. Ispanijos stabilumo programosEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[5], ypač į jo 5 straipsnio 3 dalį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją,pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,PAREIŠKĖ TOKIĄ NUOMONĘ:4.  [2007 m. kovo 27 d.] Taryba išnagrinėjo atnaujintą Ispanijos stabilumo programą, kuri apima 2006–2009 m.[6]5.  Makroekonominiame scenarijuje, kuriuo pagrįsta programa, numatoma, kad realiojo BVP augimas lėtės nuo 3,8 % 2006 m. iki vidutiniškai 3,3 % per likusį programos laikotarpį. Remiantis šiuo metu turima informacija, šis scenarijus pagrįstas patikimomis augimo prielaidomis. Programoje pateiktos infliacijos prognozės taip pat yra realistiškos. Prognozuojamas infliacijos lygis, palyginti su euro zona, yra pakankamai didelis, nors ir mažėja. Nors trumpuoju laikotarpiu padėtis gali būti geresnė, taip pat šiam scenarijui gali grėsti tam tikra neigiama rizika, susijusi su ekonomikos disbalansu, visų pirma didėjančiu namų ūkių įsiskolinimu ir einamosios sąskaitos deficitu. Be to, labai įmanoma, kad augimas vidutinės trukmės laikotarpiu bus ne toks spartus kaip prognozuota programoje, ypač jeigu baigsis kurį laiką trunkantis gyvenamojo būsto statybos bumas.6.  Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozėje numatyta, kad 2006 m. valdžios sektoriaus perteklius bus 1,5 % BVP, kaip ir nurodyta atnaujintoje stabilumo programoje, nors ankstesnėje atnaujintoje stabilumo programoje buvo užsibrėžta pasiekti 0,9 % BVP tikslą. Palankesnį rezultatą lėmė tai, kad gauta daugiau nei planuota pajamų dėl spartesnio darbo vietų kūrimo ir didelio įmonių pelno – apskaičiuota, kad dėlto tiesioginės mokestinės pajamos smarkiai viršijo nominaliojo BVP augimą.7.  Atnaujintoje programoje siekiama (i) išlaikyti makroekonominį bei biudžeto stabilumą ir (ii) didinti našumą tobulinant infrastruktūrą, žmogiškąjį ir technologinį kapitalą. Planuojama, kad valdžios sektoriaus biudžeto balanso perteklius sumažės nuo 1,4 % BVP 2006 m. iki apie 1 % 2009 m. Pirminio pertekliaus pokytis yra panašus – jis mažės nuo 3 % BVP 2006 m. iki 2,25 % 2009 m. Nors programos laikotarpiu pajamos turėtų sumažėti 0,2 % BVP, pirminės išlaidos turėtų padidėti maždaug 0,5 % BVP – šį padidėjimą iš dalies atsvers sumažėjusi palūkanų našta. Ankstesnėje atnaujintoje programoje numatytas mažesnis perteklius esant labai panašiai makroekonominei perspektyvai. Skirtumas tarp dviejų atnaujintų variantų – daug didesnis perteklius 2006 m., nei buvo prognozuota prieš metus, įskaitant perkeltų rezultatų poveikį visu programos laikotarpiu.8.  Planuojama, kad pagal bendrai sutartą metodiką apskaičiuotas struktūrinis balansas (t. y. pagal ciklą pakoreguotas balansas, neskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių) šiek tiek sumažės – nuo apytiksliai 1,75 % BVP 2006 m. iki 1,5 % programos laikotarpio pabaigoje. Kaip ir ankstesnėje atnaujintoje stabilumo programoje, šioje programoje pateikiamas biudžeto būklės vidutinės trukmės tikslas – struktūriniu požiūriu subalansuotas biudžetas, kurį pagal programą tikimasi su didele atsarga išlaikyti per visą programos laikotarpį. Kadangi vidutinės trukmės tikslas yra didesnis už mažiausią vertę (t. y. maždaug 1,25 % BVP deficitas), pasiekus šį tikslą turėtų atsirasti pakankama patikimumo riba, neleidžianti susidaryti perviršiniam deficitui. Vidutinės trukmės tikslas atitinka euro zonai ir VKM II valstybėms narėms Stabilumo ir augimo pakte bei elgesio kodekse nustatytas ribas ir yra daug ambicingesnis nei turėtų būti pagal skolos santykį ir vidutinį potencialų gamybos apimties augimą ilgalaikiu laikotarpiu.9.  Biudžeto prognozių rizika programoje iš esmės subalansuota. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiama atnaujinta programa, yra patikimas, o pajamų prognozės atspindi atsargias prielaidas. Kalbant apie išlaidas, esama rizikos, kad kai kuriose srityse išlaidos bus viršytos (regioninės valdžios institucijų lygmeniu), jeigu pasitvirtins ankstesnės tendencijos švietimo ir sveikatos priežiūros srityse.10.  Atsižvelgiant į šį rizikos vertinimą, biudžeto kryptys yra pakankamos, siekiant užtikrinti, kad vidutinės trukmės tikslo būtų laikomasi visą programos laikotarpį, kaip ir numatyta programoje. Joje taip pat numatoma pakankama patikimumo riba, kad nebūtų viršyta 3 % BVP deficito pamatinė vertė esant įprastiniams metiniams makroekonominiams svyravimams. Programoje numatytos fiskalinės politikos kryptys atitinka Stabilumo ir augimo paktą.11.  Apytikriu apskaičiavimu bendroji valstybės skola 2006 m. siekė 40 % BVP ir buvo daug mažesnė už Sutartyje nustatytą 60 % BVP pamatinę vertę. Atnaujintoje programoje prognozuojama, kad skolos santykis programos laikotarpiu sumažės 8 procentiniais punktais.12.  Palyginti su ES vidurkiu, ilgalaikis senėjančios visuomenės poveikis Ispanijos biudžetui yra gerokai didesnis, pirmiausia dėl per ateinančius dešimtmečius sąlyginai sparčiai didėjančių su pensijomis susijusių išlaidų, kaip BVP dalies. Dėl pradinės biudžeto būklės, pagerėjusios, palyginti su 2005 m., galima sušvelninti numatytą ilgalaikį senėjančios visuomenės poveikį biudžetui, bet vien to nepakanka, kad būtų visiškai kompensuotos dėl visuomenės senėjimo sparčiai augančios išlaidos. Didelio pirminio pertekliaus išlaikymas vidutinės trukmės laikotarpiu ir papildomų priemonių, kuriomis būtų siekiama sustabdyti didelį su visuomenės senėjimu susijusių išlaidų augimą, įgyvendinimas padėtų sumažinti valstybės finansų tvarumo riziką. Apskritai, valstybės finansų tvarumo rizika Ispanijoje yra vidutinė.13.  Stabilumo programoje yra nurodytas 2006 m. spalio mėn. pateiktos nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitos bendro poveikio kokybinis įvertinimas, susijęs su fiskalinės politikos strategija vidutinės trukmės laikotarpiu. Tačiau joje nepateikta susistemintos informacijos apie tiesiogines biudžeto išlaidas arba sutaupytas lėšas, atsirandančias dėl nacionalinėje reformų programoje numatytų pagrindinių reformų, nors biudžeto prognozėse atsižvelgiama į nacionalinėje reformų programoje nurodytų veiksmų poveikį valstybės finansams. Stabilumo programoje numatytos priemonės valstybės finansų srityje dera su priemonėmis, numatytomis nacionalinėje reformų programoje. Pažymėtina, kad abiejose programose numatoma laipsniškai didinti valstybės išlaidas moksliniams tyrimams ir plėtrai bei investicijoms į infrastruktūrą.14.  Programoje pateikta biudžeto strategija iš esmės atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires, įtrauktas į integruotas 2005–2008 m. gaires.15.  Kiek tai susiję su duomenų pateikimo reikalavimais, nustatytais elgesio kodekse dėl stabilumo ir konvergencijos programų, programoje pateikiami visi privalomi ir daugelis neprivalomų duomenų[7].Galima daryti bendrą išvadą, kad vidutinės trukmės biudžeto būklė yra patikima, o biudžeto strategija – geras Stabilumo ir augimo paktą atitinkančios fiskalinės politikos pavyzdys. Atsižvelgiant į didėjantį užsienio sąskaitos disbalansą ir infliacijos atotrūkį nuo euro zonos, svarbu išlaikyti tvirtą biudžeto būklę.Atsižvelgiant į pirmiau pateiktą įvertinimą ir ypač į numatomą su visuomenės senėjimu susijusių išlaidų didėjimą, Ispanija raginama toliau gerinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą, imantis priemonių, skirtų sumažinti būsimą senėjančios visuomenės poveikį išlaidų programoms.Pagrindinių makroekonominių ir biudžeto prognozių palyginimas |1Komisijos tarnybų apskaičiavimai remiantis programoje pateikta informacija. |2Pagal ciklą pakoreguotas balansas (kaip ir pirmesnėse eilutėse), neįskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių. |3Vienkartinės ir kitos laikinosios priemonės pagal programą. |4Vienkartinės ir kitos laikinosios priemonės pagal Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozę. |5Remiantis numatomu 3,9 %, 3,8 %, 3,6 % ir 3,6 % potencialiu augimu atitinkamai 2005–2008 m. 6Vietoj SVKI pateiktas privataus vartojimo defliatorius. 7Remiantis pirminiais vertinimais, 2006 m. augimas buvo 3,9 %. 2007 m. vasario 16 d. Komisijos tarnybų laikinoje prognozėje numatoma, kad 2007 m. augimas sieks 3,7 %. |[1] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Visus šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti tinklavietėjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisijos komunikatas pavasario Europos Vadovų Tarybai „Atnaujintos Lisabonos strategijos ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui įgyvendinimas. Rezultatų pateikimo metai“, 2006 12 12, KOM(2006) 816.[3] Komisijos komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas ES“, 2006 10 12, KOM(2006) 574 ir 2006 m. Europos Komisijos Ekonomikos ir finansų reikalų generalinio direktorato dokumentas „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas Europos Sąjungoje“, leidinys European Economy , Nr. 4/2006.[4] „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo sąlygos bei stabilumo ir konvergencijos programų formos ir turinio gairės“, kurias 2005 m. spalio 11 d. priėmė ECOFIN taryba.[5] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti tinklavietėjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Atnaujinta programa buvo pateikta 3 savaitėmis vėliau nei elgesio kodekse nustatytas galutinis terminas (gruodžio 1 d.).[7] Visų pirma nepateikti SVKI ir valdžios sektoriaus išlaidų pagal funkcijas duomenys.