title: Tarybos rekomendacija 2020 m. spalio 30 d. „Tiltas į darbo rinką. Sustiprinta Jaunimo garantijų iniciatyva“, kuria pakeičiama 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos rekomendacija dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo 2020/C 372/01

text:
               4.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 372/1

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2020 m. spalio 30 d.
      „Tiltas į darbo rinką. Sustiprinta Jaunimo garantijų iniciatyva“, kuria pakeičiama 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos rekomendacija dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo
      (2020/C 372/01)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį kartu su 149 straipsniu,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
      kadangi:

                  (1)

                  2017 m. lapkričio mėn. Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija pristatė Europos socialinių teisių ramstį, kuriuo nustatyta 20 principų ir teisių, kuriais siekiama remti gerai veikiančias ir sąžiningas darbo rinkas bei socialinės gerovės sistemas. Europos socialinių teisių ramsčiu nustatyta teisė į tinkamas darbo sąlygas, jame teigiama, kad turi būti užtikrintas vienodas požiūris į moteris ir vyrus bei vienodos jų galimybės visose srityse, ir nustatyta galimybė naudotis socialine apsauga ir mokytis. Taip pat teigiama, kad bandomieji laikotarpiai turėtų būti pagrįstos trukmės ir kad turi būti uždrausta piktnaudžiauti netipinėmis darbo sutartimis. Pagal 4 principą „Aktyvus užimtumo rėmimas“„[j]aunimas turi teisę į tolesnį mokymąsi, pameistrystę, mokomąją praktiką arba tinkamo lygio darbo pasiūlymą per 4 mėnesius nuo tapimo bedarbiu arba mokymosi pabaigos“;

                  (2)

                  Tarybos sprendimu (ES) 2019/1181 (1) priimtomis gairėmis dėl valstybių narių užimtumo politikos, ypač 6 gaire, valstybės narės raginamos ir toliau spręsti jaunimo nedarbo ir nedirbančio, nesimokančio ir mokymuose nedalyvaujančio jaunimo (toliau – NEET) problemas, užkertant kelią mokyklos nebaigimui ir struktūriškai tobulinant perėjimą iš švietimo sistemos į darbo rinką, be kita ko, visiškai įgyvendinant Jaunimo garantijų iniciatyvą;

                  (3)

                  2012 m. gruodžio 20 d. Tarybos rekomendacijoje dėl neformaliojo mokymosi ir savišvietos rezultatų patvirtinimo (2) nustatomi neformaliojo mokymosi ir savišvietos rezultatų patvirtinimo elementai ir principai, kuriais suteikiama galimybė patvirtinti asmenų žinias, gebėjimus ir kompetencijas, įgytus neformaliojo mokymosi ir savišvietos būdu, ir įgyti visą kvalifikaciją arba, kai taikytina, dalinę kvalifikaciją;

                  (4)

                  2016 m. gruodžio 19 d. Tarybos rekomendacijoje dėl įgūdžių tobulinimo krypčių – naujų galimybių suaugusiesiems (3) rekomenduojama suaugusiesiems, kurių įgūdžių, žinių ir kompetencijų lygis yra žemas, suteikti galimybę, atsižvelgiant į jų individualius poreikius, pasiekti būtiniausią rašymo, skaičiavimo ir skaitmeninių įgūdžių lygį arba įgyti įvairesnių įgūdžių, žinių ir kompetencijų;

                  (5)

                  2018 m. gegužės 22 d. Tarybos rekomendacijoje dėl bendrųjų mokymosi visą gyvenimą gebėjimų (4) valstybės narės raginamos remti bazinių skaitmeninių įgūdžių ugdymą ir kelti visų gyventojų grupių skaitmeninių gebėjimų lygį ir juos tobulinti;

                  (6)

                  2014 m. kovo 10 d. Tarybos rekomendacijoje dėl stažuočių kokybės sistemos (5) pateiktos kokybiškų stažuočių organizavimo gairės ir nurodyti kokybės elementai, visų pirma susiję su mokymosi turiniu, darbo sąlygomis bei finansinių sąlygų ir samdos praktikos skaidrumu;

                  (7)

                  2018 m. kovo 15 d. Tarybos rekomendacijoje dėl kokybiškos ir veiksmingos pameistrystės europinės sistemos (6) nurodyta 14 pagrindinių kriterijų, kuriais valstybės narės ir suinteresuotieji subjektai turėtų naudotis rengdami kokybiškas ir veiksmingas pameistrystės programas, kad būtų užtikrintas tiek pameistrių profesinių įgūdžių ugdymas, tiek asmeninis jų tobulėjimas;

                  (8)

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) 2019/1700 (7) numatyta septynių duomenų rinkimo procesų, kurie anksčiau buvo atskiri, įskaitant ES darbo jėgos tyrimą, bendra sistema. Toje bendroje sistemoje, t. y. Integruotos Europos socialinės statistikos (IESS) sistemoje pateikiami išsamesni palyginamieji visos ES duomenys, kurie padės geriau suprasti jaunimo perėjimo iš švietimo sistemos į darbo rinką procesą, tiksliau suprasti jų mokymosi ir darbo patirtį, taip pat jų asmeninės patirties ypatybes;

                  (9)

                  savo 2016 m. gruodžio 15 d. išvadose Europos Vadovų Taryba ragina toliau įgyvendinti Jaunimo garantijų iniciatyvą. Savo 2017 m. birželio 15 d. išvadose Taryba dar kartą patvirtina, kad jaunimo nedarbo ir neveiklumo problemų sprendimas tebėra politinis prioritetas, laikosi nuomonės, kad Jaunimo garantijų iniciatyva ir Jaunimo užimtumo iniciatyva suteikė stiprų postūmį atlikti struktūrines reformas ir įdiegti politikos naujoves, ir pabrėžia, kad norint pasiekti NEET reikalingos tvirtos ir nuolatinės nacionalinių institucijų pastangos, taip pat tarpsektorinis bendradarbiavimas;

                  (10)

                  savo 2018 m. sausio 18 d. rezoliucijoje dėl Jaunimo užimtumo iniciatyvos įgyvendinimo valstybėse narėse Europos Parlamentas ragina valstybes nares parengti tinkamas ir konkretiems poreikiams pritaikytas strategijas, kad būtų pasiektas visas NEET ir būtų taikomas integruotas požiūris siekiant teikti labiau individualią paramą ir paslaugas jaunimui, kuris susiduria su daugeliu kliūčių. Europos Parlamentas pabrėžia, kad reikia gerinti pagal Jaunimo užimtumo ir Jaunimo garantijų iniciatyvas teikiamų darbo pasiūlymų kokybę ir ragina dar kartą svarstyti, kokioms amžiaus grupėms tos iniciatyvos būtų taikomos;

                  (11)

                  Europos žaliasis kursas yra Sąjungos naujoji augimo strategija. Ja siekiama pertvarkyti Sąjungą į teisingą ir klestinčią visuomenę, pasižyminčią modernia, efektyviai išteklius naudojančia ir konkurencinga ekonomika, kurioje ne vėliau kaip 2050 m. visai nebus grynojo išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio, o ekonomikos augimas bus atsietas nuo išteklių naudojimo;

                  (12)

                  siekdama atitaisyti COVID-19 pandemijos padarytą ekonominę ir socialinę žalą, paskatinti Europos atsigavimą po patirtų nuostolių, apsaugoti ir kurti darbo vietas, Komisija pasiūlė svarbų Europos ekonomikos gaivinimo planą, pagrįstą visapusišku Sąjungos biudžeto potencialo išnaudojimu, ir ekonomikos gaivinimo priemonę „Next Generation EU“. Ta priemonė bus itin svarbi remiant, be kitų sričių, trumpalaikes užimtumo, įskaitant jaunimo užimtumą, rėmimo priemones ir investicijas į ilgesnio laikotarpio politikos reformas, susijusias su darbo rinka bei socialinėmis, švietimo ir mokymo sistemomis;

                  (13)

                  2013 m., per ankstesnį ekonomikos nuosmukį, Sąjungoje jaunimo nedarbo lygis (15–24 m. amžiaus grupėje) buvo 24,4 % (padidėjo, palyginti su 16 % 2008 m.), kai kuriose valstybėse narėse viršijo 50 %, o 15–24 m. NEET buvo 6,5 mln. Reaguojant į tai, 2013 m. balandžio mėn. buvo priimta Tarybos rekomendacija dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo (8). Ji yra svarbus koordinuotas atsakas Sąjungos lygmeniu į iššūkius, su kuriais susiduria jaunimas, bei yra grindžiama švietimo ir aktyvios darbo rinkos politikos priemonėmis valstybėse narėse;

                  (14)

                  dėl COVID-19 pandemijos Sąjungoje prasidėjo precedento neturintis ekonomikos nuosmukis, ir tikėtina, kad dėl jo jaunimo nedarbo lygis ir NEET dalis vėl labai išaugs. 2020 m. Sąjungos ekonomika turėtų gerokai susitraukti – prasidės didžiausias jos istorijoje nuosmukis. Jaunuoliai, kurių padėtis darbo rinkoje jau ir taip buvo nesaugi ir kurie susidūrė su kliūtimis siekdami įsidarbinti dar prieš prasidedant pandemijai, nukentės labiausiai, o žengiantiems į darbo rinką šiuo metu bus sunkiau susirasti pirmąjį darbą. Todėl, atsižvelgiant į dabartinę krizę, Jaunimo garantijų iniciatyvą būtina stiprinti;

                  (15)

                  jaunuoliai gali susidurti su daug iššūkių darbo rinkoje taip pat ir dėl patiriamų pereinamųjų gyvenimo laikotarpių, dėl to, kad jiems nepakanka profesinės patirties ar jos neturi, taip pat dėl kitų kliūčių žengiant į darbo pasaulį. Kaip rodo ankstesnių nuosmukių patirtis, poveikis jauniems žmonėms yra didesnis nei vyresniems, labiau patyrusiems darbuotojams;

                  (16)

                  jaunoms moterims labiau nei jauniems vyrams tikėtina tapti neveiklioms, nes jos turi priežiūros pareigų, pavyzdžiui, turi prižiūrėti vaikus ar priklausomus suaugusiuosius, arba kitų asmeninių ar šeimos pareigų. Priežiūros pareigos, kaip neveiklumo priežastis, yra daugiau nei penkis kartus labiau paplitusios tarp jaunų moterų nei tarp jaunų vyrų. Dėl to gali padidėti lyčių užimtumo skirtumas, ir tai gali turėti ilgalaikių pasekmių visą moterų gyvenimą;

                  (17)

                  dėl jaunimo nedarbo ir neveiklumo, taip pat dėl ribotų galimybių gauti įtraukaus, aukštos kokybės švietimo ir mokymo bei socialines paslaugas gali būti padarytas stigmatizuojantis poveikis, pavyzdžiui, didesnė nedarbo rizika ir mažesnės pajamos ateityje, žmogiškojo kapitalo praradimas ir iš kartos į kartą perduodamas skurdas. Dėl tų elementų sunkumų patiria pavieniai asmenys, taip pat tiesiogiai ir netiesiogiai sumoka visa visuomenė. Taip pat didėja regioninė nelygybė: pavyzdžiui, jaunimui negalint tvariai integruotis į darbo rinką kaimo ar atokiose vietovėse, galimybių bandoma ieškoti kitur;

                  (18)

                  dėl vykstančių pokyčių, tokių kaip gamybos ir paslaugų automatizavimas ir skaitmeninimas, darbo pasaulis ir toliau kinta. Itin daug jaunuolių dirba tokius nestandartinių formų darbus, kaip darbas platformose ar trumpalaikis darbas (angl. gig work), kuriuose gali būti neužtikrinta tinkama socialinė apsauga. Jaunuoliai yra viena iš grupių, kurioms kyla didesnė rizika prarasti darbą dėl automatizavimo, nes pradedantiesiems darbuotojams skirtose darbo vietose paprastai automatizuotinų užduočių dalis yra didesnė. Be to, dėl skaitmeninių technologijų daugelyje ekonomikos sektorių kuriamos naujos darbo vietos ir didėja su skaitmenine pertvarka susijusių įgūdžių paklausa;

                  (19)

                  investicijos dabar į jaunų europiečių žmogiškąjį kapitalą padės užtikrinti perspektyvią Europos socialinės rinkos ekonomiką, kurioje bus atsižvelgta į demografinius pokyčius ir tuo pačiu metu visiškai atitiks skaitmeninio amžiaus ir didėjančius darbo vietų žaliojoje ekonomikoje poreikius. Tokios investicijos yra glaudžiai susijusios su darbo rinkos reformomis, kuriomis gali būti sprendžiamos jaunimui kylančios struktūrinės problemos ir jiems gali būti suteiktos geresnės pradinės padėties galimybės. Sąjunga galės visapusiškai pasinaudoti aktyvios, novatoriškos ir kvalifikuotos darbo jėgos teikiamais privalumais, kartu išvengdama labai didelių ekonominių ir socialinių išlaidų dėl nedirbančio, nesimokančio ir mokymuose nedalyvaujančio jaunimo;

                  (20)

                  sustiprinta Jaunimo garantijų iniciatyva gali prisidėti prie galimybių jaunimui įsidarbinti skatinant jaunimo verslumą sukūrimo ir padėti pasinaudoti galimybėmis, kurias teikia skaitmeninė pertvarka ir perėjimas prie žaliosios ekonomikos. Ji gali padėti sumažinti tebesitęsiantį neigiamą didelio nuosmukio poveikį – skatinant įmones įdarbinti bedarbius jaunuolius, įskaitant jaunuolius, kurie buvo bedarbiai prieš pandemiją, ir teikiant mokymą, kuriuo būtų sudarytos palankesnės sąlygos tam, kad darbo neturinčių ir neveiklių jaunuolių įgūdžiai atitiktų reikalavimus siekiant užimti laisvas darbo vietas;

                  (21)

                  sustiprinta Jaunimo garantijų iniciatyva reikėtų užtikrinti, kad visi jaunuoliai, kurie netenka darbo arba užbaigia formalųjį mokymąsi, per keturis mėnesius gautų kokybišką darbo, tolesnio mokymosi, pameistrystės ar stažuotės pasiūlymą. Siekiant to tikslo, pagal ją jaunuoliams turėtų būti suteiktos galimybės stabiliai integruotis į darbo rinką, taip pat turėtų būti įtraukta daugiau jaunuolių, nepriklausomai nuo kliūčių, su kuriomis jie susiduria, jie turėtų būti motyvuojami, užtikrinant, kad nė vienas iš jų neliktų nuošalyje. Pagal sustiprintą Jaunimo garantijų iniciatyvą turėtų būti siekiama padėti jaunuoliams įgyti vertingos darbo patirties ir ugdytis kintančiame darbo pasaulyje reikalingus įgūdžius, visų pirma įgūdžius, susijusius su augimo sektoriumi bei skaitmenine pertvarka ir perėjimu prie žaliosios ekonomikos. Šiuo atžvilgiu svarbi yra pameistrystės kokybė. Reikia padidinti pameistrysčių pasiūlą, ypač atsigavimo etapu, ir skatinti bendrovių dalyvavimą, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos sklandesniam perėjimui į darbo rinką. Pameistrystė parengia jaunuolius paklausiam darbui ir taip suteikia jiems galimybę tvariai integruotis į darbo rinką, be kita ko, vietos lygmeniu;

                  (22)

                  pagal 2013 m. Tarybos rekomendaciją dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo valstybės narės įsipareigojo užtikrinti, kad visi jaunuoliai iki 25 m., kurie netenka darbo arba užbaigia formalųjį mokymąsi, per keturis mėnesius gautų kokybišką darbo, tolesnio mokymosi, pameistrystės ar stažuotės pasiūlymą. Išplėtus amžiaus grupę, kad būtų įtraukti 25–29 m. žmonės, pripažįstama, kad perėjimas iš švietimo sistemos į darbo rinką ir tvari integracija į darbo rinką trunka ilgiau dėl kintančio darbo pobūdžio, ilgesnių mokymosi laikotarpių ir paklausių įgūdžių. Svarbu pripažinti, kad dėl ekonomikos nuosmukio, kurį sukėlė COVID-19 pandemija, didesnė 25–29 m. žmonių dalis susidurs su nedarbu ir jiems reikės paramos. Tai taip pat atitinka valstybių narių jaunimui skirtas priemones ir programas, kurios paprastai yra prieinamos 15–29 m. jaunuoliams;

                  (23)

                  NEET nėra vienalytė grupė. Kai kurių jaunuolių atveju tai, kad jie yra NEET, gali būti daugelio įsišaknijusių nepalankių sąlygų simptomas, ir byloti apie ilgesnės trukmės nedalyvavimą visuomenės gyvenime, todėl reikalingos ilgesnės trukmės priemonės. Kai kurie jaunuoliai yra ypač pažeidžiami, pavyzdžiui, mokyklos nebaigę arba nepakankamo išsilavinimo asmenys, jų socialinė apsauga dažnai yra ribota, galimybės naudotis finansiniais ištekliais nedidelės, jie dirba mažų garantijų darbo sąlygomis arba galbūt patiria diskriminaciją. Kitų – aukštą kvalifikaciją ar nemažą ir vis dar aktualią darbo patirtį turinčių – jaunuolių atveju buvimas NEET greičiausiai yra laikinas statusas, nes jie susiduria su nedidelėmis kliūtimis patekti į darbo rinką ir nėra iš esmės pažeidžiami. Sustiprinta Jaunimo garantijų iniciatyva turėtų būti pripažinta, kad NEET reikalingas individualizuotas požiūris: kai kuriam NEET gali pakakti mažesnės aprėpties priemonių, o kitam, labiau pažeidžiamam, NEET gali prireikti intensyvesnių, ilgesnės trukmės ir išsamesnių priemonių. Priemonės turėtų būti grindžiamos lyčiai atžvalgiu požiūriu, atsižvelgiant į nacionalinių, regioninių ir vietos aplinkybių skirtumus;

                  (24)

                  daugiau nei vienas iš penkių visos Sąjungos jaunuolių neįgyja bazinių skaitmeninių įgūdžių, o žemos kvalifikacijos jaunuoliams kyla tris kartus didesnė rizika neįgyti pakankamų skaitmeninių įgūdžių, palyginti su aukštos kvalifikacijos bendraamžiais. Dėl COVID-19 pandemijos spartėjant skaitmeninei pertvarkai, skaitmeninių įgūdžių trūkumas tampa pagrindiniu veiksniu, lemiančiu jaunuolių įsidarbinamumą ir gebėjimą pasinaudoti šios pertvarkos teikiamomis galimybėmis. Tikslinis įgūdžių tobulinimas padeda jaunuoliams reaguoti į didėjančią skaitmeninių įgūdžių paklausą ir sprendžia skaitmeninės atskirties problemą;

                  (25)

                  sustiprinta Jaunimo garantijų iniciatyva turėtų apimti, kai tai laikoma tikslinga, parengiamąjį mokymą, vykdomą atsižvelgiant į individualius poreikius ir konkrečiose įgūdžių, tokių kaip skaitmeninių, žaliųjų, kalbų, verslumo ir karjeros valdymo įgūdžių, srityse prieš priimant pasiūlymą. Šis praktinis mokymas gali būti tarpinis žingsnis link visapusiško profesinio mokymo kurso, galimybė susipažinti su darbo pasauliu arba turimo išsilavinimo ar darbo patirties prieš Jaunimo garantijų pasiūlymą papildymas. Dėl trumpalaikio ir neformalaus pobūdžio toks parengiamasis mokymas, dėl kurio keturių mėnesių parengiamojo etapo trukmė neturėtų pailgėti, skiriasi nuo paties pasiūlymo;

                  (26)

                  siekiant padidinti kokybiško užimtumo, taip pat švietimo ir mokymosi galimybes bei galimybes tapti pameistriu ar stažuotis, itin svarbūs yra veiksmingas koordinavimas ir partnerystė įvairiose politikos srityse, įskaitant užimtumo, švietimo, jaunimo, lyčių lygybės ir socialinių reikalų sritis. Teikiant integruotas paslaugas (tokias kaip vieno langelio sistemos ar kitų modelių paslaugas) siūloma lengvesnė prieiga prie paslaugų ir išmokų bei prie asmeninių reikmių pritaikyti, lankstūs ir labiau reaktyvūs sprendimai jaunuoliams, kurie susiduria su įvairialypėmis patekimo į darbo rinką kliūtimis. Siekiant teikti integruotas paslaugas reikia, kad pasikeistų darbo kultūra, daugiausia dėmesio intervencinėmis priemonėmis būtų skiriama jaunuoliams ir skatinamas keitimasis geriausios praktikos idėjomis visais valdžios lygmenimis bei kuriami visų atitinkamų subjektų tinklai. Be to, reikia spręsti duomenų apsaugos klausimus, kad įvairios viešojo administravimo institucijos ir tarnybos galėtų veiksmingai ir sklandžiai bendradarbiauti;

                  (27)

                  sustiprinta Jaunimo garantijų iniciatyva turėtų būti įgyvendinama pasitelkiant paramos priemonių sistemą ir turėtų būti pritaikyta prie nacionalinių, regioninių ir vietos aplinkybių. Tokiomis sistemomis turėtų būti atsižvelgiama į skirtingas valstybių narių aplinkybes, susijusias su jaunimo nedarbo ir neveiklumo lygiu, institucine struktūra bei įvairių darbo rinkos dalyvių pajėgumais. Jomis taip pat reikėtų atsižvelgti į nevienodą viešojo biudžeto padėtį ir finansinius apribojimus skirstant išteklius, o padėtį reikėtų nuolat stebėti ir gerinti;

                  (28)

                  paramos priemonės gali būti finansuojamos Sąjungos lėšomis. 2014–2020 m. Jaunimo užimtumo iniciatyvos (toliau – JUI) biudžetas (įnašas iš Sąjungos lėšų sudaro beveik 9 mlrd. EUR) drauge su papildomomis Europos socialinio fondo (toliau – ESF) investicijomis yra vienas iš svarbiausių Sąjungos finansinių išteklių Jaunimo garantijų iniciatyvos įgyvendinimui remti. Įgyvendinant Europos ekonomikos gaivinimo planą ir priemonę „Next Generation EU“, pagal ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę bei sanglaudai ir Europos teritorijoms skirtą ekonomikos gaivinimo pagalbos iniciatyvą (toliau – REACT-EU) jaunimo užimtumo didinimo veiklai bus numatytas papildomas Sąjungos finansavimas. 2021–2027 m. finansavimo laikotarpiu tos pastangos bus papildomos „Europos socialinio fondo +“ (toliau – ESF+) lėšomis, kuriomis bus remiamos visos užimtumo, švietimo ir mokymo priemonės pagal sustiprintą Jaunimo garantijų iniciatyvą,

            REKOMENDUOJA VALSTYBĖMS NARĖMS:

                  (1)

                  užtikrinti, kad visi jaunesni nei 30 metų jaunuoliai per keturis mėnesius nuo darbo netekimo ar formaliojo mokymosi užbaigimo gautų kokybišką darbo, tolesnio mokymosi, pameistrystės ar stažuotės pasiūlymą, nenukrypstant nuo Europos socialinių teisių ramsčio 4 principo.
                  Kad būtų pateiktas pasiūlymas pagal Jaunimo garantijų iniciatyvą, tas jaunuolis pirmiausia turėtų užsiregistruoti Jaunimo garantijų iniciatyvos paslaugų teikėjo įstaigoje. Jaunimo garantijų sistemos turėtų būti grindžiamos toliau išdėstytomis gairėmis, suskirstytomis pagal keturis etapus (atitinkamai nustatymo, informavimo, pasirengimo ir pasiūlymo), o jas rengiant turėtų būti atsižvelgiama į nacionalines, regionines ir vietos aplinkybes, atkreipiant dėmesį į jaunuolių, kuriems jos skirtos, lytį ir įvairovę:

         Nustatymas

         Tikslinės grupės, prieinamų paslaugų ir įgūdžių poreikio nustatymas

                  (2)

                  stiprinti tikslinės grupės nustatymą, kad būtų galima geriau suprasti NEET įvairovę ir kokios pritaikytos paramos jam gali reikėti, įskaitant NEET, kuriam neigiamą poveikį padarė ekonomikos nuosmukis;

                  (3)

                  nustatyti paslaugas, kurias būtų galima teikti atsižvelgiant į skirtingus paramos poreikius, naudoti nacionalines įgūdžių prognozes kartu su turimomis vietos įgūdžių prognozėmis (grindžiamomis, pavyzdžiui, darbo rinkos stebėsena remiantis didžiaisiais duomenimis) siekiant nustatyti paklausius įgūdžius darbo rinkoje, itin daug dėmesio skiriant regioniniams darbo rinkos ypatumams ir kliūtims, su kuriomis susiduria kaimo, atokiose vietovėse ar nepalankių sąlygų miesto vietovėse gyvenantys jaunuoliai;

         Sąlygų prevencijai sudarymas pasitelkiant sekimo ir ankstyvojo perspėjimo sistemas

                  (4)

                  didinti ankstyvojo perspėjimo sistemų ir sekimo pajėgumus, skirtus nustatyti asmenis, kuriems kyla pavojus tapti NEET, kartu padedant užkirsti kelią pasitraukimui iš švietimo ir mokymo sistemų (pavyzdžiui, vykdant profesinį orientavimą mokyklose, užtikrinant lankstesnes mokymosi trajektorijas ir daugiau mokymosi darbo vietoje galimybių), bendradarbiaujant su švietimo sektoriumi, tėvais ar teisėtais globėjais ir vietos bendruomenėmis bei įtraukiant jaunimo reikalų, socialines, sveikatos ir užimtumo tarnybas;

         Informavimas

         Informuotumo didinimas ir komunikacijos nukreipimas į tikslines grupes

                  (5)

                  informuotumo didinimo tikslais naudoti modernius jaunimui palankius bei vietos informavimo kanalus ir informavimo struktūras pasinaudojant skaitmeninėmis ir neskaitmeninėmis galimybėmis, kartu užtikrinant jaunuolių, jaunimo darbuotojų ir vietos jaunimo organizacijų, šeimų ir tėvų asociacijų dalyvavimą;

                  (6)

                  visai komunikacijai naudoti vizualiai atpažįstamą stilių, parengtą, kai aktualu, remiantis Komisijos pateiktomis gairėmis, kartu užtikrinant prieinamą ir lengvai suprantamą informaciją apie turimą visų rūšių paramą, pavyzdžiui, pateikiant informaciją viename interneto portale šalies kalba (-omis). Komunikuojant turėtų būti vengiama visų stereotipų;

         Geresnis pažeidžiamų grupių informavimas

                  (7)

                  skirti daugiau dėmesio NEET (visų pirma priklausančiam pažeidžiamoms grupėms, įskaitant neįgaliuosius ir įvairialypių problemų turinčius asmenis) pasitelkiant specialiai parengtus paslaugų teikėjus ir papildomas strategijas, pavyzdžiui, darbą su jaunimu, jaunuosius „ambasadorius“ ir bendradarbiavimą su partneriais, kurie palaiko ryšius su konkrečioms grupėms priklausančiais jaunuoliais. Sunkiausiai pasiekiamo NEET atveju išnagrinėti galimybę derinti veiksmus su išmokų skyrimu ir mobiliųjų punktų naudojimu;

         Pasirengimas

         Profiliavimo priemonių naudojimas rengiant individualizuotus veiksmų planus

                  (8)

                  tobulinti profiliavimo ir atrankos priemones ir praktiką siekiant suderinti poreikius ir jų tenkinimo priemones, taikant daugiamatį lyčiai atžvalgų profiliavimo ir atrankos metodą, kuriuo atsižvelgiama į atitinkamo jaunuolio pageidavimus ir motyvaciją, įgūdžius ir ankstesnę darbo patirtį, kliūtis bei nepalankias sąlygas, įskaitant nedarbo ar neveiklumo priežastis arba nepalankias sąlygas, susijusias su jo gyvenamąją vieta kaimo, atokiose ir nepalankių sąlygų miesto vietovėse;

                  (9)

                  užtikrinti, kad būtų stiprinamas konsultavimo procesas valstybinėse užimtumo tarnybose ir kad Jaunimo garantijų iniciatyvos paslaugų teikėjai turėtų pakankamus personalo pajėgumus, įskaitant specialiai parengtus darbuotojus, kurie taikytų ir tobulintų profiliavimo ir atrankos priemones bei rengtų individualizuotus veiksmų planus, kuriuose būtų atsižvelgiama į asmenį orientuotus poreikius ir jų tenkinimo priemones;

         Konsultavimo, orientavimo ir mentorystės paslaugų teikimas

                  (10)

                  parengiamuoju etapu pagerinti į asmenį orientuoto konsultavimo, orientavimo ir mentorystės paslaugas, kurias teiktų parengti konsultantai ir kuriomis būtų tenkinami atitinkamo asmens poreikiai, skiriant pakankamai dėmesio šališkumui dėl lyties ir kitų formų diskriminacijai. Paruošti NEET darbui, kurio pobūdis kinta, ir mokymosi visą gyvenimą reikalavimams teikiant jam konsultacijas karjeros klausimais ar paramą verslumui, kartu pasitelkiant tokias priemones, kaip individuali parama, motyvacijos skatinimas, palaikymas arba tarpusavio parama NEET;

                  (11)

                  numatyti labiau holistinį požiūrį į konsultavimą, orientavimą ir mentorystę nukreipiant jaunuolius pas partnerius (pvz., į švietimo ir mokymo įstaigas, pas socialinius partnerius ir į jaunimo organizacijas, taip pat į darbo su jaunimu, sveikatos ir socialines tarnybas), kurie gali padėti motyvuoti ir paremti tuos jaunuolius įveikiant kitas kliūtis užimtumui;

         Skaitmeninių įgūdžių gerinimas pasitelkiant parengiamąjį mokymą

                  (12)

                  įvertinti viso Jaunimo garantijų iniciatyvoje užsiregistravusio NEET skaitmeninius įgūdžius, pavyzdžiui, naudojant Europos skaitmeninės kompetencijos programą („DigComp“) ir turimas vertinimo ir įsivertinimo priemones, užtikrinant, kad remiantis nustatytais trūkumais visiems jaunuoliams, kuriems reikia specialaus parengiamojo mokymo, būtų siūlomas toks mokymas siekiant gerinti jų skaitmeninius įgūdžius;

                  (13)

                  užtikrinti parengiamojo mokymosi etapu vykusio neformaliojo ir savaiminio mokymosi rezultatų patvirtinimą ir pripažinimą naudojantis švietimo ir mokymo sistemose įdiegtomis patvirtinimo priemonėmis, naudojantis esamomis priemonėmis, tokiomis kaip Europass, sudarant sąlygas taikyti labiau modulinį kvalifikacijų kaupimo metodą, gerinant mokymosi rezultatus ir tobulinant pripažinimą;

         Kitų svarbių įgūdžių vertinimas, gerinimas ir patvirtinimas

                  (14)

                  užtikrinti, kad parengiamuoju etapu būtų sudarytos palankesnės sąlygos kvalifikacijos kėlimui ir perkvalifikavimui, kai tai laikoma tikslinga, orientuojantis į skaitmeninius, žaliuosius, kalbų, verslumo ir karjeros valdymo įgūdžius, naudojant esamas kompetencijos sistemas, (įsi)vertinimo ir įsivertinimo priemones bei patvirtinimo priemones, siekiant padėti jaunuoliams išnaudoti augančiuose sektoriuose atsiveriančias galimybes ir paruošti juos kintančios darbo rinkos poreikiams;

         Pasiūlymas

         Užimtumo ir startuolių skatinimo priemonių įgyvendinimo rezultatų užtikrinimas

                  (15)

                  taikyti tikslines ir kruopščiai parengtas užimtumo skatinimo priemones – tokias kaip darbo užmokesčio subsidijas, įdarbinimo skatinimo išmokas („bonusus“), socialinio draudimo įmokų mažinimą, mokesčių kreditus ar neįgalumo išmokas – ir startuolių skatinimo priemones siekiant suteikti kokybiškų galimybių tvariai jaunuolių integracijai į darbo rinką; kai tikslinga, pasiūlymai, kuriais skatinama jaunuolių savarankiška veikla, turėtų būti susieti su išsamiu mokymu ir visapusiškomis konsultacijomis verslumo srityje;

         Pasiūlymo derinimas su esamais standartais siekiant užtikrinti kokybę ir lygybę

                  (16)

                  derinti užimtumo pasiūlymus su atitinkamais Europos socialinių teisių ramsčio principais, užtikrinant vienodą požiūrį į moteris ir vyrus bei vienodas jų galimybes visose srityse ir teisę į teisingas darbo sąlygas, galimybę naudotis socialine apsauga ir mokytis, pagrįstos trukmės bandomuosius laikotarpius bei draudimą piktnaudžiauti netipinėmis darbo sutartimis;

                  (17)

                  padėti jaunuoliams grįžti į švietimo ir mokymo sistemą įvairinant tęstinio švietimo pasiūlymą (pavyzdžiui, siūlant lanksčias mokymosi trajektorijas, mokymąsi darbo vietoje, parengiamąsias programas ir „antros galimybės“ programas), užtikrinant, kai tikslinga, neformaliojo mokymosi ir savišvietos rezultatų patvirtinimą;

                  (18)

                  intensyviau remti kokybiškas pameistrystės programas ir užtikrinti, kad pasiūlymai atitiktų kokybiškos ir veiksmingos pameistrystės europinėje sistemoje nustatytus minimaliuosius standartus;

                  (19)

                  užtikrinti, kad stažuočių pasiūlymai atitiktų stažuočių kokybės sistemoje nustatytus minimaliuosius standartus;

         Paramos po pasiūlymo priėmimo teikimas ir grįžtamojo ryšio įgyvendinimas

                  (20)

                  išplėsti po pasiūlymo priėmimo teikiamą nuolatinę paramą jaunuoliams siekiant padėti jiems susitvarkyti su naujomis aplinkybėmis ir prireikus pritaikyti individualizuotus veiksmų planus, remiantis po pasiūlymo priėmimo gauta grįžtamąja informacija, siekiant užtikrinti, kad pateiktas pasiūlymas būtų kokybiškas ir užkirsti kelią tam, kad jaunuoliai vėl taptų NEET;

         Kompleksinės galimybių sudarymo priemonės

         Partnerysčių mobilizavimas

                  (21)

                  visais valdžios lygmenimis stiprinti Jaunimo garantijų iniciatyvos paslaugų teikėjų ir atitinkamų suinteresuotųjų subjektų, tokių kaip darbdavių, švietimo ir mokymo įstaigų, socialinių partnerių, su jaunimu dirbančių tarnybų, solidarumo ir pilietinės veiklos vykdytojų, jaunimo organizacijų ir kitų pilietinės visuomenės organizacijų, partnerystę; propaguoti Jaunimo garantijų iniciatyvos paslaugų teikėjų ir kitų socialinių paslaugų, pavyzdžiui, vaikų priežiūros, sveikatos priežiūros, reabilitacijos, socialinio būsto ir prieigos paslaugų, teikėjų bendradarbiavimo protokolus;

                  (22)

                  skatinti toliau plėtoti integruotų paslaugų modelius, tokius kaip vieno langelio sistemų, bendro bylų valdymo ar tarpdisciplininių grupių modelius, kuriais stiprinama partnerystė ir sudaromos sąlygos veikti vienam bendram jaunimui skirtam informaciniam punktui;

         Duomenų rinkimo tobulinimas ir sistemų stebėsena

                  (23)

                  dėti daugiau pastangų, kad būtų praturtinti su tolesniais veiksmais susiję duomenys stiprinant sistemas, kad būtų galima stebėti jaunuolius jiems priėmus pasiūlymą siekiant stebėti ilgalaikę tvarią integraciją į darbo rinką;

                  (24)

                  laikantis duomenų apsaugos taisyklių skatinti platesnį dalijimąsi sekimo, profiliavimo ir tolesnių veiksmų duomenimis su Jaunimo garantijų iniciatyvos partneriais siekiant pagerinti teikiamą paramą, kuri yra itin svarbi užtikrinant pažeidžiamam NEET skirtų priemonių sėkmę;

         Visiškas ir optimalus lėšų panaudojimas

                  (25)

                  skirti pakankamai nacionalinių išteklių politikos priemonių pagal sustiprintą Jaunimo garantijų iniciatyvą įgyvendinimui, užtikrinant, kad jos būtų itin tikslingai nukreiptos į konkrečių jaunuolių, visų pirma priklausančių labiausiai pažeidžiamoms grupėms, individualius poreikius;

                  (26)

                  visapusiškai ir optimaliai naudoti dabartines Sąjungos sanglaudos politikos priemones, visų pirma JUI, ESF ir Europos regioninės plėtros fondą (toliau – ERPF) (2014–2020 m.), ir sutelkti didelę papildomų lėšų, teikiamų pagal REACT-EU, iš ESF+ ir ERPF (2021–2027 m.), dalį siekiant remti jaunimo užimtumą, švietimą ir mokymą, užkirsti kelią jaunuolių nedarbui ir neveiklumui bei įgyvendinti atitinkamas politikos reformas;

                  (27)

                  išnaudoti potencialą papildyti nacionalines finansavimo pastangas kitais Sąjungos finansavimo šaltiniais, kurie galėtų prisidėti prie sustiprintos Jaunimo garantijų iniciatyvos įgyvendinimo, visų pirma ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemone, Europos žemės ūkio fondu kaimo plėtrai (EŽŪFKP), programa „InvestEU“, Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondu (PMIF), programa „Erasmus+“ bei techninės paramos priemone;

            PALANKIAI VERTINA KOMISIJOS KETINIMĄ:

         Tobulinti duomenų rinkimą ir vykdyti sistemų stebėseną

                  (28)

                  toliau remti kiekybinę Jaunimo garantijų sistemų stebėseną remiantis bendrai sutarta rodiklių sistema, siūlant korekcijas, kai tikslinga, atsižvelgiant į šią rekomendaciją;

                  (29)

                  nuo 2022 m. didinti NEET tikslinės grupės vertinimo išsamumą pasinaudojant tuo, kad Reglamentu (ES) 2019/1700 buvo patobulintas ES darbo jėgos tyrimas;

         Stebėti įgyvendinimą

                  (30)

                  stebėti, kaip pagal šią rekomendaciją įgyvendinamos Jaunimo garantijų sistemos, Užimtumo komitetui (toliau – EMCO) vykdant daugiašalę priežiūrą Europos semestro sistemoje;

                  (31)

                  reguliariai kartu su valstybėmis narėmis dalyvauti su Europos semestru susijusioje veikloje siekiant užtikrinti, kad būtų stebimos nuolatinės investicijos nacionaliniu lygmeniu į jaunimo užimtumo politiką ir programas; kai tikslinga, valstybėms narėms teikti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas remiantis valstybių narių užimtumo politikos gairėmis;

                  (32)

                  EMCO teikti reguliarias ataskaitas dėl pokyčių, susijusių su Jaunimo garantijų sistemų įgyvendinimu ir rezultatais;

         Didinti informuotumą ir nukreipti komunikaciją į tikslines grupes

                  (33)

                  stiprinti paramą valstybių narių veiklai informuotumo didinimo srityje ir komunikacijos pastangoms bei gerinti valstybių narių rezultatų ir gerosios patirties pavyzdžių sklaidą tarp valstybių narių, be kita ko, per Europos valstybinių užimtumo tarnybų tinklą.

            2013 m. balandžio 22 d. Tarybos rekomendacija dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo pakeičiama šia rekomendacija.

         Priimta Briuselyje 2020 m. spalio 30 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            M. ROTH

         (1)  2019 m. liepos 8 d. Tarybos sprendimas (ES) 2019/1181 dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 185, 2019 7 11, p. 44).

         (2)  OL C 398, 2012 12 22, p. 1.

         (3)  OL C 484, 2016 12 24, p. 1.

         (4)  OL C 189, 2018 6 4, p. 1.

         (5)  OL C 88, 2014 3 27, p. 1.

         (6)  OL C 153, 2018 5 2, p. 1.

         (7)  2019 m. spalio 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2019/1700, kuriuo nustatoma bendra Europos statistikos, susijusios su asmenimis ir namų ūkiais ir pagrįstos iš imčių surinktais individualaus lygmens duomenimis, sistema, iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (EB) Nr. 808/2004, (EB) Nr. 452/2008 ir (EB) Nr. 1338/2008 ir panaikinami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1177/2003 ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 577/98 (OL L 261I, 2019 10 14, p. 1).

         (8)  OL C 120, 2013 4 26, p. 1.


title: Tarybos rekomendacija (ES) 2021/1085 2021 m. liepos 1 d. kuria iš dalies keičiama Rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo

text:
                  2021 7 2

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 235/27

         TARYBOS REKOMENDACIJA (ES) 2021/1085
         2021 m. liepos 1 d.
         kuria iš dalies keičiama Rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo
         EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
         atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 77 straipsnio 2 dalies b ir e punktus ir 292 straipsnio pirmą ir antrą sakinius,
         kadangi:

                     (1)

                     2020 m. birželio 30 d. Taryba priėmė Rekomendaciją dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo (1) (toliau – Tarybos rekomendacija);

                     (2)

                     nuo tada Taryba priėmė rekomendacijas (ES) 2020/1052 (2), (ES) 2020/1144 (3), (ES) 2020/1186 (4), (ES) 2020/1551 (5), (ES) 2020/2169 (6), (ES) 2021/89 (7), (ES) 2021/132 (8), (ES) 2021/767 (9), (ES) 2021/892 (10) ir (ES) 2021/992 (11), kuriomis iš dalies keičiama Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo;

                     (3)

                     2021 m. gegužės 20 d. Taryba priėmė Rekomendaciją (ES) 2021/816, kuria iš dalies pakeitė Tarybos rekomendaciją (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo (12), atnaujindama kriterijus, pagal kuriuos vertinama, ar nebūtinos kelionės iš trečiųjų šalių yra saugios ir turėtų būti leidžiamos;

                     (4)

                     Tarybos rekomendacijoje nustatyta, kad valstybės narės turėtų nuo 2020 m. liepos 1 d. koordinuotai laipsniškai panaikinti laikiną nebūtinų kelionių į ES apribojimą tos Tarybos rekomendacijos I priede išvardytų trečiųjų šalių gyventojų atžvilgiu. Taryba, glaudžiai konsultuodamasi su Komisija ir atitinkamomis ES agentūromis bei tarnybomis, kas dvi savaites turėtų peržiūrėti ir prireikus atnaujinti I priede nurodytų trečiųjų šalių sąrašą remdamasi bendru įvertinimu, grindžiamu Tarybos rekomendacijoje nurodyta metodika, kriterijais ir informacija;

                     (5)

                     nuo to laiko Taryboje, glaudžiai konsultuojantis su Komisija ir atitinkamomis ES agentūromis bei tarnybomis, vyko diskusijos dėl Tarybos rekomendacijos su pakeitimais, padarytais Rekomendacija (ES) 2021/816, I priede pateikto trečiųjų šalių sąrašo peržiūros, taikant Tarybos rekomendacijoje nustatytus kriterijus bei metodiką. Atsižvelgiant į šių diskusijų rezultatus, I priede pateiktas trečiųjų šalių sąrašas turėtų būti iš dalies pakeistas. Konkrečiai, į sąrašą turėtų būti įtraukta Armėnija, Azerbaidžanas, Bosnija ir Hercegovina, Brunėjaus Darusalamas, Kanada, Jordanija, Juodkalnija, Kataras, Moldovos Respublika ir Saudo Arabija, taip pat Kosovas (*), jį įrašant į darinių ir teritorinių valdų, bent vienos valstybės narės nepripažintų kaip valstybės, kategoriją;

                     (6)

                     sienų kontrole yra suinteresuota ne tik valstybė narė, prie kurios išorės sienų ji vykdoma, bet ir visos valstybės narės, kurios vidaus sienų kontrolę yra panaikinusios. Todėl valstybės narės turėtų užtikrinti, kad priemonės, kurių imtasi prie išorės sienų, būtų koordinuojamos siekiant užtikrinti tinkamą Šengeno erdvės veikimą. Tuo tikslu valstybės narės nuo 2021 m. liepos 1 d. turėtų koordinuotai toliau naikinti laikiną nebūtinų kelionių į ES apribojimą Tarybos rekomendacijos su pakeitimais, padarytais šia rekomendacija, I priede išvardytų trečiųjų šalių, ypatingųjų administracinių regionų ir kitų darinių bei teritorinių valdų gyventojų atžvilgiu;

                     (7)

                     pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir SESV pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šią rekomendaciją ir ji nėra jai privaloma ar taikoma. Kadangi ši rekomendacija grindžiama Šengeno acquis, Danija, remdamasi to protokolo 4 straipsniu, per šešis mėnesius po to, kai Taryba nusprendžia dėl šios rekomendacijos, turi nuspręsti, ar ją įgyvendins;

                     (8)

                     šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Airija nedalyvauja pagal Tarybos sprendimą 2002/192/EB (13). Todėl Airija nedalyvauja priimant šią rekomendaciją ir ji nėra jai privaloma ar taikoma;

                     (9)

                     Islandijos ir Norvegijos atžvilgiu šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip tai suprantama Europos Sąjungos Tarybos ir Islandijos Respublikos bei Norvegijos Karalystės susitarime dėl pastarųjų asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis, kurios patenka į Tarybos sprendimo 1999/437/EB (14) 1 straipsnio A punkte nurodytą sritį;

                     (10)

                     Šveicarijos atžvilgiu šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip tai suprantama Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarime dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis, kurios patenka į Sprendimo 1999/437/EB (15) 1 straipsnio A punkte nurodytą sritį, minėtą sprendimą taikant kartu su Tarybos sprendimo 2008/146/EB (16) 3 straipsniu;

                     (11)

                     Lichtenšteino atžvilgiu šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip tai suprantama Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės protokole dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis, kurios patenka į Sprendimo 1999/437/EB (17) 1 straipsnio A punkte nurodytą sritį, minėtą sprendimą taikant kartu su Sprendimo 2011/350/ES (18) 3 straipsniu,

               PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
         Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo su pakeitimais, padarytais rekomendacijomis (ES) 2020/1052, (ES) 2020/1144, (ES) 2020/1186, (ES) 2020/1551, (ES) 2020/2169, (ES) 2021/89, (ES) 2021/132, (ES) 2021/767, (ES) 2021/816, (ES) 2021/892 ir (ES) 2021/992, iš dalies keičiama taip:

                     1)

                     Tarybos rekomendacijos 1 punkto pirma pastraipa pakeičiama taip:

                                 „1.

                                 Nuo 2021 m. liepos 1 d. valstybės narės turėtų koordinuotai laipsniškai panaikinti laikiną nebūtinų kelionių į ES apribojimą I priede išvardytų trečiųjų šalių gyventojų atžvilgiu.“;

                     2)

                     rekomendacijos I priedas pakeičiamas taip:

                           „I PRIEDAS
                           Trečiosios šalys, ypatingieji administraciniai regionai ir kiti dariniai bei teritorinės valdos, kurių gyventojams laikinas išorės sienų kirtimo apribojimas nebūtinų kelionių į ES tikslais turėtų būti netaikomas:
                           I.   VALSTYBĖS

                                       1.

                                       ALBANIJA

                                       2.

                                       ARMĖNIJA

                                       3.

                                       AUSTRALIJA

                                       4.

                                       AZERBAIDŽANAS

                                       5.

                                       BOSNIJA IR HERCEGOVINA

                                       6.

                                       BRUNĖJAUS DARUSALAMAS

                                       7.

                                       KANADA

                                       8.

                                       IZRAELIS

                                       9.

                                       JAPONIJA

                                       10.

                                       JORDANIJA

                                       11.

                                       LIBANAS

                                       12.

                                       JUODKALNIJA

                                       13.

                                       NAUJOJI ZELANDIJA

                                       14.

                                       KATARAS

                                       15.

                                       MOLDOVOS RESPUBLIKA

                                       16.

                                       ŠIAURĖS MAKEDONIJOS RESPUBLIKA

                                       17.

                                       RUANDA

                                       18.

                                       SAUDO ARABIJA

                                       19.

                                       SERBIJA

                                       20.

                                       SINGAPŪRAS

                                       21.

                                       PIETŲ KORĖJA

                                       22.

                                       TAILANDAS

                                       23.

                                       JUNGTINĖS AMERIKOS VALSTIJOS

                                       24.

                                       KINIJA (*1)

                                 II.   KINIJOS LIAUDIES RESPUBLIKOS YPATINGIEJI ADMINISTRACINIAI REGIONAI

                                       YAR Honkongas

                                       YAR Makao

                                 III.   DARINIAI IR TERITORINĖS VALDOS, BENT VIENOS VALSTYBĖS NARĖS NEPRIPAŽINTI KAIP VALSTYBĖS

                                       Kosovas (*)

                                       Taivanas

                        (*1)  Su sąlyga, kad bus patvirtinta, jog tai bus daroma abipusiškai."

                        (*)  Šis pavadinimas nekeičia pozicijų dėl statuso ir atitinka JT ST rezoliuciją 1244 (1999) bei Tarptautinio Teisingumo Teismo nuomonę dėl Kosovo nepriklausomybės deklaracijos."

            Priimta Briuselyje 2021 m. liepos 1 d.

                  Tarybos vardu

                  Pirmininkas

               G. DOVŽAN

            (1)  OL L 208 I, 2020 7 1, p. 1.

            (2)  OL L 230, 2020 7 17, p. 26.

            (3)  OL L 248, 2020 7 31, p. 26.

            (4)  OL L 261, 2020 8 11, p. 83.

            (5)  OL L 354, 2020 10 26, p. 19.

            (6)  OL L 431, 2020 12 21, p. 75.

            (7)  OL L 33, 2021 1 29, p. 1.

            (8)  OL L 41, 2021 2 4, p. 1.

            (9)  OL L 165 I, 2021 5 11, p. 66.

            (10)  OL L 198, 2021 6 4, p. 1.

            (11)  OL L 221, 2021 6 21, p. 12.

            (12)  OL L 182, 2021 5 21, p. 1.

            (*)  Šis pavadinimas nekeičia pozicijų dėl statuso ir atitinka JT ST rezoliuciją 1244 (1999) bei Tarptautinio Teisingumo Teismo nuomonę dėl Kosovo nepriklausomybės deklaracijos.

            (13)  2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimas 2002/192/EB dėl Airijos prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas (OL L 64, 2002 3 7, p. 20).

            (14)  OL L 176, 1999 7 10, p. 31.

            (15)  OL L 53, 2008 2 27, p. 52.

            (16)  2008 m. sausio 28 d. Tarybos sprendimas 2008/146/EB dėl Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis sudarymo Europos bendrijos vardu (OL L 53, 2008 2 27, p. 1).

            (17)  OL L 160, 2011 6 18, p. 21.

            (18)  2011 m. kovo 7 d. Tarybos sprendimas 2011/350/ES dėl Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės protokolo dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis sudarymo Europos Sąjungos vardu, kiek tai susiję su patikrinimų prie vidaus sienų panaikinimu ir asmenų judėjimu (OL L 160, 2011 6 18, p. 19).


title: Europos Centrinio Banko rekomendacija 2020 m. rugpjūčio 7 d. skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Suomen Pankki išorės auditoriaus (ECB/2020/37) 2020/C 268/01

text:
               14.8.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 268/1

      EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
      2020 m. rugpjūčio 7 d.
      skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Suomen Pankki išorės auditoriaus (ECB/2020/37)
      (2020/C 268/01)
      EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
      atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
      kadangi:

                  (1)

                  Europos Centrinio Banko (ECB) ir valstybių narių, kurių valiuta yra euro, nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba;

                  (2)

                  dabartinio Suomen Pankki išorės auditoriaus PricewaterhouseCoopers Oy įgaliojimai baigėsi po 2019 finansinių metų audito. Todėl būtina paskirti išorės auditorių nuo 2020 finansinių metų;

                  (3)

                     Suomen Pankki išorės auditoriumi 2020–2025 finansiniams metams pasirinko KPMG Oy Ab,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
      rekomenduojama KPMG Oy Ab skirti Suomen Pankki išorės auditoriumi 2020–2025 finansiniams metams.

         Priimta Frankfurte prie Maino 2020 m. rugpjūčio 7 d.

               ECB Pirmininkė

            Christine LAGARDE


title: Tarybos rekomendacija 2021 m. liepos 13 d. dėl euro zonos ekonominės politikos 2021/C 283/01

text:
               2021 7 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 283/1

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2021 m. liepos 13 d.
      dėl euro zonos ekonominės politikos
      (2021/C 283/01)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 136 straipsnį kartu su 121 straipsnio 2 dalimi,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  dėl COVID-19 pandemijos sukeltos krizės 2020 m. pirmą pusmetį euro zonos ekonomika patyrė staigų ir gilų nuosmukį. Nepaisant to, kad trečiąjį 2020 m. ketvirtį atšaukus viruso plitimo valdymo priemones ekonomika ženkliai atsigavo, padidėjus COVID-19 plitimui ir2020 m. ketvirtąjį ketvirtį pradėjus taikyti naujas viruso plitimo valdymo priemones, dar labiau padidėjo neapibrėžtumas ir paaiškėjo, kad užsitęsusi sveikatos krizė euro zonos ekonomikai vis dar kelia grėsmę. COVID-19 krizė sukėlė įvairių didelių pasiūlos ir paklausos sukrėtimų, dėl to, remiantis Komisijos tarnybų 2020 m. rudens ekonomine prognoze, 2020 m. bendrasis vidaus produktas (BVP) turėtų sumažėti 7,8 %. Atitinkamai numatoma, kad 2021 m. ekonomika atsigaus lėčiau, nei tikėtasi anksčiau, ir 2020 m. susidaręs didelis, maždaug –7,0 % potencialiojo euro zonos BVP dydžio, gamybos apimties atotrūkis iki 2021 m. pabaigos neišnyks. Vyrauja didelis neapibrėžtumas dėl ekonominės perspektyvos, susijęs su COVID-19 pandemijos raida ir ekonominės veiklos vykdytojų elgesio pokyčiais. Atsverti kai kuriuos neigiamus paklausos ir pasiūlos sukrėtimo padarinius ir stabilizuoti rinkas labai padėjo skubūs nacionalinio ir Sąjungos lygmens veiksmai, be kita ko, Europos Vadovų Tarybos pasiektas susitarimas dėl gaivinimo priemonės „Next Generation EU“ . Smarkiai nukentėjo ir privatus vartojimas, ir investicijos, o tai savo ruožtu turėjo neigiamos įtakos kainoms ir darbo užmokesčiui. Septynerius metus gerėjusi darbo rinkos perspektyva taip pat pablogėjo. Nedarbo didėjimą iki šiol švelnino sėkmingas plataus užmojo politikos priemonių įgyvendinimas visose valstybėse narėse, pavyzdžiui, sutrumpinto darbo laiko tvarka ir kita paramos politika, kuria siekiama išvengti masinio atleidimo iš darbo ir didelio pajamų praradimo, ir susijęs bendro dirbtų valandų skaičiaus sumažėjimas, taip pat sumažėjęs aktyvumo lygis;

                  (2)

                  dėl COVID-19 krizės didėja euro zonos valstybių narių ekonominiai skirtumai. Šiuos skirtumus lemia keli veiksniai, įskaitant: COVID-19 sukelto sukrėtimo intensyvumą ir trukmę; sektorių, kuriuose daug kontaktų su klientais, pavyzdžiui, turizmo, verslo kelionių ir apgyvendinimo bei maitinimo paslaugų, santykinį dydį bei svarbą ekonomikai ir turimų fiskalinio manevravimo galimybių skirtumus. Tie skirtumai daro poveikį pasitikėjimui, investicijoms ir augimo perspektyvoms, taip pat regioniniams skirtumams, kurie jau egzistavo iki COVID-19 krizės, bet kurie dabar gali dar paaštrėti. Ilguoju laikotarpiu dabartinė krizė galėtų turėti ilgalaikį neigiamą poveikį potencialiajam augimui ir pajamų skirtumams dėl mažesnio tiek materialiojo, tiek nematerialiojo žmogiškojo ir fizinio kapitalo. Tas galimas neigiamas poveikis galėtų lemti dar mažesnį darbo našumo ir pajamų augimą ir didesnę nelygybę;

                  (3)

                  greita ir ryžtinga Sąjungos reakcija, įskaitant priemonę „Next Generation EU“, kuri apima Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2021/241 (3) įsteigtą Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę (EGADP), padidino rinkos pasitikėjimą ir parodė valstybių narių solidarumą ir tikslo vienybę koordinuojant pastangas atgaivinti ekonomikos augimą ir didinti ekonominį ir socialinį atsparumą. Per labai trumpą laiką susitarta dėl kelių naujų Sąjungai ir euro zonai skirtų priemonių. Tomis priemonėmis jau užtikrinama apsauga darbuotojams pagal Europos laikinos paramos priemonę nedarbo rizikai dėl ekstremaliosios situacijos mažinti (SURE), įsteigtą Tarybos reglamentu (ES) 2020/672 (4), įmonėms pagal Europos investicijų banko visos Europos garantijų fondo programą ir valstybėms narėms, siekiant remti vidaus finansavimą tiesioginėms ir netiesioginėms sveikatos priežiūros, gydymo ir prevencijos išlaidoms, susijusioms su COVID 19 krize, pagal 2020 m gegužės 15 d. Europos stabilumo mechanizmo Valdytojų tarybos priimtą Europos stabilumo mechanizmo paramos kovai su pandemijos krize priemonę. Sąjungos atsakomosios politikos priemonės taip pat apėmė Stabilumo ir augimo pakte nustatytos bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos taikymą ir laikinąją sistemą, kad būtų galima pasinaudoti lankstumu pagal Sąjungos valstybės pagalbos taisykles. Išplėstinė atsako į koronaviruso grėsmę investicijų iniciatyva pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2020/460 (5) ir Atsako į koronaviruso grėsmę investicijų iniciatyva PLUS pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2020/558 (6) sanglaudos politikos lėšas nukreipė ten, kur jų labiausiai reikia;

                  (4)

                  tinkamai parengtos politikos įgyvendinimas pasinaudojant „Next Generation EU“ priemone ir jos pagrindine Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemone suteiks valstybėms narėms naują postūmį pradėti augimą skatinančias reformas ir didinti investicijų lygį bei kokybę, siekiant atsparumo bei žaliosios ir skaitmeninės pertvarkos tikslų. Tas įgyvendinimas turėtų prisidėti prie žmogiškojo kapitalo didinimo ir padėti darbuotojams sėkmingai pakeisti darbą – kartu su sanglaudos politikos lėšomis tai bus labai svarbu siekiant užtikrinti sanglaudą, kelti užimtumą ir našumą, ir didinti ekonominį bei socialinį atsparumą. Svarbiausi yra Sąjungos augimo tikslai ir nacionaliniai struktūriniai uždaviniai, įskaitant tuos, kurie nustatyti 2019 ir 2020 m. konkrečioms šalims skirtose rekomendacijose. 2020 m. rugsėjo 17 d. Komisijos komunikate nustatytoje 2021 m. metinėje tvaraus augimo strategijoje, kuria remiami šie tikslai, siūlomos septynios pavyzdinės iniciatyvos: 1) pagreitinimas, 2) renovacija, 3) įkrovimas ir degalų papildymas, 4) ryšys, 5) modernizavimas, 6) plėtra, 7) persikvalifikavimas ir įgūdžių tobulinimas. Šios pavyzdinių iniciatyvų sritys – bendri iššūkiai, kuriems įveikti būtinos koordinuotos investicijos ir reformos. Valstybės narės raginamos kreipti investicijas, įgyvendinti reformas ir toliau integruoti savo vertės grandines šių pavyzdinių iniciatyvų srityse. Reglamente (ES) 2021/241 nustatyta, kad euro zonos valstybių narių ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planai turi atitikti Tarybos rekomendacijoje dėl euro zonos ekonominės politikos nustatytus uždavinius ir prioritetus. Vertinant ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planus reikėtų atsižvelgti į tokią atitiktį;

                  (5)

                  siekiant sušvelninti COVID-19 pandemijos poveikį, euro zonai reikia remiamojo pobūdžio, koordinuoto, visapusiško ir nuoseklaus ekonominės politikos priemonių derinio, kuris visapusiškai atitiktų Sutartyje nustatytas apsaugos priemones, susijusias su atitinkamomis institucijomis. Tikslas – apriboti bet kokį neigiamą ilgalaikį poveikį darbo rinkai, sumažinti didelius ekonominius ir socialinius skirtumus, šalinti disbalansą ir kitą makroekonomiškai reikšmingą riziką ir apskritai išvengti neigiamų pasekmių potencialiam augimui ir kainų stabilumui bei užtikrinti tvarius viešuosius finansus vidutiniu laikotarpiu. Siekiant užtikrinti remiamojo pobūdžio bendrą euro zonos politikos kryptį, būtina užtikrinti trijų pagrindinių euro zonos politikos priemonių aspektų: piniginio, fiskalinio ir struktūrinio, tarpusavio nuoseklumą, o kartu ir finansinį stabilumą;

                  (6)

                  išlaikyti pinigų politikos poveikio kanalus ir užtikrinti vidutinio laikotarpio kainų stabilumą siekiama laiku imantis Europos Centrinio Banko (ECB) pinigų politikos intervencinių priemonių. ECB paskelbė apie didelį viešojo ir privačiojo sektorių turto pirkimą pagal specialiąją Europos Centrinio Banko sprendimu (ES) 2020/440 (7) įsteigtą pandeminę pirkimo programą, siekiančią 1 850 mlrd. EUR bent iki 2022 m. kovo pabaigos ir Europos Centrinio Banko sprendimu (ES) 2016/948 (8) įsteigtą bendrovių sektoriaus pirkimo programą, siekiančią 20 mlrd. EUR vertės grynųjų pirkimų per mėnesį, taip pat papildomas 120 mlrd. EUR vertės paketas iki 2020 m. pabaigos. Be to, ECB siūlo tikslines ilgesnės trukmės refinansavimo operacijas labai palankiomis sąlygomis, remdamas bankų skolinimą įmonėms ir namų ūkiams.

                  (7)

                  2020 m. fiskalinė kryptis buvo itin ekspansinė ir prognozuojama, kad 2021 m. išliks remiamojo pobūdžio tiek euro zonos, tiek nacionaliniu lygmenimis, išskyrus neatidėliotinas priemones, taip pat dėl kai kurių jau paskelbtų gaivinimo priemonių. Siekiant veiksmingai reaguoti į COVID-19 krizę, užtikrinti tvarų gaivinimą ir tinkamą ekonominės ir pinigų sąjungos (EPS) veikimą, labai svarbu koordinuoti nacionalinę fiskalinę politiką visapusiškai laikantis Stabilumo ir augimo pakto. 2020 m. kovo 20 d. Komisija padarė išvadą, kad Sąjunga patiria didelį ekonomikos nuosmukį ir sąlygos, kurioms esant galima pradėti taikyti Stabilumo ir augimo pakte nustatytą bendrąją nukrypti leidžiančią išlygą, yra įvykdytos. 2020 m. kovo 23 d. valstybių narių finansų ministrai patvirtino šią išvadą. Siekdamos suvaldyti COVID-19 krizę ir teikti paramą itin nukentėjusiems asmenims ir įmonėms, valstybės narės ėmėsi didelės apimties biudžeto priemonių, taip pat pradėjo teikti išskirtinę likvidumo paramą, daugiausia teikiant garantijas įmonėms ir bankams, kad būtų užtikrintas kredito srautas. Sąjungos lygmeniu bus toliau teikiama koordinuota fiskalinė parama, visų pirma taikant Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę, o bendroji nukrypti leidžianti išlyga bus taikoma ir 2021 m. 2021 m. pavasarį Komisija, atsižvelgdama į atnaujintas makroekonomines projekcijas, iš naujo įvertins padėtį ir apžvelgs bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos taikymą;

                  (8)

                  COVID-19 krizės ekonominiai padariniai daro didelį neigiamą poveikį viešiesiems finansams. Kai leis sveikatos ir ekonominės sąlygos, užtikrinti fiskalinį tvarumą vidutiniu laikotarpiu padės fiskalinės politikos perorientavimas siekiant apdairios vidutinio laikotarpio fiskalinės būklės, be kita ko, laipsniškai panaikinant neatidėliotinas priemones. Toks perorientavimas turėtų būti daromas taip, kad būtų sušvelnintas krizės socialinis poveikis ir poveikis darbo rinkai bei didinamas socialinis tvarumas. Ypač svarbios yra reformos, kuriomis siekiama pagerinti nacionalinių biudžetų sudėtį ir užtikrinti fiskalinį tvarumą ilguoju laikotarpiu, be kita ko, atsižvelgiant į klimato kaitą ir sveikatos apsaugos uždavinius. Labai reikalingų fiskalinio manevravimo galimybių gali būti sukurta gerinant nacionalinių biudžetų sudėtį, visų pirma atliekant išlaidų peržiūras ir naudojant veiksmingas viešųjų pirkimų sistemas. Spręsti klimato kaitos švelninimo ir prisitaikymo prie klimato kaitos bei aplinkos apsaugos uždavinius taip pat gali padėti žaliojo biudžeto sudarymo praktika. Tinkamos, veiksmingos ir įtraukios sveikatos ir socialinės apsaugos sistemos suteikia labai reikalingą apsaugą tiems, kuriems jos reikia, atlieka esminį vaidmenį kaip automatinės stabilizavimo priemonės ir turėtų padėti išsaugoti fiskalinį tvarumą. Be to, potencialią gamybos apimtį didina ir kartu išvengti neigiamo trumpalaikio poveikio visuminei paklausai padeda tinkamai ir laiku įgyvendinamos reformos, kuriomis stiprinamas darbo, kapitalo, produktų ir paslaugų rinkų veikimas;

                  (9)

                  COVID-19 krizė didina reformų svarbą siekiant veiksmingesnių ir teisingesnių viešųjų pajamų sistemų. Kadangi daugumoje euro zonos valstybių narių darbo jėgos mokesčių pleištas tebėra didelis, tos reformos apima mokesčių naštos perkėlimą pereinant prie mokesčių bazių, kurios mažiau kenkia darbo pasiūlai ir paklausai, našumui, investicijoms ir augimui, kartu atsižvelgiant į susijusį paskirstomąjį poveikį. Platesnio masto aplinkos mokesčių taikymas ir (arba) kitų formų išorės veiksnių įkainojimas gali prisidėti prie tvaraus augimo, nes taip skatinamas ekologiškesnis elgesys. Padidinti mokesčių sistemų veiksmingumą ir teisingumą gali priemonės, kuriomis tiek tarptautiniu mastu, tiek Sąjungoje sprendžiama agresyvaus mokesčių planavimo ir mokesčių vengimo problema. Be to, dėl globalizacijos tapo būtina pritaikyti mokesčių sistemą prie šiuolaikiškos ir vis labiau skaitmeninės ekonomikos tiek Sąjungos, tiek pasauliniu lygmeniu. Siekiant pasauliniu bendru sutarimu grindžiamo su mokesčiais susijusių iššūkių, kylančių dėl ekonomikos skaitmeninimo, sprendimo vyksta darbas Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijoje (EBPO);

                  (10)

                  atsižvelgiant į didelį neapibrėžtumą, sukeltą COVID-19 krizės ir jo neigiamo poveikio investicijoms, ypač svarbu ankstinti reformas, kuriomis šalinami investavimo trukdžiai ir pasiūlos suvaržymai. Labai svarbu imtis priemonių, kurios paspartintų Sąjungos lėšų įsisavinimą ir veiksmingą bei rezultatyvų išteklių naudojimą, visų pirma tose valstybėse narėse, kurios atsilieka tose srityse ir kuriose didelė investicijų dalis finansuojama iš Sąjungos lėšų. Reformos, kuriomis mažinama įmonėms tenkanti administracinė našta, kaip antai viešojo administravimo institucijų skaitmeninimas, įskaitant elektroninę atpažintį arba teismų reformos, ir užkertamas kelias netinkamai panaudoti lėšas (pvz., korupcijai, sukčiavimui ir pinigų plovimui) gali pagerinti verslo aplinką ir padėti skatinti privačiąsias investicijas ir darbo vietų bei įmonių kūrimą;

                  (11)

                  dėl COVID-19 krizės daugelis įmonių negavo daug pajamų ir visoje euro zonoje kyla rizika įmonių mokumui. Veiksmingos nemokumo sistemos atlieka esminį vaidmenį remiant laikinų problemų patiriančias gyvybingas įmones ir užtikrinant tvarkingą negyvybingų įmonių pasitraukimą. Nemokumo sistemų tobulinimas taip pat gali padėti spręsti tikėtino neveiksnių paskolų didėjimo klausimą ir išlaikyti kreditus ekonomikai, nes būtų sudarytos palankesnės sąlygos bankų balansams tvarkyti, taip pat ilgainiui skatinti tarpvalstybines investicijas. Šiomis aplinkybėmis, siekiant į visų valstybių narių nacionalinius mokumo teisės aktus įtraukti minimaliuosius standartus, kad būtų užtikrinta, kad finansinių sunkumų patiriantys skolininkai galėtų naudotis prevencinio restruktūrizavimo sistemomis, siekiant numatyti procedūras, pagal kurias būtų nurašomos pernelyg įsiskolinusių verslininkų skolos, ir siekiant padidinti visų rūšių nemokumo procedūrų veiksmingumą, priimta Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/1023 (9). Svarbu tęsti Direktyvos (ES) 2019/1023 perkėlimą į nacionalinę teisę ir jos įgyvendinimą. 2020 m. rugsėjo mėn. Kapitalo rinkų sąjungos kūrimo veiksmų plane, išdėstytame komunikate „Kapitalo rinkų sąjunga žmonėms ir įmonėms. Naujas veiksmų planas“, Komisija taip pat paskelbė, kad imsis darbo dėl minimalaus suderinimo arba didesnės konvergencijos tikslinėse įmonių (ne bankų) nemokumo teisės srityse. Be to, valstybės narės dar turi galimybių toliau vertinti savo nemokumo sistemų veiksmingumą ir efektyvumą pagal geriausią tarptautinę praktiką ir šalinti likusius trūkumus;

                  (12)

                  tolesnis bendrosios prekių ir paslaugų rinkos stiprinimas ir euro zonos pritaikymas skaitmeniniam amžiui gali būti pagrindinis ekonomikos augimo, konvergencijos ir atsparumo variklis. Bendra valiuta ir bendroji rinka veikia kartu, kad būtų sudarytos geresnės sąlygos ekonomikai stabilizuoti ir ilgalaikiam augimui užtikrinti. COVID-19 krizė paskatino skaitmeninių priemonių naudojimą, išryškino bendrosios skaitmeninės rinkos svarbą ir paspartino skaitmeninių ir kitų mokėjimo metodų nenaudojant grynųjų pinigų naudojimą. Tačiau bendroji rinka vis dar nebaigta kurti, visų pirma paslaugų, o konkrečiau – mažmeninės prekybos ir profesinių paslaugų srityje. Bendroji rinka gali apriboti kainų nelankstumą, taip teigiamai veikiant tiek pinigų politikos poveikio mechanizmą, tiek ekonominį atsparumą. Bendroji rinka taip pat padeda užtikrinti gamybos veiksnių judumą, kuris leidžia sektoriams, regionams ir valstybėms narėms kuo labiau sumažinti ekonomines sąnaudas, pavyzdžiui, susijusias su nedarbu, reaguojant į sukrėtimus. Siekiant toliau integruoti bendrąją prekių ir paslaugų rinką, būtina panaikinti visus likusius nereikalingus apribojimus, stiprinti rinkos priežiūros mechanizmus ir imtis priemonių, kad būtų užtikrinti reikalingi administraciniai gebėjimai tokiems tikslams pasiekti;

                  (13)

                  esminis veiksnys didinant ekonominį ir socialinį atsparumą ir remiant ekonomikos gaivinimą yra reformos ir investicijos, kuriomis gerinama integracija į darbo rinką ir galimybės keisti darbą, ypatingą dėmesį skiriant skaitmeninėms ir žaliosioms darbo vietoms. Skubiai patvirtintos nacionalinės ir Sąjungos reagavimo į krizę priemonės apribojo neigiamą ekonominį ir socialinį poveikį darbuotojams. Kartu dar aktualesnės tapo kai kurios ilgalaikės reformos: veiksminga aktyvi darbo rinkos politika, įskaitant individualizuotą paramą, švietimo ir mokymo sistemų kokybės ir įtraukumo didinimas siekiant gerinti mokymosi rezultatus nuo ankstyvo amžiaus, tvirtos persikvalifikavimo ir įgūdžių tobulinimo priemonės ir investicijos į suaugusiųjų švietimą bei mokymą ir į nuotolinio mokymosi platformas, kvalifikuotų darbuotojų trūkumo problemos sprendimas, ir užimtų gyventojų pažeidžiamiausių grupių, įskaitant jaunimą ir ilgalaikius bedarbius, užimtumo perspektyvų gerinimas, taip pat lyčių nelygybės mažinimas. Siekiant remti tvarų ir įtraukų ekonomikos gaivinimą, labai svarbu skatinti kokybiškų darbo vietų kūrimą ir gerinti darbo sąlygas, visų pirma užtikrinant tinkamą minimalųjį darbo užmokestį bei mažinant darbo rinkos segmentaciją ir darbo jėgos judumo kliūtis. Svarbus vaidmuo užtikrinant sėkmingą politikos formavimą ir įgyvendinimą tenka socialiniam dialogui ir kolektyvinėms deryboms;

                  (14)

                  siekiant užtikrinti ekonominį ir socialinį atsparumą svarbu turėti galimybę naudotis tinkamomis, įtraukiomis ir tvariomis sveikatos priežiūros ir socialinės apsaugos sistemomis, kurios COVID-19 krizės metu veikia kaip automatinės stabilizavimo priemonės. Prieiga prie tų sistemų padeda per visą ekonominį ciklą išlaikyti socialinę sanglaudą, deramą gyvenimo lygį ir gerą gyventojų sveikatą, taip pat spręsti skurdo ir socialinės atskirties problemas, o tai itin svarbu užtikrinant našaus darbo ekonomiką. Valstybių narių prioritetu ir toliau turėtų likti investicijos, kuriomis remiamos sveikatos priežiūros reformos ir atsparios sveikatos priežiūros sistemos. Labai svarbus veiksnys formuojant politiką – Europos socialinių teisių ramsčio, 2017 m. paskelbto Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos, įgyvendinimas. COVID-19 krizės akivaizdoje dar svarbesnis tapo poreikis visiems užtikrinti tinkamą socialinę apsaugą, t. y. tiek kokybišką sveikatos ir ilgalaikę priežiūrą, tiek visų darbuotojų, įskaitant pagal netipines sutartis dirbančius ir savarankiškai dirbančius asmenis, pajamų pakeitimą. Daugelis valstybių narių ėmėsi laikinų pajamų rėmimo ir socialinės paramos priemonių, skirtų labai mažas pajamas gaunančioms pažeidžiamoms grupėms ir darbuotojams, neturintiems teisės į bedarbio pašalpą. Imtasi priemonių, susijusių su išmokomis, tinkamumo jas gauti sąlygomis ir papildomomis paslaugomis natūra. Socialinės apsaugos sistemų tinkamumą ir aprėptį reikia stiprinti taip, kad būtų užtikrintas ilgalaikis viešųjų finansų tvarumas ir kartų tarpusavio teisingumas;

                  (15)

                  pastaraisiais metais padaryta didelė pažanga, tačiau dėl COVID-19 krizės ekonominių padarinių vėl kilo spaudimas finansų sektoriui. Dabartinės krizės pradžioje euro zonos bankų turimi nuostolių padengimo pajėgumai buvo didesni, negu prieš prasidedant pasaulinei finansų krizei. Kartu su pinigų ir fiskalinės politikos priemonėmis tai padėjo išvengti rinkos finansavimo sąlygų sugriežtinimo pasibaigus pradiniam krizės etapui ir užtikrinti nuolatinį kreditų teikimą privačiajam sektoriui. Tikėtina, kad krizė dar labiau apsunkins jau ir taip žemą bankų pelningumo lygį ir neveiksnių paskolų ir viso paskolų portfelio santykį. Šie pokyčiai galėtų varžyti kreditų teikimą ekonomikai, kuris yra esminis jos gaivinimo veiksnys. Siekiant pažangos šioje srityje, ypač svarbu plėtoti neveiksnių paskolų antrines rinkas, veiksmingai diegti nacionalines turto valdymo bendroves, kai tikslinga, ir reformuoti nemokumo sistemas, taip pat spręsti mažo pelningumo struktūrines problemas. Greitos ir didelės apimties intervencinės politikos priemonės sustiprino pasitikėjimą ir padėjo išsaugoti makrofinansinį stabilumą. Valstybės paskolų garantijų sistemos padeda toliau skolinti ekonomikai, apsaugoti įmones ir sušvelninti grįžtamojo ryšio su bankų sektoriumi ciklus, tačiau valstybių narių biudžetams taip pat sukuria neapibrėžtųjų įsipareigojimų. Dėl moratoriumo pratęsimo nemokumo atveju ir neveiksnių paskolų restruktūrizavimo reikia rasti sudėtingą pusiausvyrą tarp nuolatinės paramos gyvybingoms įmonėms užtikrinimo ir netinkamo lėšų paskirstymo rizikos, didesnių nuostolių dėl galimo bankroto bei mažesnio aiškumo dėl pagrindinio kredito kokybės;

                  (16)

                  vis dar labai svarbu baigti kurti EPS struktūrą. Užpildžius likusias spragas būtų galima dar labiau padidinti euro zonos stabilumą ir atsparumą ir taip sustiprinti tarptautinį euro vaidmenį, kuris pastaraisiais metais liko iš esmės stabilus. Imantis tolesnių veiksmų reikėtų atsižvelgti į patirtį, įgytą vykdant išsamų Europos ekonominės politikos atsaką į COVID-19 krizę. Be trumpalaikio stabilizavimo poveikio ir vaidmens remiant ekonomikos gaivinimą, „Next Generation EU“ gali daryti poveikį EPS ilgesniu laikotarpiu, skatindama augimą skatinančias investicijas ir struktūrines reformas bei didindama euro zonos atsparumą būsimiems sukrėtimams. Išleidžiant eurais išreikštų skolos vertybinių popierių, įskaitant žaliąsias ir socialinio poveikio obligacijas, didelės apimties emisiją, bus padidintas aukštos kokybės eurais išreikštų skolos vertybinių popierių rinkos gilumas ir likvidumas, o tai gali prisidėti prie tarptautinio euro vaidmens stiprinimo. Tačiau vis dar trūksta svarbių EPS elementų, pavyzdžiui, užbaigtos bankų sąjungos ir glaudesnės kapitalo rinkų sąjungos. Bankų sąjungos stiprinimas tebėra itin svarbus. Todėl reikia nedelsiant ir vienodais užmojais, remiantis bendru sutarimu, tęsti darbą, susijusį su visais elementais, įskaitant tuos, kurie aptarti Aukšto lygio darbo grupėje dėl Europos indėlių garantijų sistemos. Siekiant toliau įgyvendinti Europos priežiūros mechanizmo reformų rinkinį ir, atsižvelgiant į pažangą, padarytą mažinant riziką, ir tolesnes priemones, išdėstytas 2020 m. lapkričio 30 d. Euro grupės pareiškime, Bendro pertvarkymo fondo, nustatyto Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 806/2014 (10), bendros finansinio stabilumo stiprinimo priemonės įsigaliojimo paankstinimas iki 2022 m. pradžios yra dar vienas svarbus žingsnis siekiant baigti kurti bankų sąjungą ir stiprinti EPS. Reikėtų tęsti darbą ieškant sprendimų, kaip pašalinti dabartinės likvidumo užtikrinimo vykdant pertvarkymą struktūros trūkumus. Kaip matyti iš 2020 m. rugsėjo mėn. naujo veiksmų plano, vienas iš svarbiausių prioritetų – kapitalo rinkų sąjungos stiprinimas. Stipri ir atspari EPS taip pat bus svarbi siekiant stiprinti tarptautinį euro vaidmenį ir užtikrinti Sąjungos ekonominį ir finansinį savarankiškumą, kaip nustatyta 2021 m. sausio 19 d. Komisijos komunikate „Europos ekonomikos ir finansų sistemos atvirumo, tvirtumo ir atsparumo didinimas“, šiame procese visapusiškai atsižvelgiant į Sąjungos vidaus rinką ir jį vykdant atvirai ir skaidriai euro zonai nepriklausančių valstybių narių atžvilgiu,

            REKOMENDUOJA euro zonos valstybėms narėms 2021–2022 m. laikotarpiu atskirai, be kita ko, įgyvendinant savo ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planus, ir kartu Euro grupėje imtis šių veiksmų:

                  1.

                  Užtikrinti politikos kryptį, kuria remiamas ekonomikos gaivinimas po COVID-19 krizės. Kadangi ekstremalioji sveikatos situacija tebesitęsia, nustatyti fiskalinę politiką, kuri visose euro zonos valstybėse narėse turėtų likti remiamojo pobūdžio ištisus 2021 m. Priimti politikos priemonės, kurios pritaikytos prie konkrečių šalių aplinkybių ir taikomos laiku, laikinai ir tikslingai. Toliau koordinuoti veiksmus, kad būtų veiksmingai kovojama su COVID-19 pandemija, palaikoma ekonomika ir remiamas tvarus ekonomikos gaivinimas. Esant tinkamoms epidemiologinėms ir ekonominėms sąlygoms, laipsniškai panaikinti neatidėliotinas priemones, kartu kovojant su krizės socialiniu poveikiu ir poveikiu darbo rinkai. Vykdyti fiskalinę politiką, kuria siekiama užtikrinti apdairią vidutinio laikotarpio fiskalinę būklę ir skolos tvarumą, kartu didinant investicijas. Vykdyti reformas, kuriomis visų atžvilgiu būtų stiprinama sveikatos ir socialinės apsaugos sistemų aprėptis, tinkamumas ir tvarumas. Ypatingą dėmesį skirti biudžeto priemonių kokybei. Gerinti viešųjų pirkimų sistemas ir viešųjų finansų valdymą, ypač kiek tai susiję su investavimo sistemomis ir žaliojo biudžeto sudarymo priemonių naudojimu. Pasinaudoti išlaidų peržiūromis, kad viešosios išlaidos būtų geriau nukreiptos į ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo poreikius.

                  2.

                  Toliau didinti konvergenciją, atsparumą ir tvarų bei integracinį augimą Mažinti papildomų skirtumų riziką ir didinti ekonominį bei socialinį atsparumą euro zonoje toliau kovojant su struktūriniais iššūkiais, įgyvendinant reformas, kuriomis didinamas našumas ir užimtumas, užtikrinamas sklandus išteklių perskirstymas ir gerinamas rinkų ir viešojo administravimo veikimas, didinant viešųjų investicijų lygį ir skatinant privačiojo sektoriaus investicijas, kad būtų remiamas teisingas ir įtraukus ekonomikos gaivinimas, atitinkantis žaliosios ir skaitmeninės pertvarkos tikslus. Toliau integruoti bendrąją prekių ir paslaugų rinką, įskaitant bendrąją skaitmeninę rinką, panaikinant nereikalingus apribojimus, stiprinant rinkos priežiūrą ir užtikrinant pakankamus administracinius gebėjimus. Užtikrinti veiksmingą aktyvią darbo rinkos politiką ir paramą keičiant darbą, visų pirma pereinant prie žaliosios ir skaitmeninės ekonomikos. Skatinti tinkamas darbo sąlygas, mažinti darbo rinkos segmentaciją ir stiprinti įtrauktį. Užtikrinti veiksmingą socialinių partnerių dalyvavimą formuojant politiką ir stiprinti socialinį dialogą bei kolektyvines derybas. Stiprinti įtraukias švietimo ir mokymo sistemas ir didinti investicijas į įgūdžius, sprendžiant kvalifikuotų darbuotojų trūkumo problemą. Toliau dirbti Taryboje siekiant pasauliniu sutarimu pagrįsto sprendimo, kad būtų išspręsti mokesčių srities uždaviniai, kylantys dėl ekonomikos skaitmeninimo pagal EBPO mokesčių bazės erozijos ir pelno perkėlimo įtraukią sistemą, tikintis, kad susitarimas tame forume bus pasiektas ne vėliau kaip 2021 m. viduryje. Dalyvauti atitinkamame parengiamajame darbe, susijusiame su tolesniais veiksmais, siekiant spręsti tuos skaitmeninės ekonomikos mokesčių srities uždavinius, be kita ko, jei iki 2021 m. vidurio nebus pasiektas tarptautinis sutarimas. Toliau daryti pažangą kovojant su agresyviu mokesčių planavimu, mažinti mokesčių pleištą ir remti perėjimą prie anglies dioksido apmokestinimo ir aplinkos mokesčių.

                  3.

                  Stiprinti nacionalines institucines sistemas. Tęsti ir ankstinti reformas, kad būtų šalinami investavimo trukdžiai ir užtikrintas veiksmingas Sąjungos lėšų, įskaitant Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės lėšas, panaudojimas laiku. Didinti viešojo administravimo institucijų, įskaitant teisingumo ir sveikatos sistemas, taip pat valstybines užimtumo tarnybas, veiksmingumą ir skaitmeninimą. Mažinti įmonėms tenkančią administracinę naštą ir gerinti verslo aplinką. Toliau tobulinti kovos su sukčiavimu bei korupcija ir pinigų plovimo bei terorizmo finansavimo prevencijos sistemas. Skatinti konkrečius veiksmus nemokumo sistemų veiksmingumui, efektyvumui ir proporcingumui didinti, neveiksnioms pozicijoms pertvarkyti ir veiksmingam kapitalo paskirstymui užtikrinti.

                  4.

                  Užtikrinti makrofinansinį stabilumą. Kol būtina per šią precedento neturinčios COVID-19 krizės sukeltą ekstremaliąją situaciją, išlaikyti kreditų kanalus ekonomikai ir priemones gyvybingoms įmonėms remti. Išlaikyti patikimus bankų sektoriaus balansus, be kita ko, toliau sprendžiant neveiksnių paskolų klausimą ir visų pirma plėtojant antrines neveiksnių paskolų rinkas.

                  5.

                  Baigti kurti ekonominę ir pinigų sąjungą ir stiprinti tarptautinį euro vaidmenį. Daryti pažangą stiprinant EPS, kad būtų padidintas euro zonos atsparumas užbaigiant kurti bankų sąjungą, nedelsiant toliau tęsiant tokio paties užmojo darbą, susijusį su visais elementais, be kita ko, tais, dėl kurių diskutuota Aukšto lygio darbo grupėje dėl Europos indėlių garantijų sistemos, ir stiprinant kapitalo rinkų sąjungą, taip pat remiant iniciatyvas, kuriomis įgyvendinama skaitmeninė finansų, mažmeninių finansų ir tvari finansų politika. Tęsti darbą ieškant sprendimų, kaip pašalinti dabartinės likvidumo užtikrinimo vykdant pertvarkymą struktūros trūkumus, ir stiprinant Sąjungos reglamentavimo ir priežiūros sistemą, be kita ko, užtikrinant nuoseklią ir veiksmingą kovos su pinigų plovimu taisyklių priežiūrą ir jų vykdymą.

            Imantis tolesnių EPS stiprinimo veiksmų reikėtų atsižvelgti į patirtį, įgytą vykdant visapusišką Sąjungos ekonominės politikos atsaką į COVID-19 krizę. Pažanga stiprinant EPS, visapusiškai gerbiant Sąjungos vidaus rinką ir atvirai bei skaidriai vykdoma euro zonai nepriklausančių valstybių narių atžvilgiu, padės stiprinti tarptautinį euro vaidmenį ir visame pasaulyje propaguoti Sąjungos ekonominius interesus.

         Priimta Briuselyje 2021 m. liepos 13 d.

               Tarybos vardu

               finansų ministras

            Andrej ŠIRCELJ

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

         (3)  2021 m. vasario 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2021/241, kuriuo nustatoma ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė (OL L 57, 2021 2 18, p. 17).

         (4)  2020 m. gegužės 19 d. Tarybos reglamentas (ES) 2020/672 dėl Europos laikinos paramos priemonės nedarbo rizikai dėl ekstremaliosios situacijos, susijusios su COVID-19 protrūkiu, mažinti (SURE) sukūrimo (OL L 159, 2020 5 20, p. 1).

         (5)  2020 m. kovo 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/460, kuriuo dėl konkrečių priemonių investicijoms į valstybių narių sveikatos priežiūros sistemas ir kitus jų ekonomikos sektorius sutelkti reaguojant į COVID-19 protrūkį iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 ir (ES) Nr. 508/2014 (Atsako į koronaviruso grėsmę investicijų iniciatyva) (OL L 99, 2020 3 31, p. 5).

         (6)  2020 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/558, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1301/2013 ir (ES) Nr. 1303/2013, kiek tai susiję su konkrečiomis priemonėmis, kuriomis sudaromos išskirtinės lanksčios sąlygos naudoti Europos struktūrinių ir investicijų fondų lėšas reaguojant į COVID-19 protrūkį (OL L 130, 2020 4 24, p. 1).

         (7)  2020 m. kovo 24 d. Europos Centrinio Banko sprendimas (ES) 2020/440 dėl laikinos specialiosios pandeminės pirkimo programos (ECB/2020/17) (OL L 91, 2020 3 25, p. 1).

         (8)  2016 m. birželio 1 d. Europos Centrinio Banko sprendimas (ES) 2016/948 dėl bendrovių sektoriaus pirkimo programos įgyvendinimo (ECB/2016/16) (OL L 157, 2016 6 15, p. 28).

         (9)  2019 m. birželio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/1023 dėl prevencinio restruktūrizavimo sistemų, skolų panaikinimo ir draudimo verstis veikla ir priemonių restruktūrizavimo, nemokumo ir skolų panaikinimo procedūrų veiksmingumui didinti, kuria iš dalies keičiama Direktyva (ES) 2017/1132 (Restruktūrizavimo ir nemokumo direktyva) (OL L 172, 2019 6 26, p. 18).

         (10)  2014 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 806/2014, kuriuo nustatomos kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių pertvarkymo vienodos taisyklės ir vienoda procedūra, kiek tai susiję su bendru pertvarkymo mechanizmu ir Bendru pertvarkymo fondu, ir iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 (OL L 225, 2014 7 30, p. 1).


title: Tarybos rekomendacija (ES) 2021/1170 2021 m. liepos 15 d. kuria iš dalies keičiama Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo

text:
                  2021 7 16

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 255/3

         TARYBOS REKOMENDACIJA (ES) 2021/1170
         2021 m. liepos 15 d.
         kuria iš dalies keičiama Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo
         EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
         atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 77 straipsnio 2 dalies b ir e punktus ir 292 straipsnio pirmą ir antrą sakinius,
         kadangi:

                     1)

                     2020 m. birželio 30 d. Taryba priėmė Rekomendaciją dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo (1) (toliau – Tarybos rekomendacija);

                     2)

                     nuo tada Taryba priėmė rekomendacijas (ES) 2020/1052 (2), (ES) 2020/1144 (3), (ES) 2020/1186 (4), (ES) 2020/1551 (5), (ES) 2020/2169 (6), (ES) 2021/89 (7), (ES) 2021/132 (8), (ES) 2021/767 (9), (ES) 2021/892 (10), (ES) 2021/992 (11) ir (ES) 2021/1085 (12), kuriomis iš dalies keičiama Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo;

                     3)

                     2021 m. gegužės 20 d. Taryba priėmė Rekomendaciją 2021/816, kuria iš dalies pakeitė Tarybos rekomendaciją (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo (13), atnaujindama kriterijus, pagal kuriuos vertinama, ar nebūtinos kelionės iš trečiųjų šalių yra saugios ir turėtų būti leidžiamos;

                     4)

                     Tarybos rekomendacijoje nustatyta, kad valstybės narės turėtų nuo 2020 m. liepos 1 d. koordinuotai laipsniškai panaikinti laikiną nebūtinų kelionių į ES apribojimą tos Tarybos rekomendacijos I priede išvardytų trečiųjų šalių gyventojų atžvilgiu. Taryba, glaudžiai konsultuodamasi su Komisija ir atitinkamomis ES agentūromis bei tarnybomis, kas dvi savaites turėtų peržiūrėti ir prireikus atnaujinti I priede nurodytų trečiųjų šalių sąrašą remdamasi bendru įvertinimu, grindžiamu Tarybos rekomendacijoje nurodyta metodika, kriterijais ir informacija;

                     5)

                     nuo to laiko Taryboje, glaudžiai konsultuojantis su Komisija ir atitinkamomis ES agentūromis bei tarnybomis, vyko diskusijos dėl Tarybos rekomendacijos su pakeitimais, padarytais Rekomendacija 2021/816, I priede pateikto trečiųjų šalių sąrašo peržiūros, taikant Tarybos rekomendacijoje nustatytus kriterijus bei metodiką. Atsižvelgiant į šių diskusijų rezultatus, I priede pateiktas trečiųjų šalių sąrašas turėtų būti iš dalies pakeistas. Visų pirma, Ruanda ir Tailandas turėtų būti išbraukti iš sąrašo, o Ukraina turėtų būti įtraukta į sąrašą;

                     6)

                     sienų kontrole yra suinteresuota ne tik valstybė narė, prie kurios išorės sienų ji vykdoma, bet ir visos valstybės narės, kurios vidaus sienų kontrolę yra panaikinusios. Todėl valstybės narės turėtų užtikrinti, kad priemonės, kurių imtasi prie išorės sienų, būtų koordinuojamos siekiant užtikrinti tinkamą Šengeno erdvės veikimą. Tuo tikslu valstybės narės nuo 2021 m. liepos 15 d. turėtų koordinuotai toliau naikinti laikiną nebūtinų kelionių į ES apribojimą Tarybos rekomendacijos su pakeitimais, padarytais šia rekomendacija, I priede išvardytų trečiųjų šalių, ypatingųjų administracinių regionų ir kitų darinių bei teritorinių valdų gyventojų atžvilgiu;

                     7)

                     pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir SESV pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šią rekomendaciją ir ji nėra jai privaloma ar taikoma. Kadangi ši rekomendacija grindžiama Šengeno acquis, Danija, remdamasi to protokolo 4 straipsniu, per šešis mėnesius po to, kai Taryba nusprendžia dėl šios rekomendacijos, turi nuspręsti, ar ją įgyvendins;

                     8)

                     šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Airija nedalyvauja pagal Tarybos sprendimą 2002/192/EB (14). Todėl Airija nedalyvauja priimant šią rekomendaciją ir ji nėra jai privaloma ar taikoma;

                     9)

                     Islandijos ir Norvegijos atžvilgiu šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip tai suprantama Europos Sąjungos Tarybos ir Islandijos Respublikos bei Norvegijos Karalystės susitarime dėl pastarųjų asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis, kurios patenka į Tarybos sprendimo 1999/437/EB (15) 1 straipsnio A punkte nurodytą sritį;

                     10)

                     Šveicarijos atžvilgiu šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip tai suprantama Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarime dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis, kurios patenka į Sprendimo 1999/437/EB (16) 1 straipsnio A punkte nurodytą sritį, minėtą sprendimą taikant kartu su Tarybos sprendimo 2008/146/EB (17) 3 straipsniu;

                     11)

                     Lichtenšteino atžvilgiu šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip tai suprantama Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės protokole dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis, kurios patenka į Sprendimo 1999/437/EB (18) 1 straipsnio A punkte nurodytą sritį, minėtą sprendimą taikant kartu su Sprendimo 2011/350/ES (19) 3 straipsniu,

               PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
         Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo su pakeitimais, padarytais rekomendacijomis (ES) 2020/1052, (ES) 2020/1144, (ES) 2020/1186, (ES) 2020/1551, (ES) 2020/2169, (ES) 2021/89, (ES) 2021/132, (ES) 2021/767, (ES) 2021/816, (ES) 2021/892, (ES) 2021/992 ir (ES) 2021/1085, iš dalies keičiama taip:

                     1)

                     Tarybos rekomendacijos 1 punkto pirma pastraipa pakeičiama taip:

                                 „1.

                                 Nuo 2021 m. liepos 15 d. valstybės narės turėtų koordinuotai laipsniškai panaikinti laikiną nebūtinų kelionių į ES apribojimą I priede išvardytų trečiųjų šalių gyventojų atžvilgiu.“;

                     2)

                     rekomendacijos I priedas pakeičiamas taip:

                           „I PRIEDAS
                           Trečiosios šalys, ypatingieji administraciniai regionai ir kiti dariniai bei teritorinės valdos, kurių gyventojams laikinas išorės sienų kirtimo apribojimas nebūtinų kelionių į ES tikslais turėtų būti netaikomas:

                                       I.

                                       VALSTYBĖS

                                                   1.

                                                   ALBANIJA

                                                   2.

                                                   ARMĖNIJA

                                                   3.

                                                   AUSTRALIJA

                                                   4.

                                                   AZERBAIDŽANAS

                                                   5.

                                                   BOSNIJA IR HERCEGOVINA

                                                   6.

                                                   BRUNĖJAUS DARUSALAMAS

                                                   7.

                                                   KANADA

                                                   8.

                                                   IZRAELIS

                                                   9.

                                                   JAPONIJA

                                                   10.

                                                   JORDANIJA

                                                   11.

                                                   LIBANAS

                                                   12.

                                                   JUODKALNIJA

                                                   13.

                                                   NAUJOJI ZELANDIJA

                                                   14.

                                                   KATARAS

                                                   15.

                                                   MOLDOVOS RESPUBLIKA

                                                   16.

                                                   ŠIAURĖS MAKEDONIJOS RESPUBLIKA

                                                   17.

                                                   SAUDO ARABIJA

                                                   18.

                                                   SERBIJA

                                                   19.

                                                   SINGAPŪRAS

                                                   20.

                                                   PIETŲ KORĖJA

                                                   21.

                                                   UKRAINA

                                                   22.

                                                   JUNGTINĖS AMERIKOS VALSTIJOS

                                                   23.

                                                   KINIJA ((*))

                                       II.

                                       KINIJOS LIAUDIES RESPUBLIKOS YPATINGIEJI ADMINISTRACINIAI REGIONAI

                                                   YAR Honkongas

                                                   YAR Makao

                                       III.

                                       DARINIAI IR TERITORINĖS VALDOS, BENT VIENOS VALSTYBĖS NARĖS NEPRIPAŽINTI KAIP VALSTYBĖS

                                                   Kosovas (*)

                                                   Taivanas

                        ((*))  Su sąlyga, kad bus patvirtinta, jog tai bus daroma abipusiškai."

                        (*)  Šis pavadinimas nekeičia pozicijų dėl statuso ir atitinka JT ST rezoliuciją 1244 (1999) bei Tarptautinio Teisingumo Teismo nuomonę dėl Kosovo nepriklausomybės deklaracijos."

            Priimta Briuselyje 2021 m. liepos 15 d.

                  Tarybos vardu

                  Pirmininkas

               G. DOVŽAN

            (1)  OL L 208I, 2020 7 1, p. 1.

            (2)  OL L 230, 2020 7 17, p. 26.

            (3)  OL L 248, 2020 7 31, p. 26.

            (4)  OL L 261, 2020 8 11, p. 83.

            (5)  OL L 354, 2020 10 26, p. 19.

            (6)  OL L 431, 2020 12 21, p. 75.

            (7)  OL L 33, 2021 1 29, p. 1.

            (8)  OL L 41, 2021 2 4, p. 1.

            (9)  OL L 165I, 2021 5 11, p. 66.

            (10)  OL L 198, 2021 6 4, p. 1.

            (11)  OL L 221, 2021 6 21, p. 12.

            (12)  OL L 235, 2021 7 2, p. 27.

            (13)  OL L 182, 2021 5 21, p. 1.

            (14)  2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimas 2002/192/EB dėl Airijos prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas (OL L 64, 2002 3 7, p. 20).

            (15)  OL L 176, 1999 7 10, p. 31.

            (16)  OL L 53, 2008 2 27, p. 52.

            (17)  2008 m. sausio 28 d. Tarybos sprendimas 2008/146/EB dėl Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis sudarymo Europos bendrijos vardu (OL L 53, 2008 2 27, p. 1).

            (18)  OL L 160, 2011 6 18, p. 21.

            (19)  2011 m. kovo 7 d. Tarybos sprendimas 2011/350/ES dėl Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės protokolo dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis sudarymo Europos Sąjungos vardu, kiek tai susiję su patikrinimų prie vidaus sienų panaikinimu ir asmenų judėjimu (OL L 160, 2011 6 18, p. 19).