               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2019 11 29
            COM(2019) 622 final
            Rekomendacija
            TARYBOS SPRENDIMAS
            kuriuo suteikiami įgaliojimai pradėti derybas dėl Susitarimo dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (,ItalicInterbus susitarimo) protokolo dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų tarptautinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais paslaugų ir Protokolo, kuriuo iš dalies keičiamas Susitarimas dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (,ItalicInterbus susitarimas) ir suteikiama galimybė prie Susitarimo prisijungti Maroko Karalystei, pakeitimų

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.REKOMENDACIJOS APLINKYBĖS

                  2003 m. sausio 1 d. įsigaliojo Susitarimas dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais
                     1
                   (toliau – Interbus susitarimas). Europos Sąjunga yra viena iš Interbus susitarimo susitariančiųjų šalių
                     2
                  .

                  Šiuo metu Interbus susitarimas taikomas tarptautiniam nemaršrutiniam keleivių vežimui tarpmiestiniais ir miesto autobusais.

                  2014 m. gruodžio 5 d.
                     3
                   Taryba įgaliojo Komisiją Europos Sąjungos vardu pradėti derybas, kad į Interbus susitarimo taikymo sritį būtų įtrauktos reguliariosios ir specialios reguliariosios keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais paslaugos.  Pagal tuos pačius Tarybos suteiktus įgaliojimus Komisija taip pat susiderėjo dėl Protokolo, kuriuo Maroko Karalystei suteikiama galimybė prisijungti prie Interbus susitarimo.

                  Remdamasi Komisijos pasiūlymu, 2018 m. liepos 16 d. Taryba priėmė
                     4
                   sprendimus dėl abiejų protokolų pasirašymo.

                  Susitarimo dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimo) protokolo dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų tarptautinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais paslaugų (toliau – Protokolas dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų paslaugų) 20 straipsnio 1 dalyje ir Protokolo, kuriuo iš dalies keičiamas Susitarimas dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimas) ir suteikiama galimybė prie Susitarimo prisijungti Maroko Karalystei (toliau – Protokolas dėl Maroko Karalystės), 2 straipsnyje atitinkamai nustatyta: „Šis protokolas pateikiamas pasirašyti nuo 2018 m. liepos 16 d. iki 2019 m. balandžio 16 d. Briuselyje, Europos Sąjungos Tarybos generaliniame sekretoriate, kuris yra šio protokolo depozitaras.“

                  Iki pasirašymo laikotarpio pabaigos, t. y. 2019 m. balandžio 16 d., Protokolą dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų paslaugų pasirašė tik viena Interbus susitarimo susitariančioji šalis, o Protokolą dėl Maroko Karalystės pasirašė keturios Interbus susitarimo susitariančiosios šalys.

                  Protokole dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų paslaugų nustatyta, kad, kiek tai susiję su jo įsigaliojimu, mutatis mutandis taikomos atitinkamos Interbus susitarimo nuostatos, visų pirma jo 27 ir 28 straipsniai. Remiantis tomis nuostatomis, pasirašančios šalys Susitarimą patvirtina arba ratifikuoja pagal jose galiojančią tvarką, ir jį patvirtinusioms ar ratifikavusioms susitariančiosioms šalims Susitarimas įsigalioja tada, kai keturios susitariančiosios šalys, įskaitant ES, jį patvirtina arba ratifikuoja. Vadovaujantis ta nuoroda į pasirašančias šalis galima daryti išvadą, kad Protokolas dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų paslaugų galėtų įsigalioti tik jei jį pasirašytų ir atitinkamai patvirtintų ar ratifikuotų bent keturios susitariančiosios šalys. Kaip minėta pirmiau, iki laikotarpio, per kurį buvo galima pasirašyti Protokolą dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų paslaugų, pabaigos jį pasirašė tik Sąjunga.

                  Protokole dėl Maroko Karalystės savo ruožtu numatyta, kad pasirašančios šalys tą Protokolą pasirašo, patvirtina arba ratifikuoja pagal jose galiojančią tvarką. Tačiau jame nenumatytas to Protokolo nepasirašiusių ir nepatvirtinusių ar neratifikavusių susitariančiųjų šalių prisijungimas. Kaip minėta pirmiau, iki laikotarpio, per kurį buvo galima pasirašyti Protokolą dėl Maroko Karalystės, jį pasirašė ne visos Interbus susitarimo susitariančiosios šalys.

                  Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, jokia kita Interbus susitarimo susitariančioji šalis negalėtų pasirašyti tų protokolų ir atitinkamai jų patvirtinti ar ratifikuoti ir tapti jų susitariančiąja šalimi, nebent protokolų pasirašymo laikotarpis būtų pratęstas arba panaikintas. Tai turėtų rimtų pasekmių: Protokolas dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų paslaugų negalėtų įsigalioti, nes tam reikia, kad jį ratifikuotų keturios susitariančiosios šalys, o Protokolas dėl Maroko Karalystės, kurį yra pasirašiusios ir patvirtinusios ar ratifikavusios keturios Interbus susitarimo susitariančiosios šalys, galėtų įsigalioti, tačiau jis būtų taikomas tik keturioms iš aštuonių esamų  susitariančiųjų šalių, todėl viso Interbus susitarimo administravimas taptų pernelyg sudėtingas, o Maroko Karalystė faktiškai negalėtų palaikyti sutartinių santykių su visomis Interbus susitarimo susitariančiosiomis šalimis.

                  Be to, jei Maroko Karalystė prisijungtų prie Interbus susitarimo, kol visos esamos Interbus susitarimo susitariančiosios šalys neratifikavo Protokolo dėl Maroko Karalystės, tai praktiškai sudarytų sąlygas atsirasti naujam, mažesnės apimties Interbus susitarimui, kuris būtų pagrindinio Susitarimo dalis (vienas susitarimas būtų taikomas Maroko Karalystei ir susitariančiosioms šalims, kurioms Protokolas būtų įsigaliojęs, o kitas būtų taikomas esamoms aštuonioms susitariančiosioms šalims be Maroko Karalystės). Toks atvejis Interbus susitarime nenumatytas ir dėl jo Interbus susitarimo administravimas taptų praktiškai neįmanomas. Todėl būtų tikslinga iš dalies pakeisti Protokolo dėl Maroko Karalystės 4 straipsnį, kad tas Protokolas įsigaliotų tik po to, kai jį patvirtins ar ratifikuos visos susitariančiosios šalys.

                  Kadangi per tą laiką viena Interbus susitarimo susitariančioji šalis pakeitė savo oficialų pavadinimą, t. y. buvo pervadinta Šiaurės Makedonijos Respublika, taip pat gali būti tikslinga iš dalies pakeisti abu protokolus – nurodyti naująjį tos susitariančiosios šalies pavadinimą.

                  Protokolų pakeitimas neturėtų daryti poveikio jau atliktų pasirašymo aktų galiojimui.

               2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

                  Komisija neatliko poveikio vertinimo ir nesinaudojo išorės ekspertų paslaugomis, susijusiomis su šioje rekomendacijoje siūlomais pakeitimais, nes jie nėra susiję su abiejų protokolų turiniu.

               3. TEISINIAI REKOMENDACIJOS ASPEKTAI

               •Teisinis pagrindas

                  Teisinis pagrindas yra Sutartis dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV), visų pirma jos 218 straipsnio 3 ir 4 dalys.

               •Subsidiarumo (neišimtinės kompetencijos atveju) ir proporcingumo principai

                  Nei subsidiarumo, nei proporcingumo principai netaikomi, nes šis klausimas priklauso išimtinei Sąjungos išorės kompetencijai.

               •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

                  Siūloma rekomendacija dera su Sąjungos bendra transporto politika ir kitomis išorės politikos sritimis.

               4. POVEIKIS BIUDŽETUI

                  Nėra.

               Rekomendacija

               TARYBOS SPRENDIMAS

               kuriuo suteikiami įgaliojimai pradėti derybas dėl Susitarimo dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimo) protokolo dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų tarptautinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais paslaugų ir Protokolo, kuriuo iš dalies keičiamas Susitarimas dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimas) ir suteikiama galimybė prie Susitarimo prisijungti Maroko Karalystei, pakeitimų

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 218 straipsnio 3 ir 4 dalis,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją
                  5
               ,

               kadangi:

               (1)2002 m. spalio 3 d. Tarybos sprendimu
                  6
                Sąjungos vardu patvirtintas Interbus susitarimo dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimo) sudarymas. Interbus susitarimas įsigaliojo 2003 m. sausio 1 d.;

               (2)2018 m. liepos 16 d. Taryba priėmė Sprendimą (ES) 2018/1195
                  7
                ir Sprendimą (ES) 2018/1211
                  8
                dėl Susitarimo dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimo) protokolo dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų tarptautinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais paslaugų (toliau – Protokolas dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų paslaugų) ir dėl Protokolo, kuriuo iš dalies keičiamas Susitarimas dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimas) ir suteikiama galimybė prie Susitarimo prisijungti Maroko Karalystei (toliau – Protokolas dėl Maroko Karalystės), pasirašymo Europos Sąjungos vardu;

               (3)Protokolą dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų paslaugų Sąjunga pasirašė 2018 m. rugsėjo 24 m., o Protokolą dėl Maroko Karalystės – 2019 m. balandžio 11 d;.

               (4)be Sąjungos, Protokolą dėl Maroko Karalystės dar pasirašė Bosnija ir Hercegovina, Juodkalnija ir Turkija. Protokolą dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų tarptautinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais paslaugų pasirašė tik Sąjunga;

               (5)laikotarpis, per kurį buvo galima pasirašyti abu protokolus, baigėsi 2019 m. balandžio 16 d. Tam, kad to dar nepadariusios esamos Interbus susitarimo susitariančiosios šalys galėtų pasirašyti ir sudaryti abu protokolus, tuos protokolus reikėtų iš dalies pakeisti, kad juose nebūtų numatytas konkretus jų teikimo pasirašyti laikotarpis;

               (6)būtų tikslinga iš dalies pakeisti Protokolą dėl Maroko Karalystės, kad jis įsigaliotų jį pasirašius ir ratifikavus visoms esamoms Interbus susitarimo susitariančiosioms šalims;

               (7)viena iš Interbus susitarimo susitariančiųjų šalių pakeitė savo oficialų pavadinimą, t. y. buvo pervadinta Šiaurės Makedonijos Respublika, todėl būtų tikslinga į tai atsižvelgti protokolų tekstuose;

               (8) iki 2019 m. balandžio 16 d. atlikti protokolų pasirašymo aktai turėtų galioti ir toliau;

               (9) todėl Komisija turėtų būti įgaliota Europos Sąjungos vardu derėtis dėl Protokolo dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų paslaugų ir Protokolo dėl Maroko Karalystės pakeitimų,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Komisija įgaliojama Europos Sąjungos vardu derėtis, kad Susitarimo dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimo) protokolas dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų tarptautinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais paslaugų ir Protokolas, kuriuo iš dalies keičiamas Susitarimas dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimas) ir suteikiama galimybė prie Susitarimo prisijungti Maroko Karalystei, būtų iš dalies pakeisti taip, kad protokolų teikimo pasirašyti laikotarpis nebūtų ribojamas, kad būtų atsižvelgta į vienos iš Interbus susitarimo susitariančiųjų šalių pavadinimo pasikeitimą ir kad būtų numatyta nauja Protokolo dėl Maroko Karalystės įsigaliojimo priemonė.

               2 straipsnis

               Derybiniai nurodymai išdėstyti priede.

               3 straipsnis

               Derybos vedamos konsultuojantis su [specialiojo komiteto pavadinimas, kurį įrašo Taryba].

               4 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas Komisijai.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        OL L 321, 2002 11 26, p. 13.

                     (2)

                        Be Europos Sąjungos, prie Interbus susitarimo taip pat yra prisijungusios šios šalys: Albanijos Respublika, Bosnija ir Hercegovina, Moldovos Respublika, Juodkalnija, Šiaurės Makedonijos Respublika, Turkijos Respublika ir Ukraina (toliau – Interbus susitarimo susitariančiosios šalys).

                     (3)

                        SGS14/15073, 2014 m. gruodžio 5 d.

                     (4)

                        2018 m. liepos 16 d. Tarybos sprendimas (ES) 2018/1195 dėl Susitarimo dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimo) protokolo dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų tarptautinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais paslaugų pasirašymo Europos Sąjungos vardu (OL L 214, 2018 8 23, p. 3).2018 m. liepos 16 d. Tarybos sprendimas (ES) 2018/1211 dėl Protokolo, kuriuo iš dalies keičiamas Susitarimas dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimas) ir suteikiama galimybė prie Susitarimo prisijungti Maroko Karalystei, pasirašymo Europos Sąjungos vardu (OL L 222, 2018 9 3, p. 1).

                     (5)

                        [ĮRAŠYTI NUORODĄ]

                     (6)

                        2002 m. spalio 3 d. Tarybos sprendimas dėl Susitarimo dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimo) sudarymo (OL L 321, 2002 11 26, p. 11).

                     (7)

                        OL L 214, 2018 8 23, p. 3.

                     (8)

                        OL L 222, 2018 9 3, p. 1.

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2019 11 29
            COM(2019) 622 final
            PRIEDAS
            prie
            rekomendacijos dėl Tarybos sprendimo
            kuriuo suteikiami įgaliojimai pradėti derybas dėl Susitarimo dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (,ItalicInterbus susitarimo) protokolo dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų tarptautinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais paslaugų ir Protokolo, kuriuo iš dalies keičiamas Susitarimas dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (,ItalicInterbus susitarimas) ir suteikiama galimybė prie Susitarimo prisijungti Maroko Karalystei, pakeitimų

               PRIEDAS

               Derybų dėl Susitarimo dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimo) protokolo dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų tarptautinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais paslaugų ir Protokolo, kuriuo iš dalies keičiamas Susitarimas dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimas) ir suteikiama galimybė prie Susitarimo prisijungti Maroko Karalystei, pakeitimų nurodymai

               1.Galutinis terminas, iki kurio turi būti pasirašytas Susitarimo dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimo) protokolas dėl reguliariųjų ir specialių reguliariųjų tarptautinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais paslaugų ir Protokolas, kuriuo iš dalies keičiamas Susitarimas dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimas) ir suteikiama galimybė prie Susitarimo prisijungti Maroko Karalystei (tų protokolų atitinkamai 20 straipsnio 1 dalyje ir 2 straipsnyje nustatyta, kad tas terminas yra 2019 m. balandžio 16 d.), turėtų būti panaikintas.

               2.Abiejose protokoluose nuorodos į „Buvusiąją Jugoslavijos Respubliką Makedoniją“ turėtų būti pakeistos nuorodomis į „Šiaurės Makedonijos Respubliką“.

               3.Protokolas, kuriuo iš dalies keičiamas Susitarimas dėl tarptautinio nemaršrutinio keleivių vežimo tarpmiestiniais ir miesto autobusais (Interbus susitarimas) ir suteikiama galimybė prie Susitarimo prisijungti Maroko Karalystei, turėtų įsigalioti tik visoms esamoms Interbus susitarimo susitariančiosioms šalims sudarius tą protokolą.

               4.Derybininkas turėtų pasirinkti tinkamiausią tarptautinę priemonę, kuria tiems pakeitimams turėtų būti pritarta. Tai neturėtų padaryti poveikio jau atliktiems pasirašymo aktams.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2022 05 23
            COM(2022) 606 final

            Rekomendacija
            TARYBOS REKOMENDACIJA
            dėl 2022 m. Vokietijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2022 m. Vokietijos stabilumo programos
            {SWD(2022) 606 final} - {SWD(2022) 640 final}

               Rekomendacija

               TARYBOS REKOMENDACIJA

               dėl 2022 m. Vokietijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2022 m. Vokietijos stabilumo programos

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,

               atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo
                  1
               , ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,

               atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011
                  2
                dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo, ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,

               atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,

               atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,

               kadangi:

               (1)2021 m. vasario 19 d. įsigaliojo Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2021/241
                  3
               , kuriuo nustatyta Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė. Pagal Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę teikiama finansinė parama reformoms ir investicijoms įgyvendinti, t. y. Sąjungos finansuojama fiskalinė paskata. Priemonė prisideda prie ekonomikos atsigavimo ir tvarių bei augimą skatinančių reformų ir investicijų įgyvendinimo, visų pirma siekiant skatinti žaliąją ir skaitmeninę pertvarką, kartu didindama valstybių narių ekonomikos atsparumą ir potencialų augimą. Ji taip pat padeda stiprinti tvarią viešųjų finansų būklę ir skatinti augimą ir darbo vietų kūrimą vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu. 2022 m. birželio [XX] d., laikantis Reglamento (ES) 2021/241 11 straipsnio 2 dalies, [atnaujintas] pagal Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę kiekvienai valstybei narei skiriamas didžiausias finansinis įnašas;

               (2)2021 m. lapkričio 24 d. Komisija priėmė metinę tvaraus augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2022 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Joje tinkamai atsižvelgta į 2021 m. gegužės mėn. Porto socialinių reikalų aukščiausiojo lygio susitikime dar kartą patvirtintą bendrą įsipareigojimą toliau įgyvendinti 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį. 2022 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino 2022 m. metinėje tvaraus augimo apžvalgoje išdėstytus prioritetus. 2021 m. lapkričio 24 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 taip pat priėmė įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Vokietija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą
                  4
               . Be to, tą pačią dieną Komisija priėmė Rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos (ją Taryba priėmė 2022 m. balandžio 5 d.) ir Pasiūlymą dėl 2022 m. bendros užimtumo ataskaitos, kurioje analizuojamas užimtumo politikos gairių ir Europos socialinių teisių ramsčio principų įgyvendinimas (ją Taryba priėmė 2022 m. kovo 14 d.);

               (3)geopolitines ir ekonomines aplinkybes labai pakeitė po pasaulinės pandemijos įvykusi Rusijos invazija į Ukrainą. Invazijos poveikis valstybių narių ekonomikai pasireiškia, pvz., aukštesnėmis energijos bei maisto produktų kainomis ir prastesnėmis augimo perspektyvomis. Aukštesnės energijos kainos itin slegia pažeidžiamiausius namų ūkius, kurie patiria energijos nepriteklių arba kuriems jis gresia. Be to, į ES atvyksta kaip niekada daug pabėgėlių iš Ukrainos. Šiomis aplinkybėmis 2022 m. kovo 4 d. pirmą kartą pradėta taikyti Laikinosios apsaugos direktyva
                  5
               , pagal kurią iš Ukrainos perkeltiems asmenims suteikiama teisė teisėtai būti ES, taip pat galimybė mokytis, dalyvauti darbo rinkoje, gauti sveikatos priežiūros paslaugas, būstą ir socialinę paramą.

               (4)atsižvelgiant į sparčiai kintančią ekonominę ir geopolitinę padėtį ir kaip išdėstyta 2022 m. metinėje tvaraus augimo apžvalgoje, 2022 m. Europos semestras – plataus masto ekonominės ir užimtumo politikos koordinavimo sistema – atnaujinamas, o kartu pritaikomas prie Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės įgyvendinimo reikalavimų. Kad būtų įgyvendinti Europos semestro politikos prioritetai, itin svarbu įgyvendinti priimtus ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planus, nes jais atsižvelgiama į visas atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas, pateiktas per 2019 ir 2020 m. semestro ciklus, arba didelę jų dalį. 2019 ir 2020 m. konkrečioms šalims skirtos rekomendacijos tebėra tiek pat svarbios ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planams, kurie peržiūrėti, atnaujinti arba iš dalies pakeisti pagal Reglamento (ES) 2021/241 14, 18 ir 21 straipsnius, šalia visų konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų, pateiktų iki pakoreguoto plano pateikimo datos;

               (5)nuo 2020 m. kovo mėn. taikoma bendroji nukrypti leidžianti išlyga
                  6
               . 2021 m. kovo 3 d. komunikate
                  7
                Komisija taip pat išdėstė nuomonę, kad sprendimas nutraukti bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos taikymą arba ją toliau taikyti turėtų būti priimamas atlikus bendrą ekonominės padėties vertinimą, kurio vienas iš pagrindinių kiekybinių kriterijų būtų ES arba euro zonos ekonominės veiklos mastas, palyginti su iki krizės (2019 m. pabaigoje) buvusiu mastu. Stabilumo ir augimo pakte nustatytos bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos taikymą pratęsti 2023 m. būtų pagrįsta dėl didesnio neapibrėžtumo ir didelės neigiamų ekonominės perspektyvos pokyčių rizikos karo Europoje aplinkybėmis, dėl precedento neturinčių energijos kainų šuolių ir tolesnių tiekimo grandinės sutrikimų;

               (6)laikantis 2021 m. birželio 18 d. Tarybos nuomonėje dėl 2021 m. stabilumo programos pateikto požiūrio, fiskalinės politikos kryptį šiuo metu geriausia vertinti kaip pirminių išlaidų (atėmus diskrecines pajamų priemones), išskyrus su COVID-19 krize susijusias laikinas neatidėliotinas priemones, bet įskaitant Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės negrąžintina parama (dotacijomis) ir kitų ES fondų lėšomis finansuojamas išlaidas, pokytį, palyginti su vidutinio laikotarpio potencialiu augimu
                  8
               . Be bendros fiskalinės politikos krypties, siekiant įvertinti, ar nacionalinė fiskalinė politika yra apdairi, o jos sudėtis yra palanki tvariam atsigavimui, suderinamam su žaliosios ir skaitmeninės pertvarkos tikslais, dėmesys taip pat skiriamas nacionalinėmis lėšomis finansuojamų
                  9
                pirminių einamųjų išlaidų (atėmus diskrecines pajamų priemones ir išskyrus su COVID-19 krize susijusias laikinas neatidėliotinas priemones) ir investicijų raidai;

               (7)2022 m. kovo 2 d. Komisija priėmė komunikatą
                  10
                ir jame pateikė plataus pobūdžio 2023 m. fiskalinės politikos gairių, kuriomis siekiama padėti valstybėms narėms parengti stabilumo ir konvergencijos programas ir taip sustiprinti politikos koordinavimą. Remdamasi 2022 m. žiemos prognozėje pateikta makroekonomine perspektyva, Komisija pažymėjo, kad perėjimas nuo bendros remiamojo pobūdžio fiskalinės politikos krypties 2020–2022 m. prie iš esmės neutralios bendros fiskalinės politikos krypties 2023 m. atrodytų tinkamas; tuo pat metu reikia būti pasirengus reaguoti į kintančią ekonominę padėtį. Komisija paskelbė, kad konkrečioms valstybėms narėms 2023 m. ir toliau turėtų būti teikiamos skirtingos fiskalinės rekomendacijos ir turėtų būti atsižvelgta į galimą tarpvalstybinį šalutinį poveikį. Komisija valstybes nares paragino atsižvelgti į šias gaires savo stabilumo ir konvergencijos programose. Komisija įsipareigojo atidžiai stebėti ekonominius pokyčius ir prireikus pritaikyti politikos gaires, vėliausiai – 2022 m. gegužės mėn. pabaigoje paskelbsimame Europos semestro pavasario dokumentų rinkinyje;

               (8)kalbant apie 2022 m. kovo 2 d. fiskalines gaires, 2023 m. fiskalinėmis rekomendacijomis atsižvelgiama į prastesnę ekonominę perspektyvą, didesnį neapibrėžtumą ir papildomą neigiamų pokyčių riziką, taip pat į didesnę infliaciją, palyginti su žiemos prognoze. Atsižvelgiant į šiuos aspektus, fiskalinis atsakas turi būti didinti viešąsias investicijas į žaliąją ir skaitmeninę pertvarką ir energetinį saugumą ir išlaikyti pažeidžiamiausių namų ūkių perkamąją galią, kad būtų galima sušvelninti energijos kainų šuolio poveikį ir padėti apriboti antrinio poveikio infliacinį spaudimą tikslinėmis ir laikinomis priemonėmis; fiskalinė politika turi likti lanksti, kad būtų galima prisitaikyti prie greitai kintančių aplinkybių, ir skirtis konkrečiose šalyse priklausomai nuo jų fiskalinės ir ekonominės padėties, įskaitant krizės poveikį joms ir iš Ukrainos perkeltų asmenų srautą į jas;

               (9)2021 m. balandžio 28 d. pagal Reglamento (ES) 2021/241 18 straipsnio 1 dalį Vokietija Komisijai pateikė nacionalinį ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planą. Pagal Reglamento (ES) 2021/241 19 straipsnį Komisija ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plano aktualumą, efektyvumą, veiksmingumą ir darną įvertino vadovaudamasi to reglamento V priede pateiktomis vertinimo gairėmis. 2021 m. liepos 13 d. Taryba priėmė Sprendimą dėl Vokietijos ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plano įvertinimo patvirtinimo
                  11
               . Paramos dalių išmokėjimas priklauso nuo pagal Reglamento (ES) 2021/241 24 straipsnio 5 dalį Komisijos priimto sprendimo, kad Vokietija patenkinamai pasiekė Tarybos įgyvendinimo sprendime nustatytas atitinkamas tarpines ir siektinas reikšmes. Kad būtų laikoma, jog tarpinės ir siektinos reikšmės pasiektos patenkinamai, ankstesniosios turi likti nepanaikintos;

               (10)laikydamasi Reglamento (EB) Nr. 1466/97 4 straipsnyje nustatyto termino, 2022 m. gegužės 2 d. Vokietija pateikė 2022 m. nacionalinę reformų darbotvarkę, o 2022 m. balandžio 27 d. – 2022 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos kartu. Pagal Reglamento (ES) 2021/241 27 straipsnį 2022 m. nacionalinė reformų programa taip pat atspindi Vokietijos du kartus per metus teikiamas pažangos, padarytos įgyvendinant ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planą, ataskaitas;

               (11)2022 m. gegužės 23 d. Komisija paskelbė 2022 m. Vokietijos ataskaitą
                  12
               . Joje įvertinta pažanga, Vokietijos padaryta įgyvendinant atitinkamas 2019, 2020 ir 2021 m. Tarybos priimtas jai skirtas rekomendacijas, ir, remiantis ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo rezultatų suvestine, apžvelgta, kaip Vokietija įgyvendina ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planą. Remiantis šia analize, šalies ataskaitoje nurodytos spragos, palyginti su tais uždaviniais, kurie ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plane sprendžiami tik iš dalies arba nesprendžiami, taip pat nauji ir kylantys uždaviniai, įskaitant dėl Rusijos invazijos į Ukrainą kylančius uždavinius. Be to, joje įvertinta pažanga, Vokietijos padaryta įgyvendinant Europos socialinių teisių ramstį ir siekiant ES pagrindinių tikslų užimtumo, įgūdžių ir skurdo mažinimo srityse, taip pat JT darnaus vystymosi tikslų;

               (12)Komisija atliko Vokietijos nuodugnią apžvalgą pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį, o jos rezultatus paskelbė 2022 m. gegužės 23 d.
                  13
                Komisija padarė išvadą, kad Vokietijoje yra susidaręs makroekonominis disbalansas. Visų pirma pažeidžiamumas yra susijęs su nuolatiniu dideliu einamosios sąskaitos pertekliumi, kuris atspindi mažas investicijas, palyginti su santaupomis, ir turi tarpvalstybinių pasekmių;

               (13)2022 m. balandžio 27 d. Vokietija pateikė naują 2022 m. biudžeto plano projektą. Komisija pagal Reglamento (ES) Nr. 473/2013 7 straipsnį dėl to plano pateikė nuomonę;

               (14)2022 m. gegužės 23 d. Komisija paskelbė pranešimą pagal SESV 126 straipsnio 3 dalį. Šiame pranešime aptarta Vokietijos biudžeto būklė, nes šalies valdžios sektoriaus deficitas 2021 m. viršijo Sutartyje nustatytą 3 % BVP pamatinę vertę. Pranešime padaryta išvada, kad deficito kriterijus nėra įvykdytas. Atsižvelgdama į 2022 m. kovo 2 d. komunikatą, Komisija nesiūlė 2022 m. pavasarį pradėti naujų perviršinio deficito procedūrų ir iš naujo įvertins, ar būtų pagrįsta siūlyti pradėti perviršinio deficito procedūras 2022 m. rudenį;

               (15)2020 m. liepos 20 d. Taryba rekomendavo Vokietijai, laikantis bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos, 2020 ir 2021 m. imtis visų būtinų priemonių, kad būtų veiksmingai kovojama su pandemija, palaikoma ekonomika ir remiamas būsimas atsigavimas. Ji taip pat rekomendavo Vokietijai, kai leis ekonominės sąlygos, vykdyti fiskalinę politiką, kuria siekiama užtikrinti apdairią vidutinio laikotarpio fiskalinę būklę ir skolos tvarumą, kartu didinant investicijas; Remiantis Eurostato patvirtintais duomenimis, 2021 m. Vokietijos valdžios sektoriaus deficitas sumažėjo nuo 4,3 % BVP 2020 m. iki 3,7 % 2021 m. Vokietijos fiskalinės politikos atsaku 2021 m. remtas ekonomikos atsigavimas, o laikinų neatidėliotinų paramos priemonių apimtis padidėjo nuo 2,7 % BVP 2020 m. iki 4,2 % 2021 m. Priemonės, kurių Vokietija ėmėsi 2021 m., atitiko 2020 m. liepos 20 d. Tarybos rekomendaciją. Diskrecinės biudžeto priemonės, kurias Vyriausybė priėmė 2020 ir 2021 m., daugiausia buvo laikinos arba joms buvo kompensacinių priemonių. Be to, kai kurios diskrecinės priemonės, kurias Vyriausybė priėmė 2020–2021 m. laikotarpiu, nebuvo laikinos ir joms nebuvo kompensacinių priemonių; jas daugiausia sudarė išmokų šeimai, pvz., pašalpų vaikui ir neapmokestinamų pašalpų vaikui, padidinimas ir didesnės nurašymo galimybės. Remiantis Eurostato patvirtintais duomenimis, 2021 m. valdžios sektoriaus skola sudarė 69,3 % BVP;

               (16)makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos 2022 m. stabilumo programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra palankus 2022 m. ir realistiškas vėlesniais metais. Vyriausybė prognozuoja, kad realusis BVP 2022 m. išaugs 3,6 %, o 2023 m. – 2,3 %. Tuo tarpu Komisijos 2022 m. pavasario prognozėje numatoma, kad 2022 m. realiojo BVP augimas bus mažesnis – 1,6 %, o 2023 m. bus panašaus lygio – 2,4 %. Šį skirtumą daugiausia lemia skirtingos projekcijų galutinės datos, kurios stabilumo programos atveju buvo prieš Rusijos agresijos karo prieš Ukrainą pradžią, kai 2022 m. augimo perspektyvos dar buvo optimistiškesnės. 2022 m. stabilumo programoje Vyriausybė planuoja, kad 2022 m. nominalusis deficitas išliks 3¾ % BVP, o 2023 m. sumažės iki 2 %. Panašų lygį 2022 m. daugiausia lemia toliau dėl pandemijos vykdomos neatidėliotinos priemonės, padidėjusios gynybos išlaidos ir priemonės, nukreiptos prieš padidėjusias energijos kainas reaguojant į karą Ukrainoje, taip pat papildomos išlaidos ir investicijos į žaliąją pertvarką. Programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis su BVP 2022 m. sumažės iki 66¾ %, o 2023 m. – iki 65¾ %. Remiantis iki galutinio prognozės parengimo termino turėta informacija apie politikos priemones, Komisijos 2022 m. pavasario prognozėje numatoma, kad 2022 ir 2023 m. valdžios sektoriaus deficitas atitinkamai sudarys 2,5 % BVP ir 1,0 % BVP. Tai yra mažiau, nei 2022 m. stabilumo programoje 2022 m. ir 2023 m. prognozuotas deficitas, daugiausia dėl šiek tiek mažesnių mokestinių pajamų projekcijų, grindžiamų atsargiais 2021 m. lapkričio mėn. skaičiavimais, ir optimistiškesnių lūkesčių Programoje dėl subsidijų ir viešųjų investicijų įgyvendinimo. Komisijos 2022 m. pavasario prognozėje numatomas panašus 2022 m. valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP – 66,4 %, o 2023 m. mažesnis – 64,5 %. Skirtumą lemia panašus deficito prognozės skirtumas.

               Remiantis Komisijos 2022 m. pavasario prognoze, numatoma, kad vidutinio laikotarpio (10 metų) potencialios gamybos apimties augimo vidurkis bus 1,1 %. Tačiau šis įvertis neapima ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plane numatytų reformų, kurios gali padidinti potencialų Vokietijos ekonomikos augimą, poveikio;

               (17)2022 m. Vyriausybė palaipsniui panaikino daugumą priemonių, kurių imtasi reaguojant į COVID-19 krizę, taigi numatoma, kad laikinų neatidėliotinų paramos priemonių apimtis sumažės nuo 4,2 % BVP 2021 m. iki 1,2 % 2022 m. Valdžios sektoriaus deficitui poveikį daro priemonės, kurių imtasi siekiant kovoti su ekonominiu ir socialiniu energijos kainų kilimo poveikiu; Komisijos 2022 m. pavasario prognozėje apskaičiuota, kad jos sudaro 0,7 % BVP 2022 m., o 2023 m. jos turėtų būti palaipsniui nutrauktos
                  14
               . Šias priemones daugiausia sudaro tikslinė šilumos išlaidų subsidija; pažanga panaikinant atsinaujinančiųjų išteklių energijos mokestį (EEG-Umlage); į išmokos kelionėms į darbą ir atgal didinimas (Pendlerpauschale); energijos mokesčio už kurą sumažinimas 3 mėnesiams; vienkartinė nustatyto dydžio išmoka energijai (Energiepreispauschale) ir priedas už kiekvieną vaiką; vienkartinė nustatyto dydžio išmoka socialinės paramos gavėjams; 3 mėnesius vietinio viešojo transporto mėnesinis bilietas mažesne kaina. Paskelbta, kad šios priemonės yra laikinos. Vis dėlto, jei energijos kainos aukštos liks ir 2023 m., kai kurių iš šių priemonių galiojimas galėtų būti tęsiamas. Kai kurios iš šių priemonių, visų pirma išmokos kelionėms į darbą ir sumažintas energijos mokestis už kurą, nėra tikslinės. Valdžios sektoriaus deficitui poveikį taip pat daro iš Ukrainos perkeltų asmenų laikinosios apsaugos teikimo išlaidos, kurios, kaip numatoma Komisijos 2022 m. pavasario prognozėje, 2022 m. sudarys 0,1 %, o 2023 m. 0,2 %
                  15
               , taip pat 0,4 % BVP 2022 m. ir 0,5 % 2023 m. padidėjančios gynybos išlaidos;

               (18)2021 m. birželio 18 d. Taryba rekomendavo Vokietijai
                  16
                2022 m. išlaikyti remiamojo pobūdžio fiskalinės politikos kryptį, įskaitant Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės suteiktą postūmį, ir išlaikyti nacionalinėmis lėšomis finansuojamas investicijas. Ji Vokietijai taip pat rekomendavo, kai leis ekonominės sąlygos, vykdyti fiskalinę politiką, kuria siekiama užtikrinti apdairią vidutinio laikotarpio fiskalinę būklę ir fiskalinį tvarumą vidutiniu laikotarpiu ir tuo pat metu didinti investicijas siekiant padidinti augimo potencialą;

               (19)remiantis Komisijos 2022 m. pavasario prognoze ir Vokietijos 2022 m. stabilumo programoje pateikta informacija numatoma, kad 2022 m. fiskalinės politikos kryptis (-1,6 % BVP) išliks remiamojo pobūdžio, kaip rekomendavo Taryba
                  17
               . Vokietija planuoja toliau remti ekonomikos atsigavimą pasinaudodama Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemone papildomoms investicijoms finansuoti, kaip rekomendavo Taryba. Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės dotacijomis ir kitų ES fondų lėšomis finansuojamų išlaidų teigiamas poveikis ekonominei veiklai, palyginti su 2021 m., turėtų nesikeisti. Nacionalinėmis lėšomis finansuojamų investicijų skatinamasis poveikis fiskalinės politikos krypčiai 2022 m. turėtų sudaryti 0,2 procentinio punkto
                  18
               . Todėl Vokietija planuoja išlaikyti nacionalinėmis lėšomis finansuojamas investicijas, kaip rekomendavo Taryba. Be to, nacionalinėmis lėšomis finansuojamų pirminių einamųjų išlaidų (atėmus naujas pajamų priemones) augimo skatinamasis poveikis bendrai fiskalinės politikos krypčiai 2022 m. turėtų sudaryti 1,5 procentinio punkto. Šis didelis skatinamasis poveikis apima papildomą poveikį tų priemonių, kuriomis siekiama mažinti energijos kainų padidėjimo ekonominį ir socialinį poveikį (0,7 % BVP), taip pat išlaidas, susijusias su laikinos apsaugos suteikimu iš Ukrainos perkeltiems asmenims (0,1 % BVP), o prie grynųjų einamųjų išlaidų augimo taip pat turėtų prisidėti ir papildomos išlaidos žaliajai pertvarkai (0,2 % BVP);

               (20)Komisijos 2022 m. pavasario prognozėje pagal nesikeičiančios politikos prielaidą numatoma, kad 2023 m. fiskalinės politikos kryptis bus 0,6 % BVP
                  19
               . Numatoma, kad Vokietija 2023 m. toliau naudosis Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės dotacijomis papildomoms investicijoms, kuriomis remiamas atsigavimas, finansuoti. Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės dotacijomis ir kitų ES fondų lėšomis finansuojamų išlaidų teigiamas poveikis ekonominei veiklai, palyginti su 2022 m., turėtų sumažėti 0,1 procentinio punkto BVP. Nacionalinėmis lėšomis finansuojamų investicijų skatinamasis poveikis fiskalinės politikos krypčiai 2023 m. turėtų sudaryti 0,1 procentinio punkto
                  20
               . Be to, nacionalinėmis lėšomis finansuojamų pirminių einamųjų išlaidų (atėmus naujas pajamų priemones) augimo stabdomasis poveikis bendrai fiskalinės politikos krypčiai 2023 m. turėtų sudaryti 0,7 procentinio punkto. Čia įtrauktas poveikis, kurį turės priemonių, kuriomis reaguojama į pakilusias energijos kainas, laipsniškas panaikinimas (0,7 % BVP) ir iš Ukrainos perkeltų asmenų laikinosios apsaugos teikimo papildomos išlaidos (0,05 % BVP), palyginti su 2022 m.;

               (21)2022 m. stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus deficitas palaipsniui sumažės iki 1¾ % BVP 2024 m. ir iki 1 % BVP iki 2025 m. Šiose projekcijose daroma prielaida, kad valdžios sektoriaus pajamos, išreikštos BVP procentine dalimi, didės, o valdžios sektoriaus išlaidos, išreikštos BVP procentine dalimi, turėtų išlikti palyginti stabilios. Programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP iki 2025 m. turėtų sumažėti iki 65¾ % 2024 m. ir iki 65 % 2025 m. Remiantis Komisijos analize, skolos tvarumo rizika vidutiniu laikotarpiu atrodo maža;

               (22)visuomenės senėjimas ir didėjanti įtampa darbo rinkoje artimiausiais metais darys didelį poveikį Vokietijai. Teisės aktais nustatytas pensinis amžius 2031 m. pasieks 67 metus, tačiau, siekiant užtikrinti ilgalaikį pensijų sistemos tvarumą, reikia atlikti daugiau pakeitimų. Atsižvelgiant į didėjančią įtampą darbo rinkoje taip pat reikėtų didesnių paskatų dirbti. Vyriausybės įsipareigojimas išlaikyti viršutinę pensijų įmokų tarifo ribą ir minimalių pajamų pakeitimo normą (Doppelte Haltelinie) reiškia, kad reikalingi dideli fiskaliniai pervedimai, dar labiau didinant jaunesnėms kartoms tenkančią naštą. Valstybės subsidijuojamos privačios pensijos (Riester Rente) neatliko svarbaus vaidmens pensijų derinyje. Grąža maža, o administracinės išlaidos – didelės. Visų pirma mažas pajamas gaunantys asmenys negali sukaupti pakankamos pensijos;

               (23)mokesčių sistema yra labai priklausoma nuo darbo mokestinių pajamų, o integraciniam augimui mažiau kenkiančios mokesčių bazės vis dar nepakankamai naudojamos. Darbo jėgos mokesčių pleištas Vokietijoje yra vienas didžiausių ES. Tai mažina darbo užmokestį atskaičius mokesčius ir atgraso tam tikras grupes, pvz., mažas ir vidutines pajamas gaunančius asmenis ir antruosius šeimoje uždirbančius asmenis nuo darbo valandų skaičiaus didinimo. Tai trukdo geriau išnaudoti darbo jėgos potencialą, net ir esant darbo jėgos trūkumui. Pajamos iš aplinkosaugos mokesčių yra palyginti mažos, o aplinkai kenksmingos subsidijos (įskaitant mokesčių sumažinimą ir atleidimą nuo mokesčių) trukdo siekti aplinkosauginio tvarumo tikslų ir mažinti priklausomybę nuo iškastinio kuro, didinti energijos vartojimo efektyvumą ir atsinaujinančiųjų išteklių energijos naudojimą;

               (24)pagal Reglamento (ES) 2021/241 19 straipsnio 3 dalies b punktą ir V priedo 2.2 kriterijų, į ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planą įtraukta daug viena kitą papildančių reformų ir investicijų, kurios turi būti įgyvendintos iki 2026 m. Jos padeda spręsti visus ekonominius ir socialinius uždavinius, 2019 ir 2020 m. per Europos semestrą nustatytus Vokietijai skirtose Tarybos rekomendacijose, šalia jai skirtų rekomendacijų, kurios pateiktos iki plano priėmimo datos, arba didelę jų dalį. Visų pirma jos padeda patenkinti poreikį skatinti viešąsias ir privačiąsias investicijas, visų pirma į žaliąją ir skaitmeninę pertvarką, darnųjį transportą, švarias, veiksmingas ir integruotas energetikos sistemas, viešojo administravimo ir sveikatos priežiūros paslaugų skaitmeninimą, švietimą ir mokslinius tyrimus bei inovacijas;

               (25)tikimasi, kad Vokietijos ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plano įgyvendinimas prisidės prie tolesnės žaliosios ir skaitmeninės pertvarkos pažangos. Priemonėms, kuriomis Vokietijoje remiamas klimato srities tikslų įgyvendinimas, skiriama 42 % visų plano asignavimų, o priemonėms, kuriomis remiamas skaitmeninių tikslų įgyvendinimas, – 52 % visų plano asignavimų. Visapusiškas ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plano įgyvendinimas laikantis atitinkamų tarpinių ir siektinų reikšmių padės Vokietijai greitai atsigauti nuo COVID-19 krizės padarinių, o kartu sustiprins jos atsparumą. Siekiant sėkmingai įgyvendinti ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planą, taip pat kitą už planą platesnę ekonominę ir užimtumo politiką, kad būtų užtikrinta plati atsakomybė už bendrą politinę darbotvarkę, tebėra būtinas sistemingas socialinių partnerių ir kitų atitinkamų suinteresuotųjų subjektų dalyvavimas;

               (26)Vokietija iki 2022 m. balandžio 4 d. pateikė sanglaudos politikos programavimo dokumentus
                  21
                dėl visų 15 Europos regioninės plėtros fondo programų, visų 16 „Europos socialinio fondo +“ programų ir mišrios Europos regioninės plėtros fondo / „Europos socialinio fondo +“ programos. 2022 m. balandžio 19 d. Komisija patvirtino partnerystės susitarimą su Vokietija dėl sanglaudos politikos fondų naudojimo. Pagal 2021 m. birželio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2021/1060 Vokietija, programuodama 2021–2027 m. sanglaudos politikos fondus, atsižvelgė į atitinkamas jai skirtas rekomendacijas. Tai yra iš sanglaudos politikos fondų gautinos finansinės paramos veiksmingumo gerinimo ir kuo didesnės pridėtinės vertės užtikrinimo prielaida, be to, taip skatinamas šių fondų ir kitų Sąjungos priemonių bei fondų tarpusavio koordinavimas, papildomumas ir darna. Sėkmingas Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės ir sanglaudos politikos programų įgyvendinimas taip pat priklauso nuo to, ar bus pašalintos kliūtys investicijoms, kad būtų remiama žalioji ir skaitmeninė pertvarka ir darnus teritorinis vystymasis;

               (27)be ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plane sprendžiamų ekonominių ir socialinių uždavinių, Vokietija vis dar atsilieka diegdama itin didelio pralaidumo plačiajuostį ryšį kaimo vietovėse, kuriose didesnės investicijos gali padidinti našumo augimą ir sumažinti santaupų ir investicijų disbalansą. Apskritai Vokietija per pastaruosius metus labai pagerino itin didelio pralaidumo plačiajuosčio ryšio aprėptį ir šiuo metu viršija ES vidurkį. Tačiau kaimo vietovėse aprėptis buvo 22,5 %, t. y. mažesnė už 37,1 % ES vidurkį. Be to, tik 15,4 % namų ūkių turi prieigą prie šviesolaidinio ryšio (palyginti su 50 % ES vidurkiu), todėl Vokietija patenka tarp valstybių narių, kuriose šviesolaidinio ryšio aprėptis yra mažiausia, o penkių geriausius rezultatus pasiekusių ES šalių šviesolaidinio ryšio aprėptis siekia bent 85 %. Šviesolaidinių jungčių trūkumas ryškesnis kaimo vietovėse (11,3 %, palyginti su 33,8 % ES vidurkiu). Tai stabdo našumo augimą, ypač mažųjų ir vidutinių įmonių, daugelis kurių veikia kaimo ir priemiesčių vietovėse. Plačiajuosčio ryšio plėtra ir 5G ryšys į Vokietijos ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planą neįtraukti. Numatyta federalinio ir regioninio lygmens schemų, kuriomis siekiama gerinti ryšį pilkosiose zonose ir judrųjį ryšį baltosiose zonose. Koalicijos susitarime nustatyti plataus užmojo tikslai, susiję su galimybe visiems Vokietijos namų ūkiams visoje šalyje naudotis šviesolaidiniu ir 5G ryšiu, tačiau dar nenustatytas įgyvendinimo terminas. Siekiant užtikrinti savalaikį jų įgyvendinimą bus labai svarbu didinti civilinės inžinerijos planavimo ir valdymo pajėgumus privačiajame sektoriuje ir viešojo sektoriaus planavimo ir įgyvendinimo valdymą. Norint, kad tikslai būtų pasiekti, taip pat reikės patobulinti paraiškų teikimo ir leidimų išdavimo procedūras, taip pat standartizuoti alternatyvius, mažiau laiko reikalaujančius įrengimo metodus;

               (28)reaguojant į Versalio deklaracijoje ES valstybių ar vyriausybių vadovų suteiktą įgaliojimą, planu „REPowerEU“ siekiama kuo greičiau palaipsniui panaikinti Europos Sąjungos priklausomybę nuo iškastinio kuro importo iš Rusijos. Todėl palaikant dialogą su valstybėmis narėmis nustatomi tinkamiausi nacionalinio, regioninio ir ES masto projektai, investicijos ir reformos. Šiomis priemonėmis siekiama mažinti bendrą priklausomybę nuo iškastinio kuro ir atsisakyti iškastinio kuro importo iš Rusijos;

               (29)Vokietija susiduria su sunkumais, susijusiais su jos priklausomybe nuo iškastinio kuro ir energijos importo iš Rusijos, taip pat su pagrindinėmis investavimo į visiškai integruotą tvarios energetikos sistemą sąlygomis. 2020 m. duomenys rodo, kad šalies priklausomybė nuo dujų importo iš Rusijos itin didelė (65 %
                  22
               ) ir didesnė už ES vidurkį (44 %). Priklausomybė nuo naftos importo iš Rusijos taip pat yra didesnė už ES vidurkį (34 % Vokietijoje, palyginti su 26 % ES vidurkiu)
                  23
               . Daugiau kaip pusę Vokietijos energijos rūšių derinio sudaro dujos (26 %) ir nafta (35 %). Ši priklausomybė turi tiesioginį poveikį Vokietijos pramonei, kuri suvartoja 35 % gamtinių dujų teikiamos galutinės energijos. Spartesnė pažanga plečiant perdavimo ir paskirstymo tinklus ir naudojant atsinaujinančiųjų išteklių energiją yra labai svarbi siekiant spręsti šias problemas, pasiekti klimato ir energetikos tikslus ir padidinti investicijas, palyginti su santaupomis. Reikia dėti daugiau pastangų siekiant įvairinti energijos tiekimą ir maršrutus, panaudojant visus turimus anglies dioksido neišskiriančius energijos išteklius, visų pirma naudojant atsinaujinančiąją elektros energiją ir dujas, įskaitant vandenilį iš atsinaujinančiųjų išteklių ir suskystintas gamtines dujas. Investicijas į naują su dujomis susijusią infrastruktūrą ir tinklus rekomenduotina, kai įmanoma, parengti ateities iššūkiams siekiant užtikrinti ilgalaikį jų tvarumą, kai ateityje bus keičiama jų paskirtis ir pereinama prie tvaraus kuro. Kad Vokietija pasiektų 55 % tikslo priemonių rinkinio tikslus, reikės toliau didinti užmojus mažinant išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį ir didinant atsinaujinančiųjų energijos išteklių dalį bei energijos vartojimo efektyvumą. Reikia dėti pastangas siekiant paspartinti pramonės priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimą, pagerinti lankstumo galimybes ir energijos vartotojų atsaką į kintančias kainas, taip pat stiprinti energetikos sistemos integraciją
                  24
               . Taip pat reikėtų imtis veiksmų siekiant padidinti energijos vartojimo efektyvumą ir sumažinti energijos suvartojimą, taip pat paspartinti pastatų ūkio ir transporto sektoriaus priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimą, nes 2021 m. šiuose sektoriuose nepasiekti metiniai nacionaliniai šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo tikslai. Didesnis judumo dalijantis transporto priemonėmis ir tvaraus viešojo transporto naudojimas gali sumažinti iškastinio kuro suvartojimą. Vokietijoje smarkiai vėluojama vykdant elektros energijos tinklų plėtrą. Pagrindinės kliūtys, be kita ko, yra planavimo, leidimų išdavimo ir apskundimo procedūrų sudėtingumas ir trukmė. Dėl elektros energijos tinklų plėtros vėlavimo tam tikrose vietovėse tapo būtina apriboti atsinaujinančiųjų energijos išteklių naudojimą. Be to, elektros tinklų plėtros vėlavimas smarkiai veikia kaimyninių valstybių narių tinklus, nes Vokietijos tinklo pajėgumo nepakanka elektros energijos, kuria prekiaujama atitinkamoje kainų zonoje, kiekiui perduoti. Vyriausybė įsipareigojo iki 2030 m. atsinaujinančiųjų energijos išteklių dalį pagamintos elektros energijos kiekyje padidinti iki 80 %, o iki 2035 m. – iki beveik 100 %. Tačiau atsinaujinančiųjų išteklių energijos, visų pirma sausumos vėjo, naudojimas pastaraisiais metais smarkiai sulėtėjo dėl tebesitęsiančių įgyvendinimo kliūčių. Įgyvendinimo kliūčių šalinimas apima veiksmus, kuriais siekiama ankstyvame etape išspręsti konfliktus dėl žemės naudojimo, sušvelninti taisykles dėl minimalaus atstumo, pagerinti žemėtvarką siekiant nustatyti vėjo energijos naudojimo zonas ir palengvinti leidimų gavimą. Pritarimą vietos lygmeniu galima padidinti, be kita ko, supaprastinant konsultacijų procesą, didinant piliečių dalyvavimą ir dalijantis pajamomis iš projektų. Atsinaujinančiųjų energijos išteklių plėtra ir energijos vartojimo efektyvumo didinimas ne tik sumažins priklausomybę nuo energijos importo, bet ir gerokai sumažins energijos kainas. Galiausiai galima toliau stiprinti dalyvavimą su energetika susijusiame tarpvalstybiniame bendradarbiavime, taip pat padidinti lankstumą ir srautų priešinga kryptimi pajėgumą, kai tai susiję su esamomis jungtimis;

               (30)nors dėl spartesnio perėjimo prie neutralaus poveikio klimatui ekonomikos ir iškastinio kuro atsisakymo keliuose sektoriuose susidarys didelių restruktūrizavimo išlaidų, tam, kad sumažintų socioekonominį pertvarkos poveikį labiausiai paveiktuose regionuose, įgyvendindama sanglaudos politiką Vokietija gali pasinaudoti Teisingos pertvarkos mechanizmu. Be to, siekdama pagerinti įsidarbinimo galimybes ir sustiprinti socialinę sanglaudą Vokietija gali pasinaudoti „Europos socialiniu fondu +“;

               (31)atsižvelgdama į Komisijos vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2022 m. stabilumo programą, o jos nuomonė
                  25
                atspindėta toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (32)atsižvelgdama į euro zonos valstybių narių ekonomikų glaudžias tarpusavio sąsajas ir kolektyvinį indėlį į ekonominės ir pinigų sąjungos veikimą, Taryba rekomendavo euro zonos valstybėms narėms, be kita ko, įgyvendinant savo ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planus, imtis veiksmų rekomendacijai dėl euro zonos ekonominės politikos įgyvendinti. Vokietijos atveju tai konkrečiai atspindėta toliau išdėstytose 1, 2 ir 3 rekomendacijose,

               (33)atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo 2022 m. nacionalinę reformų programą ir 2022 m. stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį atspindėtos toliau išdėstytose 1, 2, 3 ir 4 rekomendacijose. 1, 2 ir 3 rekomendacijomis taip pat prisidedama prie euro zonai skirtų rekomendacijų, ypač 1 ir 4 rekomendacijų, įgyvendinimo. 1 rekomendacijoje nurodyta fiskalinė politika ir 2, 3 ir 4 rekomendacijose nurodyta politika, be kita ko, padeda mažinti disbalansą, susijusį su einamosios sąskaitos pertekliumi, kiek tai susiję su didesnėmis investicijomis,

               REKOMENDUOJA Vokietijai 2022 ir 2023 m. imtis šių veiksmų:

               1.2023 m. užtikrinti, kad nacionalinėmis lėšomis finansuojamų einamųjų išlaidų augimas atitiktų bendrą neutralios politikos kryptį, atsižvelgiant į tolesnę laikiną ir tikslinę paramą namų ūkiams ir įmonėms, kurie labiausiai pažeidžiami dėl energijos kainų šuolių, ir pabėgėliams iš Ukrainos. Būti pasirengusiai einamąsias išlaidas pritaikyti prie kintančios situacijos. Didinti viešąsias investicijas į žaliąją ir skaitmeninę pertvarką ir energetinį saugumą, be kita ko, naudojantis EGADP, „RePowerEU“ ir kitų ES fondų lėšomis. Laikotarpiu po 2023 m. vykdyti fiskalinę politiką, kuria siekiama užtikrinti apdairią vidutinio laikotarpio fiskalinę būklę. Gerinti mokesčių derinį siekiant užtikrinti įtraukesnį ir tvaresnį augimą, visų pirma didinant mokesčių paskatas siekiant padidinti dirbtų valandų skaičių. Išlaikyti ilgalaikį pensijų sistemos tvarumą.

               2.Toliau įgyvendinti ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planą laikantis tarpinių ir siektinų reikšmių, įtrauktų į 2021 m. liepos 13 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimą. Kuo greičiau baigti derybas su Komisija dėl 2021–2027 m. sanglaudos politikos programavimo dokumentų, kad būtų galima pradėti juos įgyvendinti.

               3.Pašalinti investavimo kliūtis ir skatinti investicijas į itin didelio pralaidumo skaitmeninio ryšio tinklus.

               4.Mažinti bendrą priklausomybę nuo iškastinio kuro ir įvairinti jo importą didinant energijos vartojimo efektyvumą, skatinant taupyti energiją, įvairinant energijos tiekimą ir maršrutus, šalinant investavimo kliūtis, toliau paprastinant leidimų išdavimo procedūras, didinant investicijas į elektros energijos tinklus ir atsinaujinančiąją energiją ir spartinant jų diegimą, taip pat toliau skatinant dalyvavimą su energetika susijusiame tarpvalstybiniame bendradarbiavime.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

                     (2)

                        OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

                     (3)

                        2021 m. vasario 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2021/241, kuriuo nustatoma ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė (OL L 57, 2021 2 18, p. 17).

                     (4)

                        2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo, OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

                     (5)

                        2022 m. kovo 4 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimas (ES) 2022/382, kuriuo pagal Direktyvos 2001/55/EB 5 straipsnį nustatoma, kad iš Ukrainos yra perkeltųjų asmenų masinis srautas, ir pradedama taikyti laikinoji apsauga, OL L 71, 2022 3 4, p. 1.

                     (6)

                        Komisijos komunikatas Tarybai dėl Stabilumo ir augimo pakte nustatytos bendrosios išvengimo sąlygos taikymo, Briuselis, 2020 3 20, COM(2020) 123 final.

                     (7)

                        Komisijos komunikatas Tarybai „Metai nuo COVID-19 protrūkio. Fiskalinės politikos atsakas“, Briuselis, 2021 3 3, COM(2021) 105 final.

                     (8)

                        Šioje rekomendacijoje pateikiami fiskalinės politikos krypties ir jos komponentų įverčiai yra Komisijos įverčiai, grindžiami prielaidomis, kuriomis pagrįsta Komisijos 2022 m. pavasario prognozė. Komisijos vidutinio laikotarpio potencialaus augimo įverčiai neapima teigiamo ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plane numatytų reformų, kurios gali padidinti potencialų ekonomikos augimą, poveikio.

                     (9)

                        Nefinansuojamų Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės dotacijomis ir kitų ES fondų lėšomis.

                     (10)

                        Komisijos komunikatas Tarybai „2023 m. fiskalinės politikos gairės“, Briuselis, 2022 3 2, COM(2022) 85 final.

                     (11)

                        2021 m. liepos 13 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimas dėl Vokietijos ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plano įvertinimo patvirtinimo (ST 10158/2021; ST 10158/2021 ADD).

                     (12)

                        COM(2022)607 final, 2022 5 23.

                     (13)

                        COM(2022) 600 final ir SWD(2022) 629 final, 2022 5 23.

                     (14)

                        Šie skaičiai rodo tų priemonių, kurių imtasi nuo 2021 m. rudens, įskaitant einamųjų pajamų ir išlaidų, taip pat atitinkamais atvejais – kapitalo išlaidų priemones, poveikį metiniam biudžetui.

                     (15)

                        Daroma prielaida, kad iki 2022 m. pabaigos bendras iš Ukrainos į ES perkeltų asmenų skaičius palaipsniui pasieks 6 milijonus, o jų geografinis pasiskirstymas apskaičiuotas remiantis esamos diasporos dydžiu, santykiniu priimančiosios valstybės narės gyventojų skaičiumi ir faktiniu iš Ukrainos perkeltų asmenų pasiskirstymu ES 2022 m. kovo mėn. Biudžeto išlaidų vienam asmeniui įverčiai yra grindžiami Komisijos Jungtinio tyrimų centro parengtu mikromodeliavimo modeliu „Euromod“ ir apskaičiuoti atsižvelgiant tiek į piniginius pervedimus, į kuriuos asmenys gali turėti teisę, tiek į išmokas natūra, kaip antai švietimo ir sveikatos priežiūros srityse.

                     (16)

                        2021 m. birželio 18 d. Tarybos rekomendacija, kurioje pateikiama Tarybos nuomonė dėl 2021 m. Vokietijos stabilumo programos, OL C 304, 2021 7 29, p. 18.

                     (17)

                        Neigiamas (teigiamas) rodiklio ženklas atitinka per didelį (per mažą) pirminių išlaidų augimą, palyginti su vidutinio laikotarpio ekonomikos augimu, o tai rodo skatinamąją (stabdomąją) fiskalinę politiką.

                     (18)

                        Numatoma, kad kitos nacionalinėmis lėšomis finansuojamos kapitalo išlaidos turės 0,1 procentinio punkto BVP stabdomąjį poveikį.

                     (19)

                        Neigiamas (teigiamas) rodiklio ženklas atitinka per didelį (per mažą) pirminių išlaidų augimą, palyginti su vidutinio laikotarpio ekonomikos augimu, o tai rodo skatinamąją (stabdomąją) fiskalinę politiką.

                     (20)

                        Numatoma, kad kitos nacionalinėmis lėšomis finansuojamos kapitalo išlaidos turės neutralų poveikį.

                     (21)

                        2021 m. birželio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2021/1060, kuriuo nustatomos bendros Europos regioninės plėtros fondo, „Europos socialinio fondo +“, Sanglaudos fondo, Teisingos pertvarkos fondo ir Europos jūrų reikalų, žvejybos ir akvakultūros fondo nuostatos ir šių fondų bei Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondo, Vidaus saugumo fondo ir Sienų valdymo ir vizų politikos finansinės paramos priemonės taisyklės. OL L 231, 2021 6 30, p. 159.

                     (22)

                        Remiantis naujausiais Vokietijos federalinės ekonomikos reikalų ir klimato politikos ministerijos duomenimis, viso dujų importo dalis sumažėjo iki 35 %.

                     (23)

                        Eurostatas (2020), Rusijos importo dalis, palyginti su visu gamtinių dujų ir žalios naftos importu. Apskaičiuojant bendrą ES 27 valstybių narių importą remiamasi importo iš ne ES 27 šalių duomenimis. Vokietijos atveju bendras importas apima ES vidaus prekybą. Žalia nafta neapima perdirbtų naftos produktų.

                     (24)

                        Energetikos sistemos integravimu įvairūs energijos nešikliai susiejami tarpusavyje ir su galutinio energijos suvartojimo sektoriais.

                     (25)

                        Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.