Svarbus teisinis pranešimas

|

52005SC0011

Rekomendacija Tarybos Nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio3 dalį dėl atnaujintos 2004–2007 m. Nyderlandų stabilumo programos  /* SEK/2005/0011 galutinis */

	Briuselis, 11.1.2005SEK(2005) 11 galutinisRekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio3 dalį dėl atnaujintos 2004–2007 m. Nyderlandų stabilumo programos(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASTarybos reglamentas (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[1] nustato, kad dalyvaujančios valstybės narės, t. y. tos, kurios įsivedusios bendrą valiutą, iki 1999 m. kovo 1 d. Tarybai ir Komisijai turėjo pateikti stabilumo programas. Pagal šio reglamento 5 straipsnį Taryba, remdamasi Komisijos ir pagal Sutarties 114 straipsnį įsteigto Komiteto (Ekonomikos ir finansų komitetas) įvertinimais, turėjo patikrinti kiekvieną stabilumo programą. Patikrinusi programą bei atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją ir pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Taryba pateikė nuomonę. Pagal reglamentą valstybės narės kasmet pateikia stabilumo programų atnaujintus variantus, kuriuos taip pat patikrina Taryba, laikydamasi tos pačios tvarkos.Atsižvelgdama į 2003 m. užfiksuotą 3,2 % BVP valdžios sektoriaus deficitą, Taryba nusprendė, kad 2004 m. birželio 2 d. Nyderlanduose buvo perviršinis deficitas, ir rekomendavo tą perviršinį deficitą ištaisyti ne vėliau kaip iki 2005 m. Visų pirma rekomenduota, kad iki 2005 m. įgyvendintos korekcinės priemonės būtų daugiausia struktūrinės ir sudarytų mažiausiai pusę procentinio punkto BVP. 2004 m. spalio 21 d. posėdyje ECOFIN taryba peržiūrėjo Nyderlandų įgyvendintas priemones ir priėjo prie išvados, atitinkančios Komisijos įvertinimą, kad tuo metu priemonės greičiausiai buvo pakankamos perviršiniam deficitui ištaisyti iki nustatyto termino. Komisija ir Taryba ir toliau atidžiai kontroliuos vykdomus veiksmus. Stabilumo programos atnaujinto varianto įvertinimas yra šios nuolatinės priežiūros dalis.Pirmoji 1999–2002 m. Nyderlandų stabilumo programa buvo pateikta 1998 m. lapkričio 4 d. ir Tarybos įvertinta 1998 m. gruodžio 1 d. Atnaujinti programų variantai buvo pateikiami kiekvienais paskesniais metais, naujausias – pateiktas 2004 m. lapkričio 23 d. Komisijos tarnybos atliko techninį šio varianto įvertinimą, atsižvelgdamos į savo 2004 m. rudens ekonominių prognozių rezultatus, Elgesio kodeksą[2], bendrai sutartą potencialios gamybos apimties ir pagal ciklą pakoreguoto balanso apskaičiavimo metodiką, 2003–2005 m. laikotarpio bendrųjų ekonominės politikos gairių rekomendacijas ir principus, nustatytus 2002 m. lapkričio 27 d. Komisijos komunikate Tarybai ir Europos Parlamentui dėl biudžeto politikos koordinavimo stiprinimo, kurį patvirtino Taryba[3]. Teikiamas toks įvertinimas.-  2004–2007 m. Nyderlandų stabilumo programos 2004 m. atnaujintas variantas buvo pateiktas 2004 m. lapkričio 23 d., jį patvirtinus Vyriausybei. Daugiametės projekcijos šiame variante daugiausia perimtos iš 2005 m. biudžeto, pateikto Parlamentui 2004 m. rugsėjo 21 d.[4]. Šis variantas didžia dalimi atitinka Stabilumo ir konvergencijos programų turinio ir formos elgesio kodekso reikalavimus duomenų pateikimui. Jame apimamos visos reikalaujamos sritys ir pateikiami visi privalomi pateikti kintamieji bei dauguma pasirenkamų, išskyrus tam tikrus su potencialia gamybos apimtimi susijusius duomenis.-  Šio varianto makroekonominis scenarijus gautas iš Nyderlandų ekonominės politikos analizės biuro (EPAB). Šiame variante daroma laipsniško atsigavimo prielaida, kai realaus BVP augimas – 1,5 % 2005 m., nuo 2006 m. padidėjantis iki 2,5 %. 2004–2006 m. laikotarpio pagrindinių kintamųjų prognozės panašios į Komisijos tarnybų 2004 m. prognozes. Tačiau, remiantis naujausiais duomenimis apie prekių kainas, valiutų keitimo kursus ir prekybos apimtis, galima teigti, kad šio varianto 2005 ir 2006 m. makroekonominis scenarijus yra optimistinis. Ypač palankios atrodo ekonominio augimo 2005 m. prielaidos. 2007 m. augimo prielaidos atrodo patikimos, atsižvelgiant į numatomą potencialaus augimo normą ir tikimybę, kad neigiamas gamybos apimties atotrūkis bus sumažintas laipsniškai pakilimo metu. Potencialaus augimo ir gamybos apimties atotrūkio normos, pateikiamos šio varianto makroekonominiame scenarijuje taikant sutartą metodiką, atrodo patikimos. Infliacijos prognozės programoje atrodo realistiškos.-  Pagrindinis šio varianto biudžeto strategijos tikslas – iki 2005 m. valdžios sektoriaus deficitą sumažinti iki mažesnės nei 3 % BVP Sutartyje numatyta pamatinė vertė. Tam pasiekti variante numatyta konsolidavimo pastanga laikotarpio pradžioje – 2004 ir 2005 m. 2005 m. korekcinės priemonės sudaro pusę procentinio punkto BVP. Šiame variante kartu su bendru fiskalinio konsolidavimo poveikiu ir tikėtinu laipsnišku ekonominiu atsigavimu numatoma, kad valdžios sektoriaus deficitas sumažės nuo 3,0 % BVP 2004 m. iki 2,6 % BVP 2005 m., 2,1 % BVP 2006 m. ir 1,9 % BVP 2007 m. Prognozuojama, kad pagal ciklą pakoreguotas deficitas per laikotarpį bus mažesnis ir mažės nuo 1,6 % BVP 2004 m. iki 1,2 % BVP 2005 m. Tačiau nesitikima, kad pagal ciklą pakoreguotas balansas gerėtų vėliau 2006 m., jis net šiek tiek suprastės 2007 m. iki 1,3 % BVP deficito. Biudžeto strategijoje, kuri atitinka strategiją ankstesniame atnaujintame variante, nustatomas realių išlaidų aukščiausių nustatytų ribų naudojimas išlaidų didėjimui kontroliuoti ir ilgalaikis tvarių valstybės finansų tikslas. Numatoma, kad valstybės investicijų santykis per apimamą laikotarpį išliks pastovus ir šiek tiek daugiau kaip 3 % BVP, palyginti su ES vidurkiu 2,4 % BVP 2004 m.-  Biudžeto prognozės šiame variante atrodo patikimos ir su projekcijomis susijusios abejonės yra iš esmės subalansuotos. Tam tikros rizikos deficito prognozėms kyla dėl rizikos makroekonominėms perspektyvoms. Be to, biudžeto sąnaudos dėl socialinio susitarimo, kurį 2004 m. lapkričio 5 d. pasiekė Vyriausybė ir socialiniai partneriai, nebuvo įtrauktos į šį variantą, o abejonės dėl sveikatos priežiūros ir pensijų reformų įgyvendinimo taip pat gali lemti didesnį deficitą. Tačiau šiuos pavojus švelnina teigiamas didesnių naftos kainų poveikis pajamoms iš gamtinių dujų pardavimo ir tai, kad ekonominės veiklos apmokestinimo naštos prielaidos, panaudotos pagrindiniame šio varianto scenarijuje, yra atsargios. Atsižvelgiant į riziką biudžeto tikslams, atrodo, kad Nyderlandai žengia teisingu keliu, kad ištaisytų perviršinį deficitą iki Tarybos nustatyto termino – 2005 m. Tačiau fiskalinio konsolidavimo strategija, numatoma po perviršinio deficito ištaisymo, nėra pakankamai ambicinga, nes ji neužtikrintų, kad per programos laikotarpį būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas – beveik subalansuota biudžeto būklė. Be to, neatrodo, kad šiame variante suplanuotomis biudžetinėmis priemonėmis per šį laikotarpį (2006–2007 m.) pakankamai užtikrinama, kad dėl įprastų makroekonominių svyravimų nebūtų pažeista 3 % BVP riba.-  Pagal šį variantą tikimasi, kad skolos santykis liks mažesnis už 60 % BVP pamatinę vertę ir kiekvienais metais 2005–2007 m. laikotarpiu didės nuo šiek tiek daugiau kaip 56 % BVP 2004 m. iki šiek tiek daugiau kaip 58 % BVP; kartu vėl didės nominalaus BVP augimas, didžia dalimi kompensuodamas didėjantį nuolatinio deficito poveikį skolos santykiui. Šiame variante numatoma, kad atsargų ir srautų koregavimas šiek tiek prisidės prie skolos didėjimo 2005–2007 m. laikotarpiu, kai tuo tarpu jis padėjo mažinti skolą 2000–2003 m. dėl pajamų iš privatizacijos, tačiau koregavimo mastas liktų palyginti ribotas – mažiau kaip pusė procentinio punkto BVP. Šios prognozės gana panašios į Komisijos tarnybų 2004 m. rudens prognozes. Skolos santykio rizika atitinka deficito projekcijų riziką ir atrodo iš esmės subalansuota.-  Šiame variante trumpai peržvelgiama Vyriausybės struktūrinės reformos programa, kuri apima sudėtingą socialinio draudimo, pensijų ir sveikatos priežiūros sistemų peržiūrą, kurios tikslas – padidinti valstybės finansų tvarumą ir darbo jėgos aktyvumą. Jame taip pat apžvelgiamas teigiamas administracinės naštos sumažinimo poveikis užimtumui ir ekonominei veiklai. Apskritai reformos turėtų padėti pagerinti Nyderlandų valstybės finansų tvarumą. Tačiau kai kuriose srityse, pvz., sveikatos priežiūros ir pensijų reformos, kyla abejonių, ar veiksmingai siūlomomis priemonėmis bus paveiktas dabartinis ūkio subjektų elgesys ir taip sutaupytos biudžeto lėšos. Be to, atrodo, kad teigiamas struktūrinių reformų, kurios stiprina potencialų augimą, poveikis biudžetui bus matomas daugiausia praėjus šio varianto apimamam laikotarpiui, o kai kurios priemonės, didinančios grynąsias pajamas artimoje ateityje, ekonomikos struktūros gerinimo atžvilgiu gali nebūti optimalios, pvz., naštos didinimas mažoms ir vidutinėms pajamoms.-  Atrodo, kad Nyderlandai yra palyginti palankioje padėtyje pagal ilgalaikį valstybės finansų tvarumą, nepaisant svarbių numatomų biudžeto sąnaudų senėjančiai visuomenei. Tačiau nepaisant vykstančių socialinio draudimo, pensijų ir sveikatos priežiūros reformų, jų dabartinėje politikoje yra tam tikrų pavojų tvarumui. Programoje pateikiama strategija yra iš esmės pagrįsta priemonėmis, skirtomis didinti darbo jėgos aktyvumą ir kontroliuoti su senėjančia visuomene susijusias išlaidas. Atsižvelgiant į numatomą priklausomybės nuo senėjančios visuomenės santykio didėjimą, tolesnės reformos, kurios pakeistų su senėjančia visuomene susijusių išlaidų tendencijas ir dar didintų darbo jėgos aktyvumo normas, yra esminis veiksnys užtikrinant ilgalaikį tvarumą.-  Apskritai šiame variante nustatytos ekonominės politikos sritys iš dalies atitinka specifines bendrąsias ekonominės politikos gaires valstybės finansų srityje. Biudžeto sandara, kurioje nustatytos aukščiausios išlaidų ribos, ir biudžeto koregavimas siekiant ištaisyti perviršinį deficitą jau įgyvendinami. Tačiau numatomas nominalaus deficito mažėjimas 2006 m. ir ypač 2007 m. yra gana lėtas, o pagal ciklą pakoreguotas balansas nebūtų sumažintas mažiausiai 0,5 procento BVP kiekvienais metais. Be to, pasiekti beveik subalansuotą ar perteklinę biudžeto būklę per atnaujinto varianto apimamą laikotarpį nesitikima.-  Atsižvelgiant į pirmiau išdėstytą įvertinimą, Nyderlandams rekomenduojama įgyvendinti reikiamas priemones siekiant užtikrinti, kad beveik subalansuota biudžeto būklė būtų pasiekta ir ištaisius perviršinį deficitą išlaikyta.Pagrindinių makroekonominių ir biudžeto prognozių palyginimas2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Realus BVP (pokytis, %) | 2004 m. lapkričio mėn. SP | 1, 25 | 1,5 | 2,5 | 2,5 |KOM | 1,4 | 1,7 | 2,4 | – |2003 m. spalio mėn. SP | 1 | 2,5 | 2,5 | 2,5 |SVKI infliacija (%) | 2004 m. lapkričio mėn. SP | 1,25 | 1,25 | 1,5 | 1,5 |KOM | 1,2 | 1,3 | 1,4 | – |2003 m. spalio mėn. SP | 1,5 | 1,5 | 1,5 | 1,5 |Valdžios sektoriaus balansas (BVP%) | 2004 m. lapkričio mėn. SP | -3,0 | -2,6 | -2,1 | -1,9 |KOM | -2,9 | -2,4 | -2,1 | – |2003 m. spalio mėn. SP | -2,3 | -1,6 | -0,9 | -0,6 |Pirminis balansas (BVP %) | 2004 m. lapkričio mėn. SP | -0,1 | 0,3 | 0,7 | 0,8 |KOM | 0,0 | 0,5 | 0,9 | – |2003 m. spalio mėn. SP | 0,6 | 1,2 | 1,8 | 2,1 |Pagal ciklą pakoreguotas balansas (BVP %) | 2004 m. lapkričio mėn. SP1 | -1,6 | -1,2 | -1,2 | -1,3 |KOM | -1,4 | -1,0 | -1,0 | – |2003 m. spalio mėn. SP1 | -0,7 | -0,3 | -0,2 | -0,2 |Bendroji valstybės skola (BVP %) | 2004 m. lapkričio mėn. SP | 56,3 | 58,1 | 58,6 | 58,3 |KOM | 55,7 | 58 | 58,4 | – |2003 m. spalio mėn. SP | 54, 5 | 53,7 | 53,0 | 52,2 |1 Komisijos tarnybų apskaičiavimai, remiantis programoje pateikiama informacija. Šaltiniai: Stabilumo programa (SP); Komisijos tarnybų 2004 m. rudens ekonominės prognozės (KOM); Komisijos tarnybų apskaičiavimai. Prognozuojamos augimo normos atnaujintame variante buvo suapvalintos iki artimiausio procentinio punkto ketvirčio. |Remdamasi šiuo įvertinimu, Komisija priėmė pridedamą rekomendaciją Tarybos nuomonei dėl atnaujintos Nyderlandų stabilumo programos, kurią pateikia Tarybai.RekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio3 dalį dėl atnaujintos 2004–2007 m. Nyderlandų stabilumo programosEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[5], ypač į jo 5 straipsnio 3 dalį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją,pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,PAREIŠKĖ TOKIĄ NUOMONĘ:1.  2005 m. [sausio 18 d.] Taryba išnagrinėjo atnaujintą Nyderlandų stabilumo programą, kuri apima 2004–2007 metus. Programa didžia dalimi atitinka pataisyto Stabilumo ir konvergencijos programų turinio ir formos elgesio kodekso reikalavimus duomenų pateikimui.2.  Makroekonominiame scenarijuje, kuriuo grindžiama programa, numatoma, kad realaus BVP augimas didės nuo 1 % 2004 m. iki 1,5 % 2005 m. ir vidutiniškai 2,5 % per likusį programos laikotarpį. Atrodo, scenarijuje atspindimos gana palankios augimo prielaidos, atsižvelgiant į naujausias prekių kainų, valiutų keitimo kursų ir susijusių prekybos apimčių tendencijas. Infliacijos prognozės programoje atrodo realistiškos.3.  2004 m. birželio 2 d. Taryba nusprendė, kad Nyderlanduose buvo perviršinis deficitas, ir rekomendavo jį ištaisyti iki 2005 m. Pagal šią rekomendaciją pagrindinis programos biudžeto strategijos tikslas – iki 2005 m. valdžios sektoriaus deficitą sumažinti iki mažesnės už 3 % BVP Sutartyje numatytą pamatinę vertę. Tam pasiekti programoje numatyta konsolidavimo pastanga laikotarpio pradžioje – 2004 ir 2005 m. Biudžeto strategijoje taip pat nustatomas realių išlaidų aukščiausių nustatytų ribų naudojimas išlaidų didėjimui kontroliuoti ir ilgalaikis tvarių valstybės finansų tikslas. Tuo pačiu metu tęsiamos didelės valstybės investicijos, ir vidutinis valstybės investicijų santykis per programos laikotarpį bus šiek tiek daugiau kaip 3 % BVP, palyginti su 2,4 % BVP ES vidurkiu 2004 m.4.  Rizika pagal programoje pateikiamas biudžeto projekcijas atrodo iš esmės subalansuota. Visų pirma neigiamą riziką, išplaukiančią iš makroekonominio scenarijaus bei biudžeto sąnaudų dėl socialinio susitarimo, kurį 2004 m. lapkričio 5 d. pasiekė Vyriausybė ir socialiniai partneriai, iš esmės kompensuoja teigiama rizika dėl aukštesnių naftos kainų poveikio pajamoms iš gamtinių dujų pardavimo ir atsargių prielaidų dėl ekonominės veiklos apmokestinimo naštos pakilimo laikotarpiu. Įvertinus šią riziką, atrodo, programoje pakanka suplanuotų biudžetinių priemonių, kad deficitas būtų sumažintas iki mažiau kaip 3 % BVP iki 2005 m., bet nėra užtikrinamas pakankamas patikimumas, kad ši riba nebūtų pažeista dėl įprastų makroekonominių svyravimų per ateinančius metus. Taip pat atrodo, kad jų pakanka siekiant Stabilumo ir augimo pakto vidutinės trukmės tikslo – beveik subalansuotos būklės per programos laikotarpį.5.  Apskaičiuota, kad skolos santykis 2004 m. pasieks 56,3 % BVP, mažiau už Sutartyje nustatytą 60 % BVP pamatinę vertę. Programoje numatoma, kad skolos santykis per programos laikotarpį padidės dviem procentiniais punktais.6.  Programoje apibrėžta biudžeto strategija leidžia Nyderlandams būti palyginti palankioje padėtyje pagal ilgalaikį valstybės finansų tvarumą, nepaisant svarbių numatomų biudžeto sąnaudų senėjančiai visuomenei. Atsižvelgiant į numatomą priklausomybės nuo senėjančios visuomenės santykio didėjimą ir tai, kad nėra tolesnio fiskalinio konsolidavimo, kuris sąlygotų beveik subalansuotą arba perteklinę biudžeto būklę per vidutinės trukmės laikotarpį, tolesnės reformos, kurios pakeistų su senėjančia visuomene susijusių išlaidų tendencijas ir dar didintų darbo jėgos aktyvumo normas, sumažintų pavojus tvarumui ilgalaikiu laikotarpiu.7.  Programoje nustatytos ekonominės politikos sritys iš dalies atitinka šaliai skirtas bendrąsias ekonominės politikos gaires valstybės finansų srityje. Biudžeto sandara, kurioje nustatytos aukščiausios išlaidų ribos, ir biudžeto koregavimas siekiant ištaisyti perviršinį deficitą jau įgyvendinami. Tačiau numatomas nominalaus deficito mažėjimas 2006 m. ir ypač 2007 m. yra gana lėtas, o pagal ciklą pakoreguotas balansas vidutinės trukmės tikslo, t. y. beveik subalansuotos biudžeto būklės, atžvilgiu negerėtų po 2005 m.* * *Atsižvelgiant į pirmiau išdėstytą įvertinimą, Nyderlandams rekomenduojama ir toliau užtikrinti, kad iki 2005 m. deficitas būtų sumažintas iki mažiau nei 3 % BVP, ir įgyvendinti reikiamas priemones, kad būtų pasiekta beveik subalansuota biudžeto būklė.Pagrindinės prognozės iš atnaujintos Nyderlandų stabilumo programos2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Realaus BVP augimas (%) SVKI infliacija (%) Valdžios sektoriaus balansas (BVP %) Pirminis balansas (BVP %) Pagal ciklą pakoreguotas balansas (BVP %)1 Bendroji valstybės skola (BVP %) | -0,9 2,2 -3,2 -0,3 -1,9 54,1 | 1,25 1,25 -3,0 -0,1 -1,6 56,3 | 1,5 1,25 -2,6 0,3 -1,2 58,1 | 2,5 1,5 -2,1 0,7 -1,2 58,6 | 2,5 1,5 -1,9 0,8 -1,3 58,3 |1 Komisijos tarnybų apskaičiavimai atlikti programoje pateiktai informacijai taikant bendrai sutartą metodiką.[1] OL L 209, 1997 8 2. Visus šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti tinklalapyje {0<<}100{<http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Ekonomikos ir finansų komiteto pakeista nuomonė dėl stabilumo ir konvergencijos programų turinio ir formos, kurią ECOFIN taryba patvirtino 2001 7 10.[3] KOM(2002) 668, 2002 11 27.[4] 2005 m. biudžetą Parlamentas patvirtino su keletu pakeitimų, kurie nepadarė apčiuopiamo poveikio biudžeto pagrindiniams suvestiniams rodikliams.[5] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti tinklalapyje {0<<}100{<http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: 2008 m. lapkričio 20 d. Tarybos rekomendacija dėl jaunųjų savanorių judumo visoje Europos Sąjungoje

text:
               13.12.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 319/8

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2008 m. lapkričio 20 d.
   dėl jaunųjų savanorių judumo visoje Europos Sąjungoje
   (2008/C 319/03)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 149 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Jaunųjų savanorių judumas — laisvo asmenų judėjimo, užtikrinamo Sutarties 18 straipsniu, sudėtinė dalis.

               (2)

               Bendrija, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo, gali patvirtinti priemones jaunųjų savanorių judumui skatinti sustiprinant savanoriškos veiklos organizatorių bendradarbiavimą. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia rekomendacija neviršijama to, kas būtina tam tikslui pasiekti.

               (3)

               1971 m. birželio 14 d. Tarybos Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje (1), ir susijusios nuostatos taikomos tik pagal nacionalinės socialinės apsaugos teisės aktus apdraustiems savanoriams, todėl su socialine apsauga susiję klausimai kartais gali atgrasyti nuo dalyvavimo savanoriškoje veikloje kitoje valstybėje narėje.

               (4)

               2001 m. liepos 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos Rekomendacijoje 2001/613/EB dėl studentų, besimokančiųjų, savanorių, mokytojų ir instruktorių mobilumo Bendrijoje (2) valstybės narės raginamos, laikantis Bendrijos teisės ir nacionalinės teisės, imtis priemonių, kurias jos laiko tinkamomis, kad būtų užtikrinta, jog savanoriai ir jų šeimos nebūtų diskriminuojami atitinkamos socialinės apsaugos, pavyzdžiui, sveikatos apsaugos ir socialinės gerovės politikos, požiūriu, nes tai gali trukdyti jų judumui.

               (5)

               Apie savanorius aiškiai kalbama Rekomendacijoje 2001/613/EB ir 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos Rekomendacijoje 2006/961/EB dėl tarptautinio mobilumo Bendrijoje švietimo ir mokymo tikslais: Europos mobilumo kokybės chartija (3).

               (6)

               2004 m. gruodžio 13 d. Tarybos Direktyvoje 2004/114/EB dėl trečiosios šalies piliečių įleidimo studijų, mokinių mainų, neatlygintino stažavimosi ar savanoriškos tarnybos tikslais sąlygų (4) numatoma galimybė suteikti specialius leidimus gyventi trečiųjų šalių piliečiams, kurie kreipiasi dėl įleidimo į valstybės narės teritoriją savanorystės tikslais.

               (7)

               2004 m. lapkričio 15 d. Tarybos ir Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų rezoliucijoje dėl jaunimo savanoriškos veiklos bendrų tikslų ir 2007 m. lapkričio 16 d. Tarybos ir Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų rezoliucijoje dėl jaunimo savanoriškos veiklos bendrų tikslų įgyvendinimo (5) buvo iškelti jaunimo savanoriškos veiklos bendri tikslai, pasiūlyta keistis geros praktikos pavyzdžiais ir vykdyti mokymosi kartu veiklą, kad tokie tikslai būtų geriau įgyvendinami, o valstybių narių buvo paprašyta išnagrinėti praktines pažangos įvertinimo priemones. Pastarąja rezoliucija Komisijos taip pat buvo paprašyta teikti tolesnius pasiūlymus dėl jaunimo savanoriškos veiklos skatinimo ir pripažinimo.

               (8)

               2008 m. balandžio mėn. Europos Parlamentas priėmė ataskaitą „Savanoriškos veiklos nauda ekonominei ir socialinei sanglaudai“, kurioje valstybės narės ir regioninės bei vietos valdžios institucijos raginamos pripažinti savanorystės vaidmenį stiprinant socialinę bei ekonominę sanglaudą ir kurioje rekomenduojama remti tarpvalstybinius savanorystės projektus.

         PRIPAŽĮSTA, KAD:

               1.

               Šioje rekomendacijoje tarpvalstybinė savanoriška veikla apibūdinama taip: joje gali dalyvauti visas jaunimas, ji vykdoma savo noru bendram labui, ilgalaikį laikotarpį, vadovaujantis aiškia sistema, ne toje šalyje, kurioje gyvenama, nemokamai arba už rankpinigius ir (arba) padengiant išlaidas. Savanoriška veikla neturėtų daryti neigiamo poveikio galimam ar esamam apmokamam darbui, ar būti suvokiama kaip jo pakaitalas.

               2.

               Savanoriška veikla — svarbi neformaliojo švietimo ir savišvietos patirtis, gerinanti jaunimo profesinius gebėjimus ir kompetencijas, didinanti jo galimybes įsidarbinti ir stiprinanti solidarumo jausmą, ugdanti socialinius įgūdžius, palengvinanti integraciją į visuomenę ir skatinanti aktyvų pilietiškumą.

               3.

               Europoje vykdoma labai įvairi savanoriška veikla, kurią organizuoja pilietinė visuomenė ir valdžios institucijos. Šią veiklą reikėtų saugoti ir toliau plėtoti, taip pat reikėtų sudaryti palankesnes sąlygas tokios veiklos organizatorių bendradarbiavimui.

               4.

               Tarpvalstybinis judumas Europoje gali būti svarbi švietimo, užimtumo ir regioninės bei socialinės sanglaudos rėmimo priemonė, padedanti gerinti tarpusavio supratimą ir didinti aktyvų dalyvavimą visuomenės gyvenime. Tai ypač aktualu jaunimui, dalyvaujančiam darbo rinkoje, kurioje vis labiau vertinami gebėjimas prisitaikyti ir lankstumas.

               5.

               Daugybėje įvairių sričių vykdoma jaunųjų savanorių veikla (pavyzdžiui, socialinės aprėpties skatinimas, kultūros paveldo apsauga, solidarumo tarp kartų skatinimas ir aplinkos apsauga) teikia daug naudos savanorius priimančioms vietos bendruomenėms. Tokia veikla kartu praturtina tokių bendruomenių kultūrinę įvairovę.

               6.

               Savanoriška veikla — jaunimo srityje taikomo atvirojo koordinavimo metodo prioritetas, todėl šioje srityje jau nustatyta daug geros praktikos pavyzdžių. Europos savanorių tarnyba (EST), kuri yra vienas iš ES Jaunimo programoje numatytų veiksmų nuo 1996 m., sudarė jaunimui sąlygas įsitraukti į savanorišką veiklą įvairiose srityse. Šį veiksmą stiprina dabartinė programa „Veiklus jaunimas“.

               7.

               Nepaisant šių pastangų, tarpvalstybiniam jaunųjų savanorių judumui visoje Europoje vis dar gali kilti kliūčių, todėl šia rekomendacija visų pirma siekiama sudaryti sąlygas valstybėms narėms stiprinti bendradarbiavimą, nepakenkiant nacionalinių aplinkybių įvairovei.

               8.

               Geresnis įvairių šalių savanoriškos veiklos organizatorių bendradarbiavimas ir intensyvesnis keitimasis informacija galėtų paskatinti visus jaunus europiečius, nepriklausomai nuo jų pilietybės, aktyviau dalyvauti savanoriškoje veikloje trečiosiose šalyse.

               9.

               Ypač daug dėmesio reikėtų skirti mažiau galimybių turinčiam jaunimui, nes savanoriška veikla yra ypač gera galimybė užtikrinti tų jaunų žmonių, kurie kitu atveju mažiau arba iš viso nesinaudotų judumo programomis, judumą.

         REKOMENDUOJA VALSTYBĖMS NARĖMS:

               A.

               Skatinti jaunųjų savanorių judumą visoje Europoje gerinant įvairių valstybių savanoriškos veiklos organizatorių (pilietinės visuomenės ar valdžios institucijų) bendradarbiavimo sąlygas, kad kiekvienam to pageidaujančiam jaunam asmeniui būtų suteikta galimybė dalyvauti savanoriškoje veikloje Europoje.

               B.

               Šiuo tikslu, deramai atsižvelgiant į savo nacionalines sistemas bei teisės aktus savanoriškos veiklos srityje ir į savo bendrus nacionalinius prioritetus, esamas vietos galimybes bei valstybės išlaidų režimus, sudaryti palankesnes sąlygas šių veiklos krypčių plėtojimui:

                           1)

                           geriau informuoti apie savanorišką veiklą savo šalies teritorijoje ir perduoti šią informaciją Europos Komisijai, kad ši galėtų toliau ją skleisti;

                           2)

                           sudaryti galimybes jaunimui, aktyviai su jaunimu dirbantiems asmenims ir jaunimo organizacijoms lengvai gauti informaciją apie savanoriškos veiklos galimybes užsienyje;

                           3)

                           visiems atitinkamiems subjektams suteikti informaciją apie teises ir galimybes, numatytas Europos ir nacionaliniu lygmeniu galiojančiose nuostatose dėl tarpvalstybinės savanoriškos veiklos;

                           4)

                           skatinti keistis informacija apie savanoriškos veiklos galimybes su kitomis valstybėmis narėmis ir supaprastinti reikiamas procedūras, kad tam tikros valstybės narės jauniesiems savanoriams būtų paprasčiau dalyvauti savanoriškoje veikloje kitose valstybėse narėse;

                           5)

                           atitinkamais atvejais laikytis lankstaus požiūrio plėtojant tarpvalstybinės savanoriškos veiklos Europoje galimybes, pavyzdžiui:

                                       —

                                       remiant pajėgumų priimti tarpvalstybinius savanorius plėtojimą,

                                       —

                                       remiant jaunųjų Europos savanorių kontaktinių punktų, jeigu įmanoma, bendradarbiaujant su programos „Veiklus jaunimas“ nacionalinėmis agentūromis, sukūrimą,

                                       —

                                       skatinant naudoti esamus Europos mechanizmus, galinčius prisidėti prie jaunimo judumo, pavyzdžiui, mobilumo korteles,

                                       —

                                       skatinant aktyviai su jaunimu dirbančių asmenų ir jaunimo organizacijų narių tarpvalstybinį judumą,

                                       —

                                       remiant jaunimo organizacijose, vietos valdžios institucijose bei visuomeninėse tarnybose aktyviai su jaunimu dirbančių asmenų informavimą ir apmokymą apie jaunimo tarpvalstybinę savanorišką veiklą;

                           6)

                           didinti suvokimą, kad jaunimo tarpkultūrinės kompetencijos ir kalbų mokymasis turi didelę reikšmę siekiant sumažinti kliūtis jo tarpvalstybiniam judumui;

                           7)

                           raginti savanoriškos veiklos organizatorius parengti savęs vertinimo priemones, atsižvelgiant į EST patirtį, kad būtų užtikrinta tarpvalstybinės savanoriškos veiklos, kurioje jie dalyvauja, kokybė;

                           8)

                           raginti valstybių narių (tiek siunčiančių, tiek priimančių) organizatorius bendradarbiauti užtikrinant jaunųjų savanorių ir paslaugų gavėjų apsaugą. Tai turėtų apimti pakankamai informacijos apie savanorišką veiklą, jos organizatorius ir savanorį, kad abi pusės galėtų priimti informacija paremtą sprendimą dėl veiklos tinkamumo ir įvykdyti teisinius reikalavimus;

                           9)

                           pasitelkiant atitinkamus esamus ES forumus, toliau nagrinėti atitinkamas nuostatas dėl socialinės apsaugos, kad būtų pasinaudota visomis ES ir nacionalinės teisės aktuose numatytomis galimybėmis;

                           10)

                           skatinti tinkamai pripažinti su savanoriška veikla susijusius mokymosi rezultatus, laikantis Bendrijos nuostatų ir vadovaujantis nacionalinėmis kvalifikacijų sistemomis arba sąrangomis, jeigu jos yra;

                           11)

                           skatinti naudoti priemones ES lygmeniu, kuriomis galima sudaryti palankesnes sąlygas tarpvalstybinei savanoriškai veiklai užtikrinant kvalifikacijų skaidrumą, pavyzdžiui, Europasą, Jaunimo pasą ir Europos kvalifikacijų sąrangą;

                           12)

                           ypač daug dėmesio skirti mažiau galimybių turinčiam jaunimui, kad jis turėtų daugiau galimybių dalyvauti savanoriškoje veikloje, visų pirma tarpvalstybinėje savanoriškoje veikloje.

         PRITARIA KOMISIJOS KETINIMUI:

               1)

               remti valstybes nares joms vykdant pirmiau nurodytas užduotis, šiuo tikslu pasitelkiant ES bendradarbiavimo jaunimo srityje sistemą, visų pirma atvirąjį koordinavimo metodą bei programą „Veiklus jaunimas“;

               2)

               kartu su valstybėmis narėmis skatinti ir organizuoti keitimąsi informacija ir patirtimi, susijusia su įvairių valstybių savanoriškos veiklos organizatorių (pilietinės visuomenės ar valdžios institucijų atstovų) bendradarbiavimu;

               3)

               remiantis nacionaliniais jaunimo savanorystės portalais, duomenų bazėmis ar specialiomis tinklavietėmis, jeigu jos yra, kurti Europos jaunųjų savanorių portalą, skirtą savanoriškai veiklai;

               4)

               praėjus ketveriems metams po šios rekomendacijos priėmimo pateikti Tarybai ataskaitą, kurioje būtų nustatyta, ar pasiūlytos priemonės yra veiksmingos, ir įvertinta, ar reikia imtis tolesnių veiksmų.

         Priimta Briuselyje, 2008 m. lapkričio 20 d.

      (1)  OL L 149, 1971 7 5, p. 2.

      (2)  OL L 215, 2001 8 9, p. 30.

      (3)  OL L 394, 2006 12 30, p. 5.

      (4)  OL L 375, 2004 12 23, p. 12.

      (5)  OL C 241, 2008 9 20, p. 1.


Svarbus teisinis pranešimas

|

52006SC0885

Komisijos rekomendacija Tarybai iš dalies keisti Stabilizacijos ir asociacijos susitarimo su Serbija ir Juodkalnija derybų nurodymus, siekiant tęsti derybas su Serbijos Respublika  /* SEK/2006/0885 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 6.7.2006SEK(2006) 885 galutinisKOMISIJOS REKOMENDACIJA TARYBAIiš dalies keisti Stabilizacijos ir asociacijos susitarimo su Serbija ir Juodkalnija derybų nurodymus, siekiant tęsti derybas su Serbijos Respublika1. AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASVykstant Stabilizacijos ir asociacijos procesui[1], 1999 m. ES nustatė naują pagrindą glaudesniems santykiams su Vakarų Balkanų šalimis užmegzti, visų pirma sudarant naujos kategorijos susitarimus – stabilizacijos ir asociacijos susitarimus (toliau – SAS).Komisija, siekdama įveikti Serbijos ir Juodkalnijos sudėtingos institucinės struktūros sukeliamus sunkumus ir suteikti Serbijai ir Juodkalnijai papildomų jėgų siekiant narystės ES, pasiūlė „dviejų juostų kelio“ požiūrį deryboms dėl SAS vesti su valstybių sąjunga ir dviejomis ją sudarančiomis respublikomis, atsižvelgiant į kompetencijų padalijimą.2004 m. spalio mėn. šiam požiūriui pritarė Taryba bei Serbijos ir Juodkalnijos politiniai lyderiai, o tai suteikė Komisijai galimybę 2005 m. balandžio mėn. pateikti pagrįstumo ataskaitą dėl SAS su Serbija ir Juodkalnija[2]. Ataskaitoje buvo padaryta išvada, kad Serbija ir Juodkalnija yra pakankamai pasirengusios pradėti derybas dėl SAS, bet, siekiant pažangos visuose šio proceso etapuose, prieš pradedant derybas ir derybų metu, Serbija ir Juodkalnija privalo tęsti bendradarbiavimą su TBTBJ (Tarptautinis baudžiamasis tribunolas buvusiajai Jugoslavijai) ir nedelsdama pradėti bendradarbiauti visose srityse. Komisija taip pat nusprendė, kad valstybių sąjunga ir abi respublikos turėtų ir toliau įgyvendinti peržiūrėtus Europos partnerystės prioritetus pagal veiksmų planus bei turėtų skirti didesnį dėmesį daugeliui ataskaitoje išvardytų klausimų, itin svarbių SAS. Šiai ataskaitai Taryba pritarė 2005 m. balandžio 25 d. 2005 m. pažangos ataskaitoje Komisija taip pat pažymėjo kokių veiksmų, itin svarbių SAS, reikėtų toliau imtis.Komisijai rekomendavus, 2005 m. spalio 3 d. Taryba nusprendė įgalioti Komisiją pradėti derybas su Serbija ir Juodkalnija dėl Stabilizacijos ir asociacijos susitarimo laikantis tuo pačiu metu priimtų derybų nurodymų[3]. Derybos dėl Stabilizacijos ir asociacijos susitarimo su Serbija ir Juodkalnija pradėtos 2005 m. spalio 10 d. Du oficialūs derybų raundai buvo surengti Belgrade 2005 m. lapkričio 7 d. ir 2006 m. balandžio 5 d., o du raundai techniniais klausimais vyko 2005 m. gruodžio 20–21 d. ir 2006 m. vasario 22–23 d. Pavyko susitarti dėl daugelio svarbių būsimo SAS nuostatų.Tačiau 2006 m. gegužės 3 d. Komisija nusprendė atšaukti gegužės 11 d. derybų raundą, laikydamasi nuomonės, kad Serbija ir Juodkalnija nepakankamai bendradarbiavo su Tarptautiniu baudžiamuoju tribunolu buvusiajai Jugoslavijai (TBTBJ). Komisija toliau bendradarbiauja su Serbija visais kitais Stabilizacijos ir asociacijos proceso klausimais.2006 m. gegužės 21 d. vykusiame referendume 55,5 % dalyvavusiųjų pasisakė už nepriklausomybę. 2006 m. birželio 3 d. Juodkalnijos parlamentas priėmė Nepriklausomybės deklaraciją. Juodkalnijos Respublika pasitraukė iš Serbijos ir Juodkalnijos valstybių sąjungos.Remiantis Konstitucinės chartijos 60 straipsniu, Serbija yra Serbijos ir Juodkalnijos valstybių sąjungos, kaip tarptautinės teisės subjekto, teisių perėmėja. 2006 m. birželio 12 d. vykusiame Bendrųjų reikalų ir išorės santykių tarybos posėdyje Taryba atsižvelgė į Serbijos Parlamento sprendimą, kuriame Serbijos Respublika apibrėžiama kaip Serbijos ir Juodkalnijos valstybių sąjungos valstybė perėmėja. Be to, Serbijos Vyriausybė priėmė dekretą, kuriuo ji perima valstybių sąjungos pagrindinių institucijų atsakomybę ir palaipsniui pakeičia valstybių sąjungą tarptautinėse organizacijose.***Todėl esama derybų programa su Serbijos ir Juodkalnijos valstybių sąjunga dėl Stabilizacijos ir asociacijos susitarimo turės būti priderinta prie šių pokyčių. Komisija rekomenduoja tęsti derybas jau pasiektų rezultatų pagrindu siekiant sudaryti du atskirus susitarimus, atitinkamai su Juodkalnija ir su Serbija.2005 m. balandžio mėn. Komisijos pagrįstumo ataskaitos dėl Serbijos ir Juodkalnijos gebėjimų derėtis dėl Stabilizacijos ir asociacijos susitarimo pagrindinės išvados toliau galioja, ir Serbija ir Juodkalnija laikomos pakankamai pasirengusios derėtis dėl SAS. Serbijos gebėjimai derėtis dėl Stabilizacijos ir asociacijos susitarimo iki šiol buvo puikūs. Šį rudenį pažangos ataskaitoje Komisija ypatingai pabrėš Serbijos gebėjimus tinkamai įgyvendinti būsimąjį susitarimą. Ataskaitoje Komisija taip pat įvertins Serbijos gebėjimus užbaigti derybas laikantis pagrįstumo ataskaitos ir 2005 m. spalio 3 d. Tarybos išvadų[4].Kadangi Serbijos Respublika yra valstybių sąjungos, kaip tarptautinės teisės subjekto, teisių perėmėja, 2005 m. spalio 3 d. Tarybos sprendimas turi būti iš dalies pakeistas siekiant atsižvelgti į naują teisinę padėtį. Tačiau visi pakeitimai yra techninio pobūdžio, nes nuoroda į valstybių sąjungą yra pakeičiama nuoroda į Serbijos Respubliką, ir panaikinamos visos nuorodos į Juodkalniją. Tai leis Komisijai vesti derybas 2005 m. spalio 3 d. priimtų derybų nurodymų pagrindu, nekeičiant turinio, tęsiant derybas nuo ten, kur jos buvo nutrauktos 2006 m. gegužės 3 d. Serbijos atstovai nurodė, kad yra pasirengę tęsti derybas šiuo pagrindu.Ši rekomendacija nedaro įtakos 2006 m. gegužės 3 d. Komisijos sprendimui įšaldyti SAS derybas tol, kol Serbija įvykdys įsipareigojimus visapusiškai bendradarbiauti su TBTBJ. Tačiau šių dalinių pakeitimų priėmimas suteiks Komisijai galimybę nedelsiant atnaujinti derybas, kai tik bus įvykdyti įsipareigojimai bendradarbiauti su TBTBJ.Pristatydama šią rekomendaciją, Komisija informuos šiam tikslui įsteigtą Specialųjį komitetą (COWEB) apie pasiektus derybų rezultatus ir pateiks SAS teksto projektą.2. REKOMENDACIJAAtsižvelgdama į tai, kas išdėstyta pirmiau, Komisija rekomenduoja Tarybai:- pritarti 2005 m. spalio 3 d. priimtam įgaliojimui derėtis dėl Stabilizacijos ir asociacijos susitarimo su Serbijos ir Juodkalnijos valstybių sąjunga, nuo šiol – derėtis dėl Stabilizacijos ir asociacijos susitarimo su Serbijos Respublika;- priimti sprendimą, kad 2005 m. spalio 3 d. patvirtinti derybų nurodymai dėl SAS su Serbija ir Juodkalnija būtų iš dalies pakeisti taip:- nuorodos į „Serbijos ir Juodkalnijos valstybių sąjungą“ arba „dvi respublikas“ būtų pakeistos nuorodomis į Serbijos Respubliką,- nuostatos, kuriose daroma nuoroda į Juodkalnijos Respubliką būtų panaikintos,- 1 skyriaus trečia dalis ir 3.1 skyriaus trylikta ir keturiolikta įtraukos būtų panaikintos;- 3.6.2 skyriaus 1 įtraukos paskutinis sakinys, 3.6.6 skyriaus paskutinis sakinys ir 3.7.3 skyriaus 2 įtraukos paskutinis sakinys būtų panaikinti.- dar kartą patvirtinti, kad atliekant šią užduotį, Komisijai talkins iš valstybių narių atstovų suformuotas Specialusis komitetas. [1] Jame dalyvauja Albanija, Bosnija ir Hercegovina, Kroatija, Buvusioji Jugoslavijos Respublika Makedonija, Serbija ir Juodkalnija. Žr. 1999 m. gegužės 26 d. COM (99) 235.[2] 2005 m. baland˛io 12 d. COM (2005) 476 galutinis.[3] Tarybos dokumentai 12882/05, 12708/05, 12589/05 ir 12590/05.[4] Tarybos dokumentas Nr. 12591/05.


     LT

LT        LT
 ---pagebreak---                  EUROPOS KOMISIJA

                                                 Briuselis, 2011.3.11
                                                 SEK(2011) 304 galutinis

                     KOMISIJOS REKOMENDACIJA TARYBAI

     iš dalies pakeisti 2010 m. liepos 26 d. Tarybos sprendimą dėl Europos Sąjungos
      dalyvavimo derybose dėl 1979 m. Tolimų tarpvalstybinių oro teršalų pernašų
               konvencijos 1998 m. Protokolo dėl sunkiųjų metalų pakeitimų

LT                                                                                LT
 ---pagebreak---                            A.       AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

     1.    TIKSLAI
           Šios rekomendacijos tikslas – iš dalies pakeisti 2010 m. liepos 26 d. Tarybos
           sprendimą dėl Europos Sąjungos dalyvavimo derybose dėl 1979 m. Tolimų
           tarpvalstybinių oro teršalų pernašų konvencijos 1998 m. Protokolo dėl sunkiųjų
           metalų pakeitimų (toliau – Tarybos sprendimas), atsižvelgiant į 2010 m. gruodžio
           mėn. konvencijos vykdomosios institucijos priimtą sprendimą į derybų sritį įtraukti
           produktus, kurių sudėtyje yra gyvsidabrio, ir patikslinti derybų pabaigos laiką.

     2.    BENDROSIOS APLINKYBĖS
           Europos Sąjunga nuo 1982 m. liepos 15 d. yra Jungtinių Tautų Europos ekonominės
           komisijos (JTEEK) tolimų tarpvalstybinių oro teršalų pernašų konvencijos (toliau –
           konvencija), o nuo 2001 m. gegužės 3 d. – Sunkiųjų metalų protokolo (toliau –
           protokolas) šalis. Protokolu šalims nustatomi įpareigojimai, kuriais siekiama mažinti
           sunkiųjų metalų, visų pirma kadmio, švino ir gyvsidabrio, išmetamųjų teršalų.
           2009 m. gruodį konvencijos vykdomoji institucija nusprendė persvarstyti protokolą,
           kad neprisijungusioms šalims būtų supaprastintos prisijungimo prie iš dalies
           keičiamo protokolo sąlygos, ir įgaliojo Strategijų ir persvarstymo darbo grupę pradėti
           derybas. Tuo metu įgaliojime nebuvo numatytos derybos dėl produktų, kurių
           sudėtyje yra gyvsidabrio (VI ir VII priedai), nes buvo laukiama papildomos
           informacijos apie neseniai pagal Jungtinių Tautų aplinkos programą pradėtų derybų
           dėl visuotinio teisiškai įpareigojančio teisės akto dėl gyvsidabrio pažangą. Strategijų
           ir persvarstymo darbo grupė buvo įgaliota siekti derybas užbaigti iki 2011 m.
           pabaigos.
           2010 m. liepos 26 d. Taryba įgaliojo Komisiją ES vardu dalyvauti derybose dėl
           protokolo persvarstymo. Tarybos sprendimas buvo priimtas atsižvelgiant į 2009 m.
           gruodžio mėn. Strategijų ir persvarstymo grupei suteiktą įgaliojimą, todėl į jį
           neįtrauktas įgaliojimas derėtis dėl įpareigojimų, taikytinų produktams, kurių sudėtyje
           yra gyvsidabrio (aprašyta VI ir VII prieduose). Šiuo atžvilgiu Tarybos sprendimo 1
           straipsnio 4 dalyje teigiama, kad Taryba gali svarstyti galimybę peržiūrėti derybų
           nurodymus, jei vykdomoji institucija nuspręstų išplėsti įgaliojimą iš dalies keisti VI
           priedą, įskaitant kitų protokolo dalių ir jo priedų atitinkamus pakeitimus.
           Be to, Komisija buvo įgaliota iki 2011 m. pabaigos ES vardu dalyvauti derybose
           pagal konvencijoje numatytų derybų pradinį planą.

     3.    NAUJAUSI POKYČIAI
           2010 m. gruodžio 17 d.1 konvencijos vykdomoji institucija nusprendė į derybų sritį
           įtraukti produktus, kurių sudėtyje yra gyvsidabrio (t. y. VI ir VII priedų), taip pat kitų
           protokolo dalių atitinkamus pakeitimus. Be to, ji įgaliojo Strategijų ir persvarstymo
           darbo grupę tęsti derybas, kad būtų užbaigtos diskusijos ir vėliausiai 2012 m. pateikti
           siūlomi protokolo pakeitimai. Pagrindinė derybų srities išplėtimo priežastis –
           teigiama neprisijungusių šalių, visų pirma Baltarusijos ir Rusijos Federacijos,
           nuostata, kad VI ir VII priedų pakeitimai joms būtų svarbūs priimant sprendimą

     1
          Konvencijos vykdomosios institucijos dvidešimt aštuntosios sesijos ataskaita (VI B skirsnis).

LT                                                      2                                                 LT
 ---pagebreak---              prisijungti prie iš dalies keičiamo protokolo. Atsižvelgiant į Tarybos sprendimo 1
             straipsnio 4 dalį ir pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 218 straipsnio 3
             dalį Komisija privalo pateikti rekomendaciją Tarybai, kad ši įgaliotų Komisiją ES
             vardu derėtis ir dėl pirmiau minėtų papildomų klausimų. Kartu rekomendacijoje
             siūloma pritaikyti įgaliojimo laikotarpį, kad Komisija galėtų dalyvauti derybose iki
             2012 m. pabaigos.

     4.      GALIOJANČIOS SĄJUNGOS NUOSTATOS
             VI priedo (produktams taikomos priemonės) ir VII priedo (produkto valdymas)
             turiniui taikomi ES teisės aktai. Tai 1998 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir
             Tarybos Direktyva 98/70/EB dėl benzino ir dyzelinių degalų (dyzelino) kokybės2 ir
             Direktyva 2006/66/EB dėl baterijų ir akumuliatorių bei baterijų ir akumuliatorių
             atliekų3 (iš dalies pakeista Direktyva 2008/103/EB4).
             Produktų valdymo priemonėms, dabar išvardytoms VII priede, šiuo metu taikomas,
             inter alia, Reglamentas 1103/20105 dėl baterijų ženklinimo, Direktyva 2002/95/EB
             dėl tam tikrų pavojingų medžiagų naudojimo elektros ir elektroninėje įrangoje
             apribojimo6, Direktyva 2002/96/EB dėl elektros ir elektroninės įrangos atliekų7 ir
             Direktyva 2007/51/EB, susijusi su prekybos tam tikrais gyvsidabrio turinčiais
             matavimo įtaisais apribojimu8.
                                           B.   REKOMENDACIJA
     Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta pirmiau, Komisija rekomenduoja taip iš dalies pakeisti
     Tarybos sprendimą:
     „a)     1 straipsnio 1 dalies žodžiai „2010 ir 2011 m.“ keičiami žodžiais „2011 ir 2012 m.“;
     b)      1 straipsnio 4 dalis pakeičiama taip:
             '4. Taryba gali bet kada peržiūrėti derybų nurodymus. Visų pirma Taryba juos gali
             peržiūrėti, jei 2011 ir 2012 m. bus svarbių pokyčių. Tuo tikslu Komisija reguliariai
             informuoja Tarybą apie derybų rezultatus.“
     c)      Tarybos sprendimo priede pateiktų derybų nurodymų 1 punktas pakeičiamas taip:
             '1. JTEEK globojant rengiamose derybose Komisija sieks užtikrinti, kad būtų
             įgyvendinti tikslai, atitinkantys 2010 m. gruodžio 17 d. Tolimų tarpvalstybinių oro
             teršalų pernašų konvencijos vykdomosios institucijos suteiktus įgaliojimus Strategijų
             ir persvarstymo darbo grupei, t. y.:
             „a) tęsti derybas, kad būtų užbaigtos diskusijos ir ne vėliau kaip 2012 m.
             trisdešimtojoje vykdomosios institucijos sesijoje būtų pateikti Protokolo dėl sunkiųjų
             metalų siūlomi pakeitimai. Darbo grupė paprašyta apsvarstyti Protokolo dėl sunkiųjų
             metalų galimą persvarstymą tokiose srityse:

     2
            OL L 350, 1998 12 28, p. 58.
     3
            OL L 266, 2006 9 26, p. 1.
     4
            OL L 327, 2008 12 5, p. 7.
     5
            OL L 313, 2010 11 30, p. 3.
     6
            OL L 37, 2003 2 13, p. 19.
     7
            OL L 37, 2003 2 13, p. 24.
     8
            OL L 257, 2007 10 3, p. 13.

LT                                                   3                                                LT
 ---pagebreak---           i)      visų pirma apsvarstyti persvarstymo galimybes, kad daugiau šalių
          ratifikuotų protokolą, atsižvelgiant į Sunkiųjų metalų darbo grupės pateiktus
          galimus variantus;
          ii)     galimas protokolo ir I–VII priedų persvarstymas, atsižvelgiant į
          Sunkiųjų metalų darbo grupės pasiūlytus galimus variantus, į atitinkamus
          pritaikytus Protokolo dėl patvariųjų organinių teršalų pakeitimus ir į siūlomus
          Geteborgo protokolo pakeitimus, su sąlyga, kad dėl tokio persvarstymo nekils
          papildomų kliūčių paspartinti ratifikacijos procesą;
          iii)    galimybės užtikrinti, kad protokolą būtų lengviau pritaikyti
          atsižvelgiant į būsimus pokyčius, ir tuo tikslu pateikti gairių dokumentą apie
          geriausius esamus metodus, paimtus iš III priedo ir atitinkamai atnaujintus.“;
     b)    kaip pareikalauta 2011 m., derybas sutelkti į siūlomus pakeitimus, kuriais
     siekiama paskatinti ratifikacijos procesą ir kuriais būtų imtasi spręsti klausimus,
     iškeltus ir persvarstant Geteborgo protokolą;
     c)    svarstant pasiūlymus iš dalies keisti VI ir VII priedų nuostatas, susijusias su
     produktais, kurių sudėtyje yra gyvsidabrio (remiantis Europos Sąjungos pasiūlymu ir
     Sunkiųjų metalų darbo grupės veikla), atsižvelgti į Tarpvyriausybinio derybų
     komiteto darbą, vykdomą pagal Jungtinių Tautų aplinkos programą, turint omeny tai,
     kad Tarpvyriausybinis derybų komitetas siekia parengti visuotinį teisiškai
     įpareigojantį dokumentą dėl gyvsidabrio, įskaitant produktus, kurių sudėtyje yra
     gyvsidabrio.“

LT                                        4                                                  LT


title: 2013 m. liepos 9 d. Tarybos rekomendacija dėl 2013 m. Rumunijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Rumunijos konvergencijos programos

text:
               30.7.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 217/67

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2013 m. liepos 9 d.
   dėl 2013 m. Rumunijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Rumunijos konvergencijos programos
   2013/C 217/17
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu ir kuri daugiausia dėmesio skiria toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl bendrų valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. ji priėmė sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2012 m. birželio 29 d. valstybių narių valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;

               (4)

               2012 m. liepos 10 d. Taryba priėmė rekomendaciją (3) dėl 2012 m. Rumunijos nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl 2012–2015 m. Rumunijos konvergencijos programos;

               (5)

               2012 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2013 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2012 m. lapkričio 28 d. Komisija pagal 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (4) priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Rumunija nebuvo nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (6)

               vykdant Europos semestro veiklą, Europos Parlamentas buvo tinkamai įtrauktas remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1466/97 ir 2013 m. vasario 7 d. priėmė rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2013 m. metinėje augimo apžvalgoje bei rezoliuciją dėl dalyvavimo rengiant 2013 m. metinę augimo apžvalgą;

               (7)

               2012 m. kovo 14 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą, šalinti socialines krizės pasekmes ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (8)

               2013 m. balandžio 30 d. Rumunija pateikė savo 2013 m. nacionalinę reformų programą ir savo 2012–2016 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (9)

               remdamasi konvergencijos programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas ir atitinka Komisijos tarnybų 2013 m. pavasario prognozės vertinimą. Dėl savo didelių konsolidavimo pastangų ir laikydamasi Tarybos rekomendacijos, 2012 m. Rumunija sumažino valdžios sektoriaus deficitą iki mažiau nei 3 %. Konvergencijos programa siekiama vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslo – -1 % BVP (anksčiau – -0,7 % BVP), ir tai atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Programoje išdėstyta biudžeto strategija, kurios tikslas – vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslą pasiekti ne vėliau kaip 2014 m., o Komisijai perskaičiavus pagal bendrai priimtą metodiką tai reiškia pasiekti vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslą ne vėliau kaip 2015 m. Struktūrinė pažanga siekiant vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslo 2013 m. bus didesnė nei 0,5 % BVP, o 2014 m. – apie 0,4 %. Stabilumo ir augimo pakto išlaidų kriterijus programos laikotarpiu buvo įvykdytas. Koregavimas bus vykdomas daugiausia 2013 m., taikant pajamas didinančias priemones, įskaitant apmokestinamas pajamas mažinančių elementų mažinimą, žemės ūkio apmokestinimo gerinimą, mokesčio už neplanuotas pajamas panaikinus dujų kainų reguliavimą įvedimą ir specialaus mokesčio už elektros ir dujų perdavimą įvedimą. Pagrindinė konvergencijos programos rizika susijusi su galimomis tolesnėmis finansinėmis korekcijomis, siejamomis su ES lėšų įsisavinimu, arba prioritetinių projektų finansavimu iš nacionalinio biudžeto, nauju įsiskolinimo susidarymu, visų pirma vietos valdžios lygmeniu, ir maža pažanga restruktūrizuojant valstybines įmones. Rumunijos valstybės skola tebėra santykinai nedidelė – 2012 m. ji sudarė 37,8 % BVP. Manoma, kad 2014 m. ji išaugs iki 38,6 %, tačiau visu programos laikotarpiu išliks gerokai mažesnė nei 60 % BVP riba;

               (10)

               2011 m. vasario 17 d. Rumunijos prašymu Komisija ir TVF susitarė su Rumunijos valdžios institucijomis dėl prevencinės ekonominio koregavimo programos. Priimdama Sąjungos prevencinę pagalbą Rumunija įsipareigojo įgyvendinti plačią ekonominės politikos programą, ypatingą dėmesį skirdama struktūrinių reformų priemonėms, skirtoms darbo ir produktų rinkų veikimui gerinti ir Rumunijos ekonomikos atsparumui ir augimo potencialui didinti. Lygiagrečiai ta programa buvo užtikrinta, kad bus tęsiamas fiskalinis konsolidavimas, bus gerinamas viešųjų finansų valdymas ir kontrolė ir kad bus įgyvendinamos reformos jos išorės, pinigų, finansinio stabilumo ir finansinių rinkų politikos srityse. 2013 m. kovo mėn. Rumunija oficialiai paprašė pratęsti TVF programą trims mėnesiams. Nors galimybė pasinaudoti lėšomis pagal ES programą baigėsi 2013 m. kovo mėn. pabaigoje, galutinė programos peržiūra bus vykdoma ne vėliau kaip 2013 m. birželio mėn. pabaigoje;

               (11)

               Rumunijos fiskalinė padėtis gerėjo – biudžeto deficitas 2012 m. sumažėjo iki mažesnio nei 3 %, o 2013 m. tikimasi tolesnio fiskalinio konsolidavimo. Rimta Rumunijos mokesčių sistemos problema – prastas mokestinių prievolių vykdymas, visų pirma PVM ir darbo jėgos apmokestinimo srityse. Aplinkos mokesčiai yra mažesni nei ES vidurkis. Nors Rumunijai trumpuoju ar vidutinės trukmės laikotarpiu fiskalinė krizė negresia, ilguoju laikotarpiu tokia rizika gali kilti dėl su senėjančia visuomene susijusių išlaidų. Dėl mažo dirbančių įmokų mokėtojų ir pensijas gaunančių asmenų santykio kyla nuogąstavimų dėl pensijų sistemos tvarumo ir tinkamumo. Šiuo metu Rumunija yra viena iš dviejų valstybių narių, kol kas nenusprendusių suvienodinti moterų ir vyrų pensinį amžių, o vyresnių darbuotojų užimtumas yra gerokai mažesnis už ES vidurkį (2012 m. jis buvo 41,4 %). Rumunijos Vyriausybė nusprendė tęsti pensijų reformą ir suburti socialinius partnerius rengiant šią reformą bei sustiprinti jų atsakomybę;

               (12)

               Rumunijos sveikatos sektoriuje egzistuoja didelių problemų dėl nevienodų galimybių gauti paslaugas ir teikiamų paslaugų kokybės. Be kita ko, tai susiję su neefektyviu išteklių panaudojimu ir prastu valdymu. Sveikatos priežiūros sektoriaus efektyvumui gerinti skirtos reformos jau pradėtos, tačiau reikalingos nuolatinės pastangos. Sistemos išlaidų efektyvumą būtų galima padidinti mažinant pernelyg dažnai taikomą stacionarinę priežiūrą ir stiprinant pirminės priežiūros ir siuntimų sistemas;

               (13)

               2012 m. Rumunijos užimtumo lygis išliko žemas (63,8 %), nors palyginti su ankstesniais metais, kai jis buvo lygus 62,8 %, užregistruotas šioks toks pagerėjimas. Strategijoje „Europa 2020“ numatytas šalies tikslas pasiekti 70 % užimtumą ne vėliau kaip 2020 m. tebėra iššūkis. Rumunijos darbo našumas vis dar yra vienas mažiausių Sąjungoje. Valstybės teikiamų užimtumo skatinimo, darbo paieškos ir perkvalifikavimo paslaugų kokybė vis dar yra santykinai žema. Riboti administraciniai gebėjimai neleidžia veiksmingai įgyvendinti aktyvios darbo rinkos politikos teikiant kokybiškas individualiems poreikiams pritaikytas paslaugas ar geriau integruoti aktyvios ir pasyvios darbo rinkos politiką. Suaugusiųjų dalyvavimas mokymosi visą gyvenimą programose tebėra labai vangus (1,6 % 2011 m.) ir gerokai atsilieka nuo ES vidurkio, kuris yra lygus 8,9 %. Jaunimo užimtumo ir aktyvumo lygiai 2012 m. buvo vieni mažiausių Sąjungoje (atitinkamai 23,9 % ir 30,9 %), o jaunimo nedarbo lygis 2012 m. buvo aukštas – 22,7 %. Rumunijos jaunų žmonių, kurie nei dirba, nei mokosi, dalis, kuri 2012 m. buvo lygi 16,8 %, yra didelė ir vis didėja;

               (14)

               svarbiausiu uždaviniu išlieka skurdo mažinimas. 2011 m. 40,3 % gyventojų grėsė skurdas ir socialinė atskirtis – tai maždaug dviem trečdaliais daugiau negu ES vidurkis – 24,2 %. Ypač nukenčia vaikai (49,1 %). Socialinių pervedimų (išskyrus pensijas) poveikis mažinant skurdą tebėra gerokai mažesnis už vidutinį pervedimų efektyvumą Sąjungoje, tiek visiems gyventojams (23,7 % Rumunijoje ir 37,5 % ES 2011 m.), tiek vaikams (22 %, palyginti su 42,8 % Sąjungoje). Menkas socialinių išmokų panaudojimas, aprėptis ir pakankamumas tebėra rimta problema, kenkianti socialinių išmokų efektyvumui mažinant skurdą. Tęsiant 2011 m. reformą, 2012 m. buvo priimti keli teisės aktai socialinės paramos srityje. Likusių teisės aktų priėmimas būtų svarbus žingsnis užbaigiant reformą. Tačiau sąsaja su aktyvumo skatinimo priemonėmis galėtų būti toliau stiprinama. 2012 m. pradėta įgyvendinti Nacionalinė romų integracijos strategija, tačiau rezultatai kol kas kuklūs. Siekiant veiksmingiau įgyvendinti strategiją, įskaitant finansavimo paskirstymą, reikalingas geresnis įvairių suinteresuotųjų subjektų koordinavimas;

               (15)

               2011 m. švietimo įstatymas – svarbi reforma, kuria nustatyta ilgalaikė švietimo kokybės gerinimo visais lygmenimis darbotvarkė – dar ne visiškai veikia. Siekiant sėkmingai įgyvendinti švietimo reformą turės būti skirti reikalingi finansiniai ir žmogiškieji ištekliai administraciniams gebėjimams stiprinti ir politikai formuoti. Rumunijai reikia spręsti rimtas problemas gerinant švietimo ir mokymo sistemos kokybę. Didelė problema yra mokyklos nebaigimas. 2012 m. Rumunijos mokyklos nebaigusių moksleivių dalis sudarė 17,4 % ir gerokai viršijo ES vidurkį (13,5 %) bei nacionalinį tikslą – 11,3 %. Šios problemos visų pirma būdingos kaimo bei atokioms vietovėms ir romams. Rumunijai taip pat trūksta tinkamo duomenų apie mokyklos nebaigiančius moksleivius rinkimo mechanizmo; šiuo atžvilgiu turėtų padėti išsami strategija, kuri turi būti priimta šiais metais. Galimybės gauti kokybišką ir prieinamą ikimokyklinį ugdymą ir priežiūrą išlieka prastos. Įgūdžių ir darbo rinkos poreikių neatitikimas yra būdingas didelei daliai profesinio mokymo ir aukštojo mokslo programų; ypatinga problema yra žemas profesinių įgūdžių lygis. Dėl aukšto aukštojo mokslo absolventų nedarbo lygio ir pernelyg aukštos kvalifikacijos rodiklių svarbus uždavinys yra toliau stengtis priderinti aukštąjį mokslą prie darbo rinkos. Užregistruota teigiama, nors ir lėta, pažanga pereinant nuo institucinės prie alternatyvios tėvų globos netekusių vaikų priežiūros, tačiau darbą reikia tęsti;

               (16)

               menki administraciniai gebėjimai yra esminė Rumunijos problema. Viešajam administravimui būdinga nenuosekli teisinė sistema, dažnas skubių potvarkių naudojimas, žemas ministerijų bendradarbiavimo lygis ir pernelyg didelė biurokratija. Jį taip pat silpnina įgūdžių trūkumas, skaidrumo priimant darbuotojus trūkumas ir didelė vadovų kaita. Dėl menkų administracinių gebėjimų prastai įsisavinamos ES lėšos. Iki 2012 m. pabaigos lėšų įsisavinimo tikslo, suderinto pagal ES finansinės pagalbos programą, trūko gana daug. Iki 2012 m. pabaigos buvo iš viso įsisavinta 5,53 mlrd. EUR arba 20,2 % visų skirtų struktūrinių, sanglaudos ir žemės ūkio fondų lėšų. Tai buvo 2,47 mlrd. EUR mažiau už 8 mlrd. EUR programos tikslą 2012 m. pabaigai. Struktūrinio ir sanglaudos fondų lėšų įsisavinimo lygis pagerėjo – nuo 7,5 % 2012 m. balandžio mėn. pabaigoje iki 15,2 % 2013 m. gegužės mėn. pabaigoje. Siekiant toliau gerinti lėšų įsisavinimą ir mažinti panaikinimo riziką 2013 m., Rumunijos valdžios institucijos turi ypač daug dėmesio skirti, inter alia, priemonėms, kurios ES fondų valdymo ir kontrolės sistemas padarytų veiksmingesnes ir sustiprintų viešųjų pirkimų sistemos administracinius gebėjimus;

               (17)

               dėl vis dar mažo pramonės ir paslaugų produktyvumo Rumunija susiduria su ekonomikos konkurencingumo problemomis. Pagrindinės problemos – nepalanki verslo aplinka ir menka parama moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai (toliau – MTTP). Verslo aplinkos gerinimas turėtų būti integruotas į platesnę, nuoseklią e. valdžios strategiją, kad būtų skatinama administracinė skaidrumo ir teisinio tikrumo kultūra ir užtikrintos geresnės viešosios paslaugos internetu. Rumunijai taip pat reikėtų imtis veiksmų, kad mažosios ir vidutinės įmonės (toliau – MVĮ) turėtų daugiau galimybių gauti finansavimą ir kad būtų sumažinta jų administracinė našta. MTTP intensyvumas yra itin mažas (2011 m. – 0,48 %), o investicijų veiksmingumą ir efektyvumą reikia gerokai padidinti. Investuojant į MTTP pirmenybę reikėtų teikti veiklai, kuri potencialiai galėtų pritraukti privačių investicijų. Rumunija taip pat turėtų stiprinti intelektinės nuosavybės teisių sistemą, kad mokslinių tyrimų rezultatai būtų geriau komercializuojami;

               (18)

               Rumunijos konkurencijos ir efektyvumo lygis energetikos ir transporto srityse yra žemas. Valstybinių šių sektorių įmonių neefektyvumas ir neskaidrus valdymas yra pagrindinė spręstina problema. Kitas svarbus uždavinys – didinti pastatų, centrinio šildymo, pramonės ir transporto energijos vartojimo efektyvumą. Rumunija yra trečia pagal energijos vartojimo intensyvumą Sąjungoje; jos energijos vartojimo intensyvumas 2,5 karto viršija ES vidurkį. Ji taip pat užima trečią vietą Sąjungoje pagal išskiriamą anglies dioksidą. Dėl neefektyvios centrinio šildymo sistemos ir dėl to, kad pastatai nėra tinkamai apšiltinti gyvenamuosiuose pastatuose Rumunijoje sunaudojama aštuonis kartus daugiau energijos negu ES-15 vidurkis. Rumunijos elektros ir dujų rinkos integracija į ES rinkas kol kas neužbaigta ir dar nėra dujų tarpvalstybinių jungčių;

               (19)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Rumunijos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino nacionalinę reformų programą ir konvergencijos programą. Ji įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Rumunijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–8 rekomendacijose;

               (20)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo konvergencijos programą ir savo nuomonę (5) visų pirma pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

         REKOMENDUOJA Rumunijai 2013–2014 m. laikotarpiu imtis šių veiksmų:

               1.

               Užbaigti ES / TVF finansinės pagalbos programą.

               2.

               Užtikrinti augimui palankų fiskalinį konsolidavimą ir įgyvendinti 2013 ir vėlesnių metų biudžeto strategiją kaip numatyta, tokiu būdu užtikrinant, kad ne vėliau kaip 2015 m. būtų pasiektas vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslas. Gerinti mokesčių surinkimą įgyvendinant išsamią mokestinių prievolių vykdymo strategiją ir kovoti su nedeklaruojamu darbu. Kartu ieškoti galimybių didinti aplinkos mokesčių svarbą. Tęsti 2010 m. pradėtą pensijų reformą suvienodinant vyrų ir moterų pensinį amžių ir plečiant vyresnio amžiaus asmenų įsidarbinimo galimybes.

               3.

               Vykdyti sveikatos sektoriaus reformas siekiant padidinti jo efektyvumą, kokybę ir prieinamumą, visų pirma socialiai remtiniems asmenims ir atokioms bei izoliuotoms bendruomenėms. Mažinti pernelyg dažną stacionarinį gydymą, be kita ko gerinant ambulatorinę sveikatos priežiūrą.

               4.

               Didinti darbo jėgos aktyvumo lygį, taip pat darbo jėgos galimybes įsidarbinti ir našumą, peržiūrint ir gerinant aktyvios darbo rinkos politiką, teikiant mokymo ir individualiems poreikiams pritaikytas paslaugas ir skatinant mokymąsi visą gyvenimą. Didinti Nacionalinės užimtumo agentūros pajėgumus, kad gerėtų jos paslaugų kokybė ir aprėptis. Siekiant kovoti su jaunimo nedarbu, greitai įgyvendinti Nacionalinį jaunimo užimtumo planą, be kita ko, per iniciatyvą „Jaunimo garantija“. Siekiant sumažinti skurdą, didinti socialinių pervedimų efektyvumą ir veiksmingumą, ypač daug dėmesio skiriant vaikams. Užbaigti socialinės paramos reformą priimant atitinkamus teisės aktus ir stiprinant jų sąsajas su aktyvumo skatinimo priemonėmis. Užtikrinti Nacionalinės romų strategijos konkretų įgyvendinimą.

               5.

               Paspartinti švietimo reformą, įskaitant administracinių gebėjimų stiprinimą tiek šalies, tiek vietos lygmenimis, ir įvertinti reformų poveikį. Paspartinti profesinio mokymo reformas. Toliau derinti aukštąjį mokslą prie darbo rinkos poreikių ir gerinti socialiai remtinų asmenų galimybes patekti į darbo rinką. Įgyvendinti nacionalinę strategiją dėl mokslo nebaigimo, daugiausia dėmesio skiriant kokybiško ikimokyklinio ugdymo galimybių didinimui, įskaitant romų vaikų. Paspartinti perėjimą nuo institucinės prie alternatyvios tėvų globos netekusių vaikų priežiūros.

               6.

               Stiprinti įstaigų ir viešojo administravimo valdymą ir kokybę, visų pirma tobulinant strateginio ir biudžeto planavimo gebėjimus, keliant valstybės tarnautojų profesionalumą geriau valdant žmogiškuosius išteklius ir stiprinant įvairių valdžios lygmenų koordinavimo priemones. Gerokai pagerinti reglamentų kokybę, taikant poveikio vertinimus ir sisteminį vertinimą. Didinti pastangas sparčiau įsisavinti ES lėšas, visų pirma stiprinant valdymo ir kontrolės sistemas ir gerinant viešuosius pirkimus.

               7.

               Gerinti ir paprastinti verslo aplinką, visų pirma mažinant MVĮ administracinę naštą ir įgyvendinant nuoseklią e. valdžios strategiją. Padidinti ir diversifikuoti MVĮ galimybes gauti finansavimą. Užtikrinti glaudesnes mokslinių tyrimų, inovacijų ir pramonės sąsajas, visų pirma pirmenybę teikiant tai mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros veiklai, kuri turi daugiausia galimybių pritraukti privačių investicijų. Dėti daugiau pastangų, kad būtų pagerinta teismų sistemos kokybė, nepriklausomumas ir efektyvumas sprendžiant bylas, ir veiksmingiau kovoti su korupcija.

               8.

               Skatinti tinklų pramonės šakų konkurenciją ir efektyvumą užtikrinant nacionalinių reguliavimo institucijų nepriklausomumą ir gebėjimus ir tęsiant valstybinių įmonių valdymo reformą energetikos ir transporto sektoriuose. Priimti išsamų ilgalaikį transporto planą ir pagerinti plačiajuosčio ryšio infrastruktūrą. Toliau naikinti dujų ir elektros kainų reguliavimą ir didinti energijos vartojimo efektyvumą. Gerinti tarpvalstybinę energetikos tinklų integraciją ir sparčiau įgyvendinti dujų sistemų sujungimo projektus.

      Priimta Briuselyje 2013 m. liepos 9 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  Toliau taikomos 2013 m. pagal 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos sprendimą 2013/208/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 118, 2013 4 30, p. 21).

      (3)  OL C 219, 2012 7 24, p. 72.

      (4)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (5)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


title: 2007 m. kovo 19 d. Tarybos rekomendacija dėl patvirtinimo, kad Komisija Europos plėtros fondo (šeštojo EPF) 2005 finansinių metų operacijas įvykdė

text:
               8.5.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 103/1

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2007 m. kovo 19 d.
   dėl patvirtinimo, kad Komisija Europos plėtros fondo (šeštojo EPF) 2005 finansinių metų operacijas įvykdė
   (2007/C 103/01)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į Trečiąją AKR-EB konvenciją, pasirašytą 1984 m. gruodžio 8 d. Lomėje (1),
   atsižvelgdama į Vidaus susitarimą 86/126/EEB dėl Bendrijos pagalbos finansavimo ir administravimo (2), ypač į jo 29 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į 1986 m. lapkričio 11 d. Finansinį reglamentą, taikomą šeštajam Europos plėtros fondui (šeštasis EPF) (3), ypač į jo 66–73 straipsnius,
   išnagrinėjusi su šeštojo EPF operacijomis susijusius 2005 m. gruodžio 31 d. pajamų ir išlaidų ataskaitą bei balansą, taip pat Audito Rūmų ataskaitą dėl 2005 finansinių metų kartu su Komisijos atsakymais (4),
   kadangi

               (1)

               Pagal Vidaus susitarimo 29 straipsnio 3 dalį patvirtinimą, kad Komisija šeštojo EPF finansinio valdymo užduotis įvykdė, teikia Europos Parlamentas, remdamasis Tarybos rekomendacija,

               (2)

               Komisija šeštojo EPF 2005 finansinių metų operacijas bendrai įvykdė tinkamai,

         REKOMENDUOJA Europos Parlamentui patvirtinti, kad Komisija šeštojo EPF 2005 finansinių metų operacijas įvykdė.

      Priimta Briuselyje, 2007 m. kovo 19 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         H. SEEHOFER

      (1)  OL L 86, 1986 3 31, p. 3.

      (2)  OL L 86, 1986 3 31, p. 210. Susitarimas su pakeitimais, padarytais Sprendimu 86/281/EEB (OL L 178, 1986 7 2, p. 13).

      (3)  OL L 325, 1986 11 20, p. 42.

      (4)  OL C 263, 2006 10 31, p. 205.


				|

		52013DC0393

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA siekiant ištaisyti perviršinio valdžios sektoriaus deficito padėtį Lenkijoje /* COM/2013/0393 final - 2013/ () */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
siekiant ištaisyti perviršinio valdžios
sektoriaus deficito padėtį Lenkijoje

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 126 straipsnio 7 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją,
kadangi:
(1)       pagal Sutarties dėl
Europos Sąjungos veikimo (SESV) 126 straipsnį valstybės
narės turi vengti perviršinio valdžios sektoriaus deficito;
(2)       Stabilumo ir augimo pakto
pagrindinis tikslas yra patikimi viešieji finansai – priemonė sudaryti
geresnes sąlygas kainų stabilumui ir dideliam tvariam augimui,
leidžiančiam kurti naujas darbo vietas;
(3)       2009 m. liepos 7 d.
pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 6 dalį Taryba
nusprendė, kad Lenkijoje susidarė perviršinis deficitas, ir pagal
Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 7 dalį ir 1997 m.
liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio
deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo[1] 3 straipsnį pateikė
rekomendaciją dėl perviršinio deficito ištaisymo ne vėliau kaip
2012 m[2].
Kad patikimai ir tvariai sumažintų valdžios sektoriaus deficitą, kad
jis nesiektų 3 % BVP, Lenkijos valdžios institucijoms rekomenduota
pagal planą 2009 m. įgyvendinti fiskalines skatinamąsias priemones,
nuo 2010 m. užtikrinti bent 1¼ % BVP vidutinį metinį
struktūrinį biudžeto koregavimą, tiksliai nustatyti
konkrečias priemones, kurių reikia siekiant iki 2012 m.
sumažinti deficitą, kad jis nesiektų pamatinės vertės, ir
nustatyti reformas, kuriomis vėlesniais metais neleidžiama didėti
tuometinėms pirminėms išlaidoms. Taryba nustatė 2010 m. sausio 7
d. terminą, iki kurio turi būti imtasi veiksmingų
priemonių;
(4)       2010 m. vasario
3 d., remdamasi Komisijos tarnybų 2009 m. rudens prognoze,
Komisija padarė išvadą, kad Lenkija ėmėsi reikalingų
priemonių atsižvelgdama į 2009 m. liepos 7 d. Tarybos
rekomendaciją valdžios sektoriaus deficitui sumažinti tiek, kad jis
nesiektų 3 % BVP pamatinės vertės, todėl
jokių papildomų veiksmų pagal perviršinio deficito procedūrą
imtis nereikėjo. Remdamasi 2011 m. rudens prognoze, Komisija
nusprendė, kad Lenkija nesilaiko nurodymų ir paprašė jos
pateikti papildomas priemones, kurias Lenkija pateikė. Taigi 2012 m.
sausio 11 d. Komisija patvirtino, kad Lenkijos valdžios institucijos
ėmėsi veiksmingų priemonių siekdamos laiku ir tvariai
ištaisyti perviršinį deficitą, todėl jokių papildomų
veiksmų pagal perviršinio deficito procedūrą Lenkijai tuo metu
imtis nereikėjo[3];
(5)       pagal Reglamento (EB)
Nr. 1467/97 3 straipsnio 5 dalį Taryba, remdamasi Komisijos
rekomendacija, gali nuspręsti pagal SESV 126 straipsnio 7 dalį
priimti patikslintą rekomendaciją, jei imtasi veiksmingų
priemonių ir jei priėmus tą rekomendaciją kyla netikėtų
nepalankių ekonominių įvykių, turinčių
didelį neigiamą poveikį viešiesiems finansams. Netikėti
nepalankūs ekonominiai įvykiai, turintys didelį neigiamą
poveikį biudžetui, turi būti vertinami atsižvelgiant į
ekonominę prognozę, kuria pagrįsta Tarybos rekomendacija;
(6)       pagal SESV 126 straipsnio 7
dalį ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 3 straipsnį Taryba
turi atitinkamai valstybei narei pateikti rekomendacijas, siekiant per
nurodytą laikotarpį ištaisyti perviršinio deficito padėtį.
Rekomendacijoje turi būti nustatytas ne ilgesnis kaip šešių
mėnesių laikotarpis, per kurį atitinkama valstybė narė
turi imtis veiksmingų priemonių perviršiniam deficitui ištaisyti. Be
to, rekomendacijoje ištaisyti perviršinį deficitą Taryba
turėtų reikalauti pasiekti metinius biudžeto tikslus, kurie pagal
prognozę, kuria grindžiama rekomendacija, atitinka minimalų
metinį struktūrinio balanso, t. y. pagal aplinkybes pakoreguoto
balanso atmetus vienkartines ir kitas laikinąsias priemones,
pagerėjimą, kurio lyginamasis dydis būtų ne mažiau kaip
0,5 % BVP;
(7)       pagal Komisijos tarnybų
2009 m. pavasario prognozę, kuria pagrįsta 2009 m. liepos
7 d. Tarybos rekomendacija pagal SESV 104 straipsnio 7 dalį, buvo
numatyta, kad Lenkijos ekonomika 2010 m. augs 0,8 %, o 2011 ir
2012 m. tas prognozės laikotarpis neapėmė. 2009 m.
realus BVP augo 1,6 %; augimą iš esmės lėmė
fiskalinė ir pinigų politika, pagal kurią buvo sudarytos
geresnės sąlygos naudotis ES lėšomis infrastruktūros
investicijoms finansuoti, ir valiutos nuvertėjimas. Augantis eksportas ir
atsigaunanti vidaus paklausa lėmė ekonomikos atsigavimą 2010 ir
2011 m., kai BVP išaugo atitinkamai 3,9 % ir 4,5 %, taigi BVP
augimas 2010 m. gerokai viršijo Komisijos tarnybų 2009 m.
pavasario prognozėje numatytą 0,8 % BVP augimą. Komisijos
tarnybų 2009 m. pavasario prognozėje buvo numatytas gamybos apimties
susinormalizavimas po prognozės laikotarpio: vėlesniais metais
netiesiogiai tikėtasi tokio Lenkijos ekonomikos augimo tempo, koks maždaug
atitinka jos gamybos potencialą. Tačiau 2012 m. Lenkijos
ekonomikos augimas smarkiai sulėtėjo – realus BVP augimas buvo
1,9 %. Dėl vyriausybės konsolidavimo veiksmų, vangaus
kredito augimo ir namų ūkių vengimo įsigyti
nekilnojamąjį turtą investicijos, ypač į statybas,
sustojo. Apskritai Lenkijos ekonominė veikla 2009–2012 buvo palyginti
atspari, nepaisant mažesnio, nei tikėtasi, BVP augimo 2012 m.,
kurį daugiausia lėmė pasaulinė ekonomikos ir finansų
krizė;
(8)       Komisijos tarnybų
2013 m. pavasario prognozėje numatytas tik 1,1 % realaus BVP
augimas 2013 m. Dėl augančio nedarbo, vangiai
didėjančio darbo užmokesčio ir namų ūkių taupymo
privatus vartojimas, prognozuojama, augs 0,8 %. Bendrojo pagrindinio
kapitalo formavimo, ypač infrastruktūros statybos srityje,
tendencijos išliks neigiamos, t. y. jis mažės 2,6 %, dėl tolesnio
fiskalinio konsolidavimo, silpnos išorės paklausos ir vangaus kredito
augimo. 2014 m. laukiama šiokio tokio ekonomikos pagyvėjimo
(2,2 % išaugusio realaus BVP), nors didesnis ar mažesnis pagyvėjimas
priklausys nuo pasaulio ekonomikos atsigavimo tempo;
(9)       dėl didelio masto
fiskalinių skatinamųjų priemonių ir šaliai būdingos
stiprios išlaidų dinamikos, kurią lėmė didelis augimas,
valdžios sektoriaus deficitas 2009 m. padidėjo iki 7,4 % BVP
(nuo 3,7 % BVP 2008 m.). Pradėjus perviršinio deficito
procedūrą, 2010 m. konsolidavimo priemonės buvo nukreiptos
į viešojo sektoriaus darbo užmokestį, einamąsias išlaidas ir
akcizo mokesčių didinimą. Nepaisant šių 0,6 % dydžio
konsolidavimo priemonių, dėl smarkiai išaugusių
viešųjų investicijų (0,4 % BVP) ir tarpinio vartojimo
(0,5 % BVP) nominalus deficitas 2010 m. išaugo ir pasiekė
7,9 % BVP. Nuo 2011 m. poveikį nominaliam deficitui darė
nuolatinės konsolidavimo priemonės, įskaitant socialinių
įmokų, pervedamų į atvirus pensijų fondus, karpymą,
PVM tarifo didinimą ir kitų mokesčių pokyčius siekiant
padidinti pajamas, laikinos išlaidų taisyklės įvedimą ir
aktyvios darbo rinkos politikos biudžeto karpymą. Tokiais būdais
2011 m. nominalus deficitas sumažintas iki 5 % BVP;
(10)     kaip matyti iš faktinių
duomenų, pateiktų 2013 m. balandžio mėn. Eurostato
pranešime, valdžios sektoriaus deficitas 2012 m. pasiekė 3,9 %
BVP. 2012 m. deficito rezultatas buvo didesnis nei 2012 m.
rugsėjo mėn. Lenkijos valdžios įstaigų oficialiai paskelbti
3,5 % BVP. Visų pirma palūkanų išlaidos ir socialiniai
pervedimai buvo didesni, nei prognozuota. Kalbant apie pajamas,
netiesioginių mokesčių, ypač PVM, surinkta gerokai mažiau,
nei buvo numatyta. Dar prastesnio rezultato išvengta skyrus mažiau
viešųjų investicijų, nors šios priemonės poveikį iš dalies
atsvėrė mažesni gauti kapitalo pervedimai;
(11)     Komisijos tarnybų
2013 m. pavasario prognozėje 2013 m. numatytas 3,9 % BVP
valdžios sektoriaus deficitas (palyginti su 3,5 % BVP Lenkijos deficito
tikslu 2013 m.), o 2014 m. pagal prielaidą, kad politika nesikeis,
4,1 % BVP deficitas. Šis vertinimas nesikeičia ir atsižvelgus į
papildomas priemones, numatytas 2013 m. atnaujintoje Lenkijos
konvergencijos programoje, paskelbtoje po Komisijos tarnybų 2013 m.
pavasario prognozės paskelbimo. 2013 metams konvergencijos programoje
naujų diskrecinių priemonių nenumatyta. Nors konvergencijos
programoje numatyta nemažinti esamo PVM tarifo, pritaikius šią
priemonę, Komisijos skaičiavimais, 2014 m. deficitas
sumažėtų iki 3,7 % BVP. Todėl, siekiant naują
rekomendaciją parengti remiantis tiksliu baziniu scenarijumi, Komisijos
tarnybų pavasario prognozė buvo atnaujinta, atsižvelgus į
konvergencijos programoje numatytas priemones;
(12)     remiantis ankstesne patirtimi,
pagrindinę riziką neįvykdyti biudžeto tikslų 2013 m.
ir vėlesniais metais kelia stipri tiesioginių ir netiesioginių
mokesčių pajamų priklausomybė nuo aplinkybių, dėl
kurios pajamų elastingumas nesiekia standarto, naudoto rengiant
prognozę. Ypač akivaizdžiai tai buvo pajusta 2012 m., kai,
nepaisant mokesčio bazės padidinimo, netiesioginių
mokesčių pajamos sumažėjo dėl PVM grąžinimo ir PVM
nepriemokos padidėjimo;
(13)     struktūrinis deficitas
mažėjo nuo 8,3 % BVP 2010 m. iki 5,4 % 2011 m. ir
3,8 % 2012 m. Šiuo laikotarpiu įgyvendintos konsolidavimo
priemonės buvo ypač nukreiptos į netiesioginius mokesčius,
invalidumo įmokas, įmokas į atvirus pensijų fondus, viešojo
sektoriaus (išskyrus vietos valdžios institucijas) darbo užmokesčius ir
tarpinį vartojimą. Šios priemonės buvo plataus masto ir
apėmė tiek pajamas, tiek išlaidas. Iš viso jos siekė 2,1 %
BVP 2011 m. ir 1,6 % BVP 2012 m.;
(14)     vidutinės metinės
žinomos fiskalinės priemonės 2010–2012 m. laikotarpiu siekė
1,5 % BVP. Pakoreguotos pagal smarkiai padidintą potencialų
gamybos apimties augimą (-0,3 % BVP), palyginti su rekomendacijos
paskelbimo data, ir neplanuotai lėčiau, nei tikėtasi pagal BVP
augimą, grįstą standartiniu elastiškumu, augusias pajamas
(+0,4 % BVP), vidutinės metinės koreguotos
struktūrinės priemonės (1,6 % BVP) 2010–2012 m.
viršija rekomenduotas vidutines metines fiskalines priemones (1¼ % BVP).
Taikant principą „iš apačios į viršų“ apskaičiuotas
kaupiamasis 2010–2012 m. konsolidavimo priemonių dydis yra maždaug
4,3 % BVP. Taigi Lenkija ėmėsi veiksmingų priemonių;
(15)     2012 m. Komisijos
Fiskalinio tvarumo ataskaitoje nurodoma, kad Lenkijai artimiausiu metu
fiskalinis spaudimas negresia. Jeigu fiskalinės konsolidacijos planai bus
tinkamai įgyvendinami, šalies tvarumui vidutinės trukmės
laikotarpiu gresia vidutinė rizika, o ilguoju laikotarpiu – maža rizika.
2012 m. gyventojų senėjimo ataskaitoje nurodomas nedidelis
visų viešųjų išlaidų, susijusių su amžiumi,
didėjimas 2010–2060 m. Vis dėlto Lenkijai dar reikia
įgyvendinti ilgalaikę tvarumo didinimo politiką, kol kas šios
pastangos nesiekia ES kaip visumai nustatyto gerėjimo vidurkio;
(16)     dėl plataus masto
atsargų ir srautų koregavimo viešoji skola mažėjo nuo
56,2 % BVP 2011 m. iki 55,6 % BVP 2012 m. Remiantis
Komisijos tarnybų 2013 m. pavasario prognoze, 2013 m. ši skola
turėtų didėti iki 57½ % BVP, o pagal prielaidą, kad
politika nesikeis, 2014 m. – iki beveik 59 % BVP;
(17)     siekiant sumažinti
deficitą, kad iki 2013 m. jis nesiektų 3 % BVP ribos, taip
pratęsus terminą vienais metais, reikiamos struktūrinės
priemonės siektų bent 1,4 % BVP. Tokios metinės priemonės
viršytų 2009 m. liepos 7 d. Tarybos rekomendaciją
(1¼ % BVP), nepaisant to, kad fiskalinė rizika nuo 2009 m.
mažėjo, nes nominalus deficitas yra daug mažesnis ir skola neviršija
60 % ribos. Todėl konsolidavimą galima vykdyti laipsniškiau, nes
tai taip pat padėtų sumažinti gamybos sąnaudas, kurios
būtų išties didelės, jei deficitas turėtų būti
ištaisytas 2013 m. Visų pirma, tą lemtų trumpas laikotarpis
po rekomendacijos imtis reikiamų priemonių paskelbimo. Todėl jos
turėtų būti proporcingai didinamos, kad galėtų
pasiekti maždaug 1 % BVP poveikį per visus metus;
(18)     atsižvelgiant į pateiktus
argumentus ir nepažeidžiant Stabilumo ir augimo pakto taisyklių,
perviršinio deficito ištaisymo terminas yra pratęsiamas dvejais metais;
(19)     perviršinio deficito ištaisymas
iki 2014 m. atitiktų tarpinius nominalaus deficito tikslus, lygius
3,6 % BVP 2013 m. ir 3,0 % BVP 2014 m. Susijęs
struktūrinio biudžeto balanso pagerėjimas, numatytas pagal šiuos
tikslus, yra 0,8 % BVP 2013 m. ir 1,3 % BVP 2014 m.
Todėl, be jau pavasario prognozėje ir atnaujintoje konvergencijos
programoje numatytų priemonių, kurių apskaičiuotas poveikis
biudžetui sieks 0,25 % BVP 2013 m. ir 0,4 % BVP 2014 m.,
būtinos papildomos priemonės, sieksiančios 0,4 % BVP
2013 m. ir 0,4 % BVP 2014 m.;
(20)     Lenkija atitinka sąlygas,
kuriomis perviršinio valdžios sektoriaus deficito ištaisymo terminas gali
būti pratęstas, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 1467/97
dėl perviršinio deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir
paaiškinimo 3 straipsnio 5 dalyje,
PRIĖMĖ ŠIĄ
REKOMENDACIJĄ:
(1)
Lenkija ne vėliau kaip iki 2014 m.
turėtų ištaisyti perviršinio deficito padėtį.
(2)
Lenkija turėtų pasiekti nominalų
deficitą, lygų 3,6 % BVP 2013 m. ir 3,0 % BVP
2014 m. ir atitinkantį struktūrinio balanso
pagerėjimą, lygų bent 0,8 % BVP 2013 m. ir 1,3 %
BVP 2014 m., pagal atnaujintą Komisijos tarnybų 2013 m.
pavasario prognozę.
(3)
Lenkija turėtų griežtai įgyvendinti
jau priimtas priemones, jas papildydama kitomis pakankamomis priemonėmis
perviršiniam deficitui ištaisyti ne vėliau kaip 2014 m.
(4)
Taryba nustato [2013 m. spalio 1 d.]
terminą, iki kurio Lenkija turi imtis veiksmingų priemonių ir
pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 3 straipsnio 4a dalį
pateikti išsamią ataskaitą apie tiems tikslams pasiekti numatytą
konsolidavimo strategiją.
Be to, Lenkijos valdžios institucijos
turėtų i) gerinti viešųjų finansų kokybę,
visų pirma kuo mažiau karpydamos augimą skatinančias
investicijas į infrastruktūrą ir atlikdamos kruopščią
socialinių išlaidų ir jų veiksmingumo apžvalgą; ii) gerinti
mokestinių prievolių vykdymą ir didinti mokesčių
administravimo veiksmingumą; iii) nustatyti labiau privalomą ir
skaidresnę institucinę viešųjų finansų
struktūrą, įskaitant nuolatinės išlaidų
taisyklės, taikomos valdžios sektoriaus biudžetui, nedelsiamą
priėmimą. Be to, siekiant užtikrinti fiskalinio konsolidavimo
strategijos sėkmę, svarbu fiskalinę konsolidaciją
sustiprinti visapusiškomis struktūrinėmis reformomis,
atitinkančiomis Lenkijai skirtas Europos semestro Tarybos rekomendacijas. Be 4
rekomendacijoje numatytos ataskaitos, Lenkijos valdžios institucijos
turėtų pranešti apie pažangą įgyvendinant šias
rekomendacijas atskirame konvergencijos programų, kurios bus rengiamos iki
visiško perviršinio deficito ištaisymo, skyriuje.
Ši rekomendacija skirta Lenkijos Respublikai.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 6.
[2]               Visi dokumentai, susiję su
Lenkijos perviršinio deficito procedūra, pateikiami http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/poland_en.htm.
[3]               Komisijos komunikatas Tarybai „Biudžeto vykdymo
vertinimas atsižvelgiant į perviršinio deficito procedūras, taikomas
po Komisijos tarnybų 2011 m. rudens prognozės“, COM(2012) 4 final,
2012 1 11.