title: Komisijos rekomendacija (ES) 2021/801 2021 m. gegužės 18 d. dėl nuostolių apmokestinimo tvarkos COVID-19 krizės metu

text:
               2021 5 20

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 179/10

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2021/801
      2021 m. gegužės 18 d.
      dėl nuostolių apmokestinimo tvarkos COVID-19 krizės metu
      EUROPOS KOMISIJA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
      kadangi:

                  (1)

                  COVID-19 protrūkis paskatino imtis precedento neturinčių veiksmų nacionaliniu ir ES lygmenimis siekiant remti ES ekonomiką ir sudaryti palankesnes sąlygas jai atsigauti. Dauguma trumpalaikių reagavimo į krizę priemonių siekiama užtikrinti, kad įmonių pinigų srautai būtų pakankami;

                  (2)

                  dėl visuomenės sveikatos priemonių ypač nukentėjo mažosios ir vidutinės įmonės (MVĮ) (1), nes jos dažnai turi mažiau galimybių padengti arba finansuoti nuostolius nei didesnės įmonės. MVĮ taip pat dažniau vykdo veiklą verslo sektoriuose, kaip antai: viešbučių, restoranų, kavinių ir barų, kurie dėl visuomenės sveikatos priemonių turėjo nutraukti veiklą;

                  (3)

                  daugelis jurisdikcijų ėmėsi skubių veiksmų, kad sumažintų įmonėms tenkančią tiesioginę mokesčių naštą, ir priėmė tinkamų paramos priemonių, kurių didelei daliai buvo taikomos Sąjungos valstybės pagalbos taisyklės, visų pirma naujoji laikinoji valstybės pagalbos sistema (2). Mokesčių priemonė, kuri dažniausiai naudota siekiant padidinti įmonių pinigų srautus, buvo mokesčių mokėjimo atidėjimas, tačiau svarbi mokesčių politikos priemonė taip pat buvo nuostolių užskaitos nuostatų pakeitimai;

                  (4)

                  paprastai valstybės narės leidžia taikyti tris pagrindinius nuostolių apmokestinimo būdus. Dažniausiai nuostoliais galima pasinaudoti: a) einamuoju ataskaitiniu laikotarpiu, kuriuo jie atsirado, kad tuo laikotarpiu nereikėtų mokėti jokio mokesčio. Be to, pertekliniai nuostoliai gali būti: b) perkelti į būsimą laikotarpį ir atskaityti iš kito turimo būsimo pelno siekiant sumažinti mokestinį įsipareigojimą arba kai kuriose valstybėse narėse c) perkelti į ankstesnį laikotarpį ir atskaityti iš praeitų mokestinių metų arba kelerių ankstesnių metų bendro pelno, kad būtų galima nustatyti grąžinamą anksčiau sumokėto mokesčio sumą;

                  (5)

                  kaip politikos priemonė, nuostolių perkėlimas į būsimą laikotarpį nėra toks veiksmingas siekiant nedelsiant padėti sunkumų patiriančioms įmonėms, nes mokesčių mokėtojas gaus likvidumo naudą tik tada, kai įmonė vėl bus pelninga ir privalės mokėti mokesčius. Ankstesnių metų nuostoliais galima pasinaudoti einamuoju ataskaitiniu laikotarpiu, tačiau tai likvidumo nepadidintų, nebent mokesčių mokėtojas yra pelningas. Nuostolių perkėlimas į ankstesnį laikotarpį yra daug vertingesnis nuo krizės nukentėjusioms įmonėms, nes taip grąžinami ankstesniais mokestiniais metais sumokėti mokesčiai ir įmonėms suteikiamas papildomas likvidumas. Tai visų pirma būtų naudinga MVĮ;

                  (6)

                  nuostolių perkėlimas į ankstesnį laikotarpį teikia privalumų tik toms įmonėms, kurios prieš pandemiją buvo pelningos, o tai reiškia, kad iš principo būtų remiamos klestinčios įmonės. Praktiškai tik įmonės, kurios iki 2020 m. gavo pelno ir mokėjo mokesčius, galės iš tų mokesčių atskaityti savo 2020 ir 2021 m. nuostolius. Taip užtikrinama, kad priemonė būtų skirta tiesiogiai dėl pandemijos nukentėjusioms įmonėms, o viešosios lėšos nebūtų naudojamos siekiant padėti privačioms įmonėms, kurios žlunga dėl su krize nesusijusių priežasčių;

                  (7)

                  siekdamos užtikrinti, kad priemonė būtų tikslinga, valstybės narės, nusprendusios leisti perkelti nuostolius į ilgesnį nei vienų metų ankstesnį laikotarpį, turėtų leisti tą priemonę taikyti tik įmonėms, kurios ankstesniais metais nepatyrė nuostolių. Todėl, jei nuostolius leidžiama perkelti į dvejų ar trejų metų ankstesnį laikotarpį, tą daryti turėtų būti leidžiama įmonėms, kurios 2019, 2018 arba 2017 m. nepatyrė nuostolių;

                  (8)

                  tokių priemonių kaina iš esmės būtų laiko klausimas: įmonės gauna pinigus dabar, kai jų labiausiai reikia, ir joms nereikės laukti, kol galės savo nuostolius panaudoti apskaičiuodamos būsimus mokestinius įsipareigojimus. Valstybės narės dabar atsisakys mokestinių pajamų, tačiau ateityje jos jas gaus iš įmonių, kurios galėjo tęsti veiklą ir vėl taps pelningos. Be to, naudojant nuostolių perkėlimo į ankstesnius laikotarpius priemonę, sumažės dabartinių nuostolių perkėlimo į būsimus laikotarpius atvejų, o tai dar labiau sušvelnins poveikį mokestinėms pajamoms;

                  (9)

                  kai kurios valstybės narės jau nustatė arba paskelbė priemones, kuriomis leidžiama 2020 mokestinių metų nuostolius perkelti į ankstesnius laikotarpius, o tai leis mokesčių mokėtojams savo 2020 m. mokesčių nuostolius perkelti į ankstesnius laikotarpius ir atskaityti iš ankstesniais finansiniais metais uždirbto pelno;

                  (10)

                  tačiau valstybės narės paprastai taiko skirtingas nuostolių apmokestinimo taisykles, dėl to dažnai susidaro nevienodos sąlygos;

                  (11)

                  ši valstybėms narėms skirta ir geriausia patirtimi grindžiama rekomendacija dėl nuostolių apmokestinimo tvarkos šalies viduje galėtų padėti užtikrinti vienodas sąlygas įmonėms visoje Sąjungoje;

                  (12)

                  ši rekomendacija turėtų būti taikoma 2020 ir 2021 finansiniais metais, siekiant padėti įmonėms COVID-19 krizės metu;

                  (13)

                  valstybės narės turėtų leisti įmonėms perkelti nuostolius bent į ankstesnius finansinius metus, t. y. iki 2019 m. Tačiau valstybės narės gali pratęsti perkėlimo terminą iki ankstesnių trejų metų, t. y. iki 2017 m., kad mokesčių mokėtojai galėtų padengti visą savo nuostolių sumą iš anksčiau sumokėtų mokesčių. Šis pratęstas ne ilgesnis kaip trejų ankstesnių metų perkėlimo laikotarpis gali būti naudingas visų pirma mažesnėms įmonėms, kurių pelnas mažesnis;

                  (14)

                  priemonė turėtų būti ribota, kad būtų išvengta pernelyg didelio poveikio nacionaliniams biudžetams. Vieniems nuostolingiems finansiniams metams nustatyta 3 mln. EUR riba būtų vertinga parama visų pirma mažesnėms įmonėms, kartu užtikrinant tam tikrą naudą visiems mokesčių mokėtojams;

                  (15)

                  Komisija primena, kad tais atvejais, kai valstybės narės nustato priemones ir jos atitinka sąlygas, pagal kurias pagalba laikoma valstybės pagalba ir reikalaujama apie ją pranešti, apie tokias priemones jos turi pranešti Komisijai pagal valstybės pagalbai bendrai taikomas procedūras,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
      1.   DALYKAS IR TAIKYMO SRITIS

      Šioje rekomendacijoje nustatomas suderintas požiūris į įmonių nuostolių, patirtų 2020 ir 2021 finansiniais metais, apmokestinimo tvarką, kad, atsižvelgiant į ekonominę padėtį, susidariusią dėl COVID-19 pandemijos, įmonės galėtų ja pasinaudoti.
      2.   NUOSTOLIŲ APMOKESTINIMO TVARKA

      Atsižvelgdamos į 2020 ir 2021 m. dėl COVID-19 pandemijos susidariusias išskirtines ekonomines aplinkybes, valstybės narės turėtų leisti įmonėms perkelti nuostolius bent į ankstesnius finansinius metus, t. y. bent į 2019 m.
      Valstybės narės gali tą laikotarpį pratęsti – leisti nuostolius perkelti į ne daugiau kaip trejus ankstesnius metus ir taip sudaryti sąlygas įmonėms savo nuostolius, susijusius su 2020 ir 2021 finansiniais metais, atskaityti iš pelno, kuris jau buvo apmokestintas 2019, 2018 ir 2017 finansiniais metais.
      Valstybės narės turėtų leisti įmonėms nedelsiant reikalauti į ankstesnį laikotarpį perkelti nuostolius, kuriuos, jų vertinimu, patirs 2021 finansiniais metais, nelaukiant metų pabaigos.
      3.   APRIBOJIMAI

      Siekdamos apriboti poveikį nacionaliniams biudžetams, valstybės narės turėtų apriboti į ankstesnį laikotarpį perkeltinų nuostolių sumą. Didžiausia į ankstesnį laikotarpį perkeltinų nuostolių suma turėtų būti ne didesnė kaip 3 mln. EUR vienais nuostolingais finansiniais metais.
      Jei valstybės narės leis perkelti nuostolius į ankstesnius laikotarpius iki 2017 m., reikalavimus atitinkančios įmonės nė vienais iš 2019, 2018 ir 2017 finansinių metų neturėtų būti patyrusios nuostolių.
      4.   TOLESNI VEIKSMAI

      Reikalaujama, kad valstybės narės Komisijai praneštų apie papildomas priemones, kurių ėmėsi, kad laikytųsi šios rekomendacijos, ir apie visus tokių priemonių pakeitimus.
      Valstybės narės raginamos aptarti su Komisija savo planus leisti įmonėms perkelti nuostolius į ankstesnius laikotarpius.
      5.   ADRESATAI

      Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

         Priimta Briuselyje 2021 m. gegužės 18 d.

               Komisijos vardu

            Paolo GENTILONI

               Komisijos narė

         (1)  Dėl MVĮ apibrėžties žr. 2003 m. gegužės 6 d. Komisijos rekomendaciją 2003/361/EB dėl labai mažų, mažųjų ir vidutinių įmonių apibrėžimo (OL L 124, 2003 5 20, p. 36).

         (2)  Komisijos komunikatas „Laikinoji valstybės pagalbos priemonių, skirtų ekonomikai remti reaguojant į dabartinį COVID-19 protrūkį, sistema“ (OL C 91 I, 2020 3 20, p. 1) su pakeitimais, padarytais Komisijos komunikatais C(2020) 2215 (OL C 112 I, 2020 4 4, p. 1), C(2020) 3156 (OL C 164, 2020 5 13, p. 3), C(2020) 4509 (OL C 218, 2020 7 2, p. 3), C(2020) 7127 (OL C 340, 2020 10 13, p. 1) ir C(2021) 564 (OL C 34, 2021 2 1, p. 6).


title: Tarybos rekomendacija (ES) 2021/816 2021 m. gegužės 20 d. kuria iš dalies keičiama Rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo

text:
               2021 5 21

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 182/1

      TARYBOS REKOMENDACIJA (ES) 2021/816
      2021 m. gegužės 20 d.
      kuria iš dalies keičiama Rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 77 straipsnio 2 dalies b ir e punktus ir 292 straipsnio pirmą bei antrą sakinius,
      kadangi:

                  (1)

                  2020 m. birželio 30 d. Taryba priėmė Rekomendaciją (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo (1);

                  (2)

                  2021 m. vasario 2 d. Taryba iš dalies pakeitė Rekomendaciją (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo (2), atnaujindama kriterijus, pagal kuriuos vertinama, ar nebūtinos kelionės iš trečiųjų šalių yra saugios ir turėtų būti leidžiamos;

                  (3)

                  tuo pačiu pakeitimu nustatyti mechanizmai stabdyti SARS-COV-2 viruso susirūpinimą keliančių atmainų plitimui ES+ erdvėje (3);

                  (4)

                  nuo to laiko ES+ erdvėje, taip pat daugelyje kitų regionų ir trečiųjų šalių vykdomos masinės skiepijimo nuo SARS-COV-2 viruso kampanijos;

                  (5)

                  2021 m. kovo 17 d. Komisija pasiūlė du reglamentus (4), kuriais sukuriamas skaitmeninis žaliasis pažymėjimas, palengvinsiantis laisvą judėjimą ES per COVID-19 pandemiją. Europos Sąjungoje skaitmeninis žaliasis pažymėjimas bus skaitmeninis įrodymas, kad asmuo buvo paskiepytas nuo COVID-19, jo tyrimo rezultatas yra neigiamas arba jis yra persirgęs COVID-19. Valstybės narės, kaip ir anksčiau, yra atsakingos nuspręsti, kurių visuomenės sveikatos apribojimų keliautojams galima netaikyti, tačiau tokias išimtis jos turėtų taikyti be išimties visiems keliautojams, turintiems skaitmeninį žaliąjį pažymėjimą;

                  (6)

                  gaunama vis daugiau mokslinių rekomendacijų ir empirinių įrodymų apie skiepijimo poveikį – jie nuosekliai patvirtina, kad skiepijimas padeda nutraukti viruso perdavimo grandinę;

                  (7)

                  iš šių įrodymų matyti, kad tam tikrais atvejais galėtų būti saugu netaikyti kelionių apribojimų asmenims, kurie gali įrodyti, kad buvo paskiepyti paskutine rekomenduojama COVID-19 vakcinos, kurią ES leista naudoti pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 726/2004 (5), doze, ir kad tokios išimtys galėtų būti pateisinamos ir tais atvejais, kai asmuo buvo paskiepytas COVID-19 vakcina, kurią PSO įtraukė į naudojimo esant ekstremaliajai padėčiai sąrašą;

                  (8)

                  vaikams, kurie dėl amžiaus negali būti skiepijami nuo COVID-19, turėtų būti leidžiama keliauti su savo paskiepytais tėvais su sąlyga, kad jų COVID-19 PGR tyrimas, atliktas likus ne mažiau kaip prieš 72 valandas iki ES+ erdvės sienos kirtimo, yra neigiamas. Tokiais atvejais valstybės narės galėtų reikalauti, kad atvykus būtų atliekamas papildomas tyrimas;

                  (9)

                  tačiau dar nėra atlikta tyrimų arba jie nepakankami, kad būtų galima nustatyti, ar susirūpinimą keliančios atmainos nereaguoja į imuninį atsaką, kurį sukuria įvairios vakcinos nuo COVID-19. Todėl, laikantis atsargumo principo, turėtų būti sukurtas sustabdymo mechanizmas, leisiantis valstybėms narėms koordinuotai priimti neatidėliotinas ribotos trukmės priemones, kuriomis būtų galima greitai reaguoti į konkrečioje trečiojoje šalyje atsiradusią ir specialiai tiriamą atmainą, ypač tuomet, jei Europos ligų prevencijos ir kontrolės centras (ECDC) įvardijo ją kaip stebimąją atmainą. Pagal šį sustabdymo mechanizmą, siekiant užkirsti kelią viruso atmainos įvežimui į ES+ erdvę ir plitimui joje, būtų taikomos deramos priemonės, įskaitant atvykimo apribojimus. Tokios priemonės turėtų būti greitai suderintos Taryboje, kad būtų laikomasi bendro požiūrio;

                  (10)

                  vertinant epidemiologinę padėtį trečiojoje šalyje reikėtų atsižvelgti į tai, kiek tos trečiosios šalies žmonių yra paskiepyta nuo viruso;

                  (11)

                  priėmus Skaitmeninio žaliojo pažymėjimo reglamentus, Komisijos įgyvendinimo aktu bus nustatyta, kad trečiųjų šalių skiepijimo pažymėjimai yra lygiaverčiai skaitmeniniams žaliesiems pažymėjimams, arba kad trečiosiose šalyse paskiepytiems asmenims gali būti išduodami tokie pažymėjimai. Siekiant užtikrinti suderintą valstybių narių požiūrį ir sudaryti palankesnes sąlygas keliautojams iš trečiųjų šalių keliauti ES+ erdvėje, reikėtų imtis priemonių, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos pasinaudoti šiomis nuostatomis. Šiuo tikslu valstybės narės galėtų apsvarstyti galimybę sukurti portalą, kuriame asmenys, gyvenantys ne ES+ erdvėje, galėtų paprašyti pripažinti trečiosios šalies išduotą jų skiepijimo pažymėjimą kaip patikimą skiepijimo įrodymą ir (arba) išduoti skaitmeninį žaliąjį pažymėjimą;

                  (12)

                  jei pateikus skiepijimo įrodymus valstybės narės netaiko pagal Sąjungos teisę nustatytų apribojimų, kuriais siekiama apriboti COVID-19 plitimą, pavyzdžiui, reikalavimo karantinuotis ir (arba) izoliuotis arba išsitirti dėl SARS-CoV-2 infekcijos, šių reikalavimų jos turėtų iš esmės netaikyti ir trečiojoje šalyje gyvenantiems keliautojams, kurie ne vėliau kaip prieš 14 dienų iki patekimo į ES+ erdvę buvo paskiepyti paskutine rekomenduojama COVID-19 vakcinos, kurią leista naudoti ES pagal Reglamentą (EB) Nr. 726/2004, doze. Valstybės narės taip pat galėtų nuspręsti netaikyti apribojimų keliautojams, paskiepytiems kita COVID-19 vakcina, kurią PSO įtraukė į naudojimo esant ekstremaliajai padėčiai sąrašą. Tačiau šios nuostatos neturėtų būti taikomos tais atvejais, kai valstybė narė pritaiko sustabdymo mechanizmą. Kol bus priimti ir pradėti taikyti Skaitmeninio žaliojo pažymėjimo reglamentai ir kol Komisija priims įgyvendinimo aktą, kuriuo bus nustatyta, kad trečiųjų šalių skiepijimo pažymėjimai yra lygiaverčiai skaitmeniniams žaliesiems pažymėjimams, valstybės narės turėtų galėti pagal nacionalinę teisę pripažinti trečiosios šalies pažymėjimus, kuriuose pateikiamas bent minimalus duomenų rinkinys, atsižvelgdamos į galimybę patikrinti pažymėjimo autentiškumą, galiojimą ir vientisumą ir tai, ar jame pateikti visi reikiami duomenys;

                  (13)

                  pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir SESV pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šią rekomendaciją ir ji nėra jai privaloma ar taikoma. Kadangi ši rekomendacija grindžiama Šengeno acquis, remdamasi to protokolo 4 straipsniu, per šešis mėnesius po to, kai Taryba nusprendžia dėl šios rekomendacijos, Danija turi nuspręsti, ar ją įgyvendins;

                  (14)

                  šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Airija nedalyvauja pagal Tarybos sprendimą 2002/192/EB (6). Todėl Airija nedalyvauja priimant šią rekomendaciją ir ji nėra jai privaloma ar taikoma;

                  (15)

                  Islandijos ir Norvegijos atžvilgiu šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip tai suprantama Europos Sąjungos Tarybos ir Islandijos Respublikos bei Norvegijos Karalystės susitarime dėl pastarųjų asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis, kurios patenka į Tarybos sprendimo 1999/437/EB (7) 1 straipsnio A punkte nurodytą sritį;

                  (16)

                  Šveicarijos atžvilgiu šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip tai suprantama Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarime dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis, kurios patenka į Tarybos sprendimo 1999/437/EB (8) 1 straipsnio A punkte nurodytą sritį, minėtą sprendimą taikant kartu su Tarybos sprendimo 2008/146/EB (9) 3 straipsniu;

                  (17)

                  Lichtenšteino atžvilgiu šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip tai suprantama Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės protokole dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis, kurios patenka į Sprendimo 1999/437/EB (10) 1 straipsnio A punkte nurodytą sritį, minėtą sprendimą taikant kartu su Sprendimo 2011/350/ES (11) 3 straipsniu;

                  (18)

                  šios rekomendacijos teisinis statusas, kaip primenama 13–17 konstatuojamosiose dalyse, nedaro poveikio visų valstybių narių poreikiui nuspręsti koordinuotai panaikinti nebūtinų kelionių į ES apribojimą siekiant užtikrinti tinkamą Šengeno erdvės veikimą,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
      Rekomendacija (ES) 2020/912 iš dalies keičiama taip:

                  1.

                  2 punkto penkta įtrauka (pirma pastraipa) pakeičiama taip:

                              „

                              – šalyje esančio viruso pobūdis, visų pirma, ar nustatyta stebimųjų arba susirūpinimą keliančių viruso atmainų. Pačias stebimąsias arba susirūpinimą keliančias viruso atmainas įvertina Europos ligų prevencijos ir kontrolės centras (ECDC), remdamasis pagrindinėmis viruso savybėmis: užkrečiamumu, pavojingumu ir gebėjimu nereaguoti į imuninį atsaką.“

                  2.

                  2 punkto antroje pastraipoje skaičius 25 pakeičiamas skaičiumi 75.
                  2 punkto trečia pastraipa pakeičiama taip:
                  „Europos ligų prevencijos ir kontrolės centras (ECDC), remdamasis turima informacija, turėtų teikti duomenis apie atliktų tyrimų rodiklį, teigiamų tyrimų rezultatų rodiklį ir susirūpinimą keliančią atmainą ir stebimąją atmainą. Šie duomenys galėtų būti papildyti ES delegacijų, PSO ir kitų ligų kontrolės centrų pateikta informacija, jei tokios turima, taip pat remiantis prie 2020 m. birželio 11 d. Komunikato pridėtu kontroliniu sąrašu.“
                  2 punktas papildomas nauja ketvirta pastraipa:
                  „Be 2 punkto pirmoje pastraipoje nurodytos informacijos, ECDC turėtų paskelbti ir reguliariai atnaujinti žemėlapį, kuriame būtų atspindėta padėtis, susijusi su susirūpinimą keliančiomis atmainomis ir stebimosiomis atmainomis trečiosiose šalyse.“

                  3.

                  6 punktas iš dalies keičiamas taip:

                              a)

                              po pirmos pastraipos įterpiamas šis sakinys:
                              „Be to, būtinos kelionės turėtų būti leidžiamos konkrečių kategorijų keliautojams, atliekantiems esmines funkcijas arba turintiems esminių poreikių, kaip nurodyta II priede.“

                              b)

                              trečia pastraipa išbraukiama.

                  4.

                  Po 6 punkto įterpiamas naujas 6a punktas:

                              „6a.

                              Nedarant poveikio 6 punkto a ir b papunkčiams, jei pateikus skiepijimo įrodymus valstybės narės netaiko kelionių apribojimų, kuriais siekiama apriboti COVID-19 plitimą, valstybės narės turėtų iš esmės panaikinti laikiną nebūtinų kelionių į ES apribojimą keliautojams iš trečiųjų šalių, kurie ne vėliau kaip likus 14 dienų iki atvykimo į ES+ erdvę buvo paskiepyti paskutine rekomenduojama viena iš COVID-19 vakcinų, kurias ES leista naudoti pagal Reglamentą (EB) Nr. 726/2004, doze.
                              Be to, valstybės narės galėtų panaikinti laikiną nebūtinų kelionių į ES apribojimą tokiems keliautojams, kurie ne vėliau kaip likus 14 dienų iki atvykimo į ES+ erdvę buvo paskiepyti paskutine rekomenduojama vienos iš COVID-19 vakcinų, kurias PSO įtraukė į naudojimo esant ekstremaliajai padėčiai sąrašą, doze.
                              Tuo tikslu keliautojai, kurie pageidauja vykti į valstybę narę nebūtinai kelionei, turėtų pateikti galiojantį skiepijimo nuo COVID-19 įrodymą. Valstybės narės galėtų pagal nacionalinę teisę pripažinti trečiųjų šalių skiepijimo pažymėjimus, kuriuose būtų pateiktas bent minimalus duomenų rinkinys, pvz., asmens tapatybės duomenys, vakcinos rūšis ir paskiepijimo data, atsižvelgdamos į poreikį galėti patikrinti pažymėjimo autentiškumą, galiojimą bei vientisumą ir tai, ar jame pateikti visi reikiami duomenys.
                              Jei valstybės narės nusprendžia panaikinti apribojimus keliautojams, turintiems galiojantį skiepijimo nuo COVID-19 įrodymą, valstybės narės kiekvienu konkrečiu atveju turėtų atsižvelgti į abipusiškumo principą, taikomą ES+ erdvei.“

                  5.

                  7 punkte pirmojo sakinio pradžioje įrašomi žodžiai „nedarant poveikio 6a punktui“.
                  Po 7 punkto trečios pastraipos įterpiamos šios naujos pastraipos, kurios tampa nauju 7a punktu:
                  „Tais atvejais, kai trečiosios šalies ar regiono epidemiologinė padėtis greitai blogėja, o ypač kai joje nustatoma susirūpinimą kelianti arba stebimoji atmaina, valstybės narės turėtų išimties tvarka skubiai nustatyti laikiną visų toje trečiojoje šalyje gyvenančių trečiųjų šalių piliečių kelionių į ES apribojimą. Toks kelionių apribojimas turėtų būti netaikomas 6 punkto a ir b papunkčiuose nurodytiems asmenims ir II priedo i punkte ir iv–ix punktuose išvardytiems keliautojams. Nepaisant to, šie keliautojai turėtų būti deramai ir reguliariai tiriami, be kita ko, prieš išvykimą, kaip numatyta 7 punkte, ir izoliuotis ir (arba) karantinuotis, net jei jie ne vėliau kaip likus 14 dienų iki atvykimo į ES+ erdvę buvo paskiepyti paskutine rekomenduojama vienos iš COVID-19 vakcinų, kurias ES leista naudoti pagal Reglamentą (EB) Nr. 726/2004, arba vienos iš COVID-19 vakcinų, kurias PSO įtraukė į naudojimo esant ekstremaliajai padėčiai sąrašą, doze.
                  Jei valstybė narė taiko tokius apribojimus, Taryboje posėdžiaujančios valstybės narės turėtų glaudžiai bendradarbiaudamos su Komisija skubiai ir koordinuotai peržiūrėti padėtį. Tokie apribojimai, atsižvelgiant į epidemiologinės padėties raidą, turėtų būti peržiūrimi bent kas dvi savaites.“
                  7 punkto ketvirta ir penkta pastraipos įrašomos po 7a punkto ir tampa naujo 7b punkto pirma ir antra pastraipomis.

         Priimta Briuselyje 2021 m. gegužės 20 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            A. SANTOS SILVA

         (1)  2020 m. birželio 30 d. Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo (OL L 208 I, 2020 7 1, p. 1).

         (2)  2021 m. vasario 2 d. Tarybos rekomendacija (ES) 2021/132, kuria iš dalies keičiama Rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo (OL L 41, 2021 2 4, p. 1).

         (3)  ES+ erdvė apima visas Šengeno valstybes nares (taip pat Bulgariją, Kroatiją, Kiprą ir Rumuniją) ir keturias Šengeno asocijuotąsias valstybes. Ji apima ir Airiją, jei ji nuspręstų suderinti savo veiksmus.

         (4)  Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl sąveikiųjų skiepijimo, tyrimo rezultatų ir persirgimo liga pažymėjimų išdavimo, tikrinimo ir pripažinimo sistemos, kuria siekiama sudaryti palankesnes sąlygas laisvai judėti COVID-19 pandemijos metu (skaitmeninis žaliasis pažymėjimas), COM/2021/130 final, ir pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl sąveikiųjų skiepijimo, tyrimo rezultatų ir persirgimo liga pažymėjimų, skirtų trečiųjų šalių piliečiams, teisėtai esantiems arba teisėtai gyvenantiems valstybių narių teritorijose, išdavimo, tikrinimo ir pripažinimo COVID-19 pandemijos metu sistemos (skaitmeninis žaliasis pažymėjimas), COM/2021/140 final.

         (5)  2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 726/2004, nustatantis Sąjungos leidimų dėl žmonėms skirtų ir veterinarinių vaistų išdavimo ir priežiūros tvarką ir įsteigiantis Europos vaistų agentūrą (OL L 136, 2004 4 30, p. 1).

         (6)  2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimas 2002/192/EB dėl Airijos prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas (OL L 64, 2002 3 7, p. 20).

         (7)  OL L 176, 1999 7 10, p. 36.

         (8)  OL L 53, 2008 2 27, p. 52.

         (9)  2008 m. sausio 28 d. Tarybos sprendimas 2008/146/EB dėl Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis sudarymo Europos bendrijos vardu (OL L 53, 2008 2 27, p. 1).

         (10)  OL L 160, 2011 6 18, p. 21.

         (11)  2011 m. kovo 7 d. Tarybos sprendimas 2011/350/ES dėl Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės protokolo dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis sudarymo Europos Sąjungos vardu, kiek tai susiję su patikrinimų prie vidaus sienų panaikinimu ir asmenų judėjimu (OL L 160, 2011 6 18, p. 19).


title: Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija 2021 m. balandžio 30 d. kuria iš dalies keičiama Rekomendacija ESRV/2015/2 dėl makroprudencinės politikos priemonių tarptautinio poveikio vertinimo ir savanoriško abipusiškumo (ESRV/2021/3) 2021/C 222/01

text:
                  2021 6 11

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  C 222/1

         EUROPOS SISTEMINĖS RIZIKOS VALDYBOS REKOMENDACIJA
         2021 m. balandžio 30 d.
         kuria iš dalies keičiama Rekomendacija ESRV/2015/2 dėl makroprudencinės politikos priemonių tarptautinio poveikio vertinimo ir savanoriško abipusiškumo
         (ESRV/2021/3)
         (2021/C 222/01)
         EUROPOS SISTEMINĖS RIZIKOS VALDYBOS BENDROJI VALDYBA,
         atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
         atsižvelgdama į 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1092/2010 dėl Europos Sąjungos finansų sistemos makrolygio rizikos ribojimo priežiūros ir Europos sisteminės rizikos valdybos įsteigimo (1), ypač į jo 3 straipsnį ir 16–18 straipsnius,
         atsižvelgdama į 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (2), ypač į jo 458 straipsnio 8 dalį,
         atsižvelgdama į 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB (3), ypač į jos 134 straipsnio 5 dalį,
         atsižvelgdama į 2011 m. sausio 20 d. Europos sisteminės rizikos valdybos sprendimą ESRV/2011/1, kuriuo patvirtinamos Europos sisteminės rizikos valdybos darbo tvarkos taisyklės (4), ypač į jo 18–20 straipsnius,
         atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą (5), ypač į jos IX priedą,
         kadangi:

                     (1)

                     siekiant užtikrinti, kad nacionalinės makroprudencinės politikos priemonės būtų veiksmingos ir nuoseklios, privalomą abipusiškumą pagal Sąjungos teisę svarbu papildyti savanoriško abipusiškumo susitarimais;

                     (2)

                     Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacijoje ESRV/2015/2 (6) nustatyta savanoriško abipusiškumo dėl makroprudencinės politikos priemonių sistema siekiama užtikrinti, kad visos vienoje valstybėje narėje (7) aktyvuotos pozicijomis grįstos makroprudencinės politikos priemonės būtų abipusiškai taikomos kitose valstybėse narėse;

                     (3)

                     2019 m. kovo 29 d. EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 79/2019, kuriuo iš dalies keičiamas EEE susitarimo [2019/2133] (8) IX priedas (Finansinės paslaugos), nuo 2020 m. sausio 1 d. į Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas) įtraukta Direktyva 2013/36/ES ir Reglamentas (ES) Nr. 575/2013. Į EEE susitarimą dar nėra įtraukta Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/878 (9) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/873 (10), kuriais padaryti svarbūs Direktyvos 2013/36/ES ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 daliniai pakeitimai;

                     (4)

                        Finansdepartementet (Norvegijos finansų ministerija) veikia kaip paskirtoji institucija Direktyvos 2013/36/ES 133 straipsnio 1 dalies ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 1 dalies tikslais, nes ta direktyva ir tas reglamentas atitinkamai taikomi Norvegijai ir Norvegijoje nuo 2020 m. sausio 1 d. pagal EEE susitarimo sąlygas (toliau – atitinkamai nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikoma KRD ir nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikomas KRR). 2020 m. lapkričio 5 d.Finansdepartementet, vadovaudamasis nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikytinos KRD 133 straipsnio 11 dalimi, pranešė ESRV apie ketinimą nustatyti kredito įstaigoms taikytiną sisteminės rizikos rezervo normą ir kredito įstaigų, naudojančių vidaus reitingais pagrįstą (IRB) metodą, gyvenamosios ir komercinės paskirties nekilnojamojo turto pozicijoms taikytiną vidutinio rizikos koeficiento žemutinę ribą;

                     (5)

                     2020 m. gruodžio 4 d. ESRV priėmė Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendaciją ESRV/2020/14 (11), kurioje rekomendavo, kad Norvegijoje taikytina siūloma sisteminės rizikos rezervo norma turėtų būti laikoma pagrįsta, tinkama, proporcinga, veiksminga ir efektyvi, atsižvelgiant į Finansdepartementet turimą omenyje riziką. Pagal nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikomo KRR 458 straipsnio 10 dalį, nepaisant to reglamento 458 straipsnio 4 dalyje nustatytos procedūros, valstybės narės gali nustatyti didesnius rizikos koeficientus, nei numatyti tame reglamente;

                     (6)

                     nuo 2020 m. gruodžio 31 d. Norvegijoje veiklos leidimus turinčioms kredito įstaigoms taikomas i) 4,5% sisteminės rizikos rezervo reikalavimas pozicijoms Norvegijoje pagal nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikomos KRD 133 straipsnį; ii) 20% vidutinio rizikos koeficiento žemutinė riba gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto pozicijoms Norvegijoje pagal nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikomo KRR 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį; ir iii) 35% vidutinio rizikos koeficiento žemutinė riba komercinės paskirties nekilnojamojo turto pozicijoms Norvegijoje pagal nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikomo KRR 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį. Tačiau pažangiojo IRB metodo nenaudojančių kredito įstaigų visoms pozicijoms taikytina sisteminės rizikos rezervo norma yra 3% iki 2022 m. gruodžio 31 d., po to vidaus pozicijoms taikytina sisteminės rizikos rezervo norma yra 4,5%;

                     (7)

                     2021 m. vasario 2 d.Finansdepartementet pateikė ESRV prašymą abipusiškai taikyti sisteminės rizikos rezervo normą pagal nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikomos KRD 134 straipsnio 4 dalį, ir vidutinio rizikos koeficiento žemutinę ribą pagal nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikomo KRR 458 straipsnio 8 dalį;

                     (8)

                     gavusi ESRV pateiktą Finansdepartementet prašymą, ESRV bendroji valdyba, siekdama: i) užkirsti kelią neigiamam tarpvalstybiniam poveikiui, pasireiškiančiam reglamentavimo veiksmingumo „nutekėjimu“ ir reglamentavimo arbitražu, galinčiu atsirasti įgyvendinant Norvegijoje taikomas makroprudencinės politikos priemones ir ii) išsaugoti vienodas sąlygas ES hipotekos paskolų teikėjams, nusprendė įtraukti šią priemonę į makroprudencinės politikos priemonių, kurias rekomenduojama abipusiškai taikyti pagal Rekomendaciją ESRV/2015/2, sąrašą;

                     (9)

                     atsižvelgiant į tai, kad Norvegijoje veiklos leidimą gavusioms kredito įstaigoms Direktyva (ES) 2019/878 dar netaikoma, atitinkamos valstybių narių, kurios jau įgyvendino tą direktyvą, institucijos turėtų turėti galimybę Norvegijos sisteminės rizikos rezervo normą abipusiškai taikyti tokiu būdu ir tokiu lygiu, kad būtų atsižvelgta į bet kokį jų valstybėje narėje ir Norvegijoje taikomų kapitalo reikalavimų sutapimą ar skirtumus, kol Direktyva (ES) 2019/878 taip pat bus įtraukta į EEE susitarimą;

                     (10)

                     atsižvelgiant į besitęsiantį COVID-19 pandemijos poveikį bankų sektoriui ir sisteminės rizikos rezervo normos dydį, tikslinga suteikti pakankamai laiko priemonėms, apie kurias pranešta, abipusiškai taikyti;

                     (11)

                     todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Rekomendaciją ESRV/2015/2,

               PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

            DALINIAI PAKEITIMAI

         Rekomendacija ESRV/2015/2 iš dalies keičiama taip:

                     1.

                     1 skirsnio C rekomendacijos 1 dalis pakeičiama taip:

                                 „1.

                                 Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama abipusiškai taikyti kitų atitinkamų institucijų priimtas makroprudencinės politikos priemones, kurias ESRV rekomendavo abipusiškai taikyti. Rekomenduojama abipusiškai taikyti šias priemones, kaip detaliau apibrėžta priede:
                                 Belgija:

                                             —

                                             Belgijoje veiklos leidimus gavusių kredito įstaigų, kurios reguliuojamojo kapitalo poreikiui apskaičiuoti naudoja IRB metodą, mažmeninėms pozicijoms, užtikrintoms gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį taikomą papildomą rizikos koeficientą, kurį sudaro dvi sudedamosios dalys:

                                                         a)

                                                         fiksuotas 5 procentinių punktų papildomas rizikos koeficientas ir

                                                         b)

                                                         proporcingai apskaičiuojamas papildomas rizikos koeficientas, kurį sudaro 33 procentais padidintas gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje užtikrintų mažmeninių pozicijų portfeliui taikomų rizikos koeficientų pagal pozicijas įvertintas vidutinis svertinis rizikos koeficientas;

                                       Prancūzija:

                                             —

                                             Reglamento (ES) Nr. 575/2013 395 straipsnio 1 dalyje numatytos didelių pozicijų ribos, taikytinos Prancūzijoje registruotą buveinę turinčių labai įsiskolinusių didelių ne finansų bendrovių pozicijoms, sumažinimą iki 5 procentų reikalavimus atitinkančio kapitalo, taikomą pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto ii papunktį pasaulinės sisteminės svarbos įstaigoms (G-SII) ir kitoms sisteminės svarbos įstaigoms (O-SII) aukščiausiu konsolidavimo lygiu jų bankų prudencinio konsolidavimo ribose;

                                       Liuksemburgas:

                                             —

                                             teisiškai privalomos paskolos ir turto vertės santykio (LTV) ribos naujoms Liuksemburge esančio gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto hipotekos paskoloms, taikant skirtingas LTV ribas skirtingų kategorijų paskolų gavėjams:

                                                         a)

                                                         100 % LTV riba pirkėjams, pirmą kartą įsigyjantiems savo pagrindinę gyvenamąją vietą;

                                                         b)

                                                         90% LTV riba kitiems pirkėjams, t.y. ne pirmą kartą įsigyjantiems savo pagrindinę gyvenamąją vietą. Ši riba proporcingai įgyvendinama taikant portfelio išdavimo normą. Konkrečiai, paskolų davėjai gali suteikti 15 % naujų hipotekos paskolų portfelio šiems paskolų gavėjams, taikydami LTV, kuris viršija 90 %, bet neviršija maksimalios 100 % LTV ribos;

                                                         c)

                                                         80 % LTV riba kitoms hipotekinėms paskoloms (įskaitant nuomos tikslais pirkto turto segmentą).

                                       Norvegija:

                                             —

                                             visoms veiklos leidimą Norvegijoje gavusioms kredito įstaigoms taikoma 4,5 % sisteminės rizikos rezervo norma pozicijoms Norvegijoje pagal Direktyvos 2013/36/ES 133 straipsnį, kuri nuo 2020 m. sausio 1 d. taikoma Norvegijai ir Norvegijoje pagal Europos ekonominės erdvės susitarimo (*1) (EEE susitarimas) sąlygas (toliau – nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikoma KRD);

                                             —

                                             Norvegijoje veiklos leidimą gavusioms kredito įstaigoms, naudojančioms vidaus reitingais pagrįstą (IRB) metodą reguliuojamojo kapitalo reikalavimams apskaičiuoti, taikoma 20 % vidutinio rizikos koeficiento žemutinė riba gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto pozicijoms Norvegijoje pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį, kuris nuo 2020 m. sausio 1 d. taikomas Norvegijai ir Norvegijoje pagal EEE susitarimo sąlygas (toliau – nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikomas KRR);

                                             —

                                             Norvegijoje veiklos leidimą gavusioms kredito įstaigoms, naudojančioms IRB metodą reguliuojamojo kapitalo reikalavimams apskaičiuoti, taikoma 35 % vidutinio rizikos koeficiento žemutinė riba komercinės paskirties nekilnojamojo turto pozicijoms Norvegijoje pagal nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikomo KRR 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį.

                                       Švedija:

                                             —

                                             Švedijoje veiklos leidimus gavusioms kredito įstaigoms, kurios reguliuojamojo kapitalo poreikiui apskaičiuoti naudoja IRB metodą, pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį taikoma konkrečiai kredito įstaigai nustatyta Švedijoje reziduojančių įsipareigojančiųjų asmenų mažmeninių pozicijų, užtikrintų nekilnojamuoju turtu, portfeliui taikomų rizikos koeficientų pagal pozicijas įvertinto vidutinio svertinio rizikos koeficiento žemutinė riba, lygi 25 procentams.

                        (*1)  OL L 1, 1994 1 3, p. 3.“;"

                     2.

                     Priedas pakeičiamas šios rekomendacijos priedu.

            Priimta Frankfurte prie Maino 2021 m. balandžio 30 d.

                  ESRV bendrosios valdybos vardu

                  ESRV sekretoriato vadovas

               Francesco MAZZAFERRO

            (1)  OL L 331, 2010 12 15, p. 1.

            (2)  OL L 176, 2013 6 27, p. 1.

            (3)  OL L 176, 2013 6 27, p. 338.

            (4)  OL C 58, 2011 2 24, p. 4.

            (5)  OL L 1, 1994 1 3, p. 3.

            (6)  2015 m. gruodžio 15 d. Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija ESRV/2015/2 dėl makroprudencinės politikos priemonių tarptautinio poveikio vertinimo ir savanoriško abipusiškumo (OL C 97, 2016 3 12, p. 9).

            (7)  Europos ekonominės erdvės susitarimo IX priedo 14 dalies a punkte ir 14a dalies a punkte nustatyta, kad sąvokos „valstybė (-s) narė (-s)“ ir „kompetentingos institucijos“, be jų reikšmės Direktyvoje 2013/36/ES ir Reglamente (ES) Nr. 575/2013, apima atitinkamai ELPA valstybes ir jų kompetentingas institucijas/

            (8)  OL L 321, 2019 12 12, p. 170 .

            (9)  2019 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/878, kuria iš dalies keičiamos Direktyvos 2013/36/ES nuostatos dėl subjektų, kuriems reikalavimai netaikomi, finansų kontroliuojančiųjų bendrovių, mišrią veiklą vykdančių finansų kontroliuojančiųjų bendrovių, atlygio, priežiūros priemonių ir įgaliojimų bei kapitalo apsaugos priemonių (OL L 150, 2019 6 7, p. 253).

            (10)  2020 m. birželio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/873, kuriuo dėl tam tikrų patikslinimų, padarytų reaguojant į COVID-19 pandemiją, iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 575/2013 ir (ES) 2019/876 (OL L 204, 2020 6 26, p. 4).

            (11)  2020 m. gruodžio 4 d. Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija ESRV/2020/14 dėl Norvegijos pranešimo apie ketinimą nustatyti sisteminės rizikos rezervo normą pagal Direktyvos (ES) 2013/36/ES 133 straipsnį, paskelbta ESRV interneto svetainėje.

            PRIEDAS

                     „PRIEDAS

                        Belgija

                           IRB metodą naudojančių Belgijoje veiklos leidimus gavusių kredito įstaigų mažmeninėms pozicijoms, užtikrintoms gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį taikomas papildomas rizikos koeficientas. Papildomą rizikos koeficientą sudaro dvi sudedamosios dalys:

                                 a)

                                       fiksuotas 5 procentinių punktų papildomas rizikos koeficientas ir

                                 b)

                                       proporcingai apskaičiuojamas papildomas rizikos koeficientas, kurį sudaro 33 procentais padidintas mažmeninių pozicijų, užtikrintų gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, portfeliui taikomų rizikos koeficientų pagal pozicijas įvertintas vidutinis svertinis rizikos koeficientas;

                           I.   Priemonės aprašymas

                                 1.

                                 Belgijos priemonė, taikoma pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį ir privaloma IRB metodą naudojančioms Belgijoje veiklos leidimus gavusioms kredito įstaigoms, yra mažmeninėms pozicijoms, užtikrintoms gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, taikomas papildomas rizikos koeficientas, kurį sudaro dvi sudedamosios dalys:

                                             a)

                                             pirma sudedamoji dalis yra 5 procentiniais punktais padidintas rizikos koeficientas, taikomas mažmeninėms pozicijoms, užtikrintoms gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, kuris gaunamas po to, kai pagal b punktą apskaičiuojama antra papildomo rizikos koeficiento sudedamoji dalis;

                                             b)

                                             antrą sudedamąją dalį sudaro 33 procentais padidintas mažmeninių pozicijų, užtikrintų gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, portfeliui taikomų rizikos koeficientų pagal pozicijas įvertintas vidutinis svertinis rizikos koeficientas. Pagal pozicijas įvertintas vidutinis svertinis rizikos koeficientas yra atskiroms paskoloms taikomų rizikos koeficientų, apskaičiuotų pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 154 straipsnį, vidurkis, įvertintas pagal atitinkamą pozicijos vertę.

                           II.   Abipusiškumas

                                 2.

                                 Pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 5 dalį atitinkamoms valstybių narių institucijoms rekomenduojama C rekomendacijos 3 dalyje numatytu terminu pripažinti Belgijos priemonę, taikant ją veiklos leidimus šalyje gavusių ir IRB taikančių kredito įstaigų filialams, esantiems Belgijoje.

                                 3.

                                 Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama pripažinti Belgijos priemonę taikant ją šalyje veiklos leidimus gavusioms ir IRB metodą naudojančioms kredito įstaigoms, turinčioms tiesiogines mažmeninių pozicijas, užtikrintas gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje. Vadovaujantis C rekomendacijos 2 dalimi, atitinkamoms institucijoms rekomenduojama taikyti tą pačią priemonę, kurią aktyvuojanti institucija įgyvendino Belgijoje per C rekomendacijos 3 dalyje nurodytą terminą.

                                 4.

                                 Jei jų jurisdikcijoje negalima įgyvendinti tokios pačios makroprudencinės politikos priemonės, atitinkamoms institucijoms rekomenduojama pasikonsultavus su ESRV taikyti makroprudencinės politikos priemonę, kurią galima įgyvendinti jų jurisdikcijoje ir kurios poveikis panašiausias į pirmiau nurodytos priemonės, kurią rekomenduojama abipusiškai taikyti, taip pat priimti Direktyvos 2013/36/ES VII antraštinės dalies 2 skyriaus IV skirsnyje nustatytas priežiūros priemones ir įgaliojimus. Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama priimti lygiavertį poveikį turinčią priemonę ne vėliau kaip per keturis mėnesius nuo šios rekomendacijos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

                           III.   Reikšmingumo riba

                                 5.

                                 Šią priemonę papildo konkrečiai įstaigai nustatyta 2 mlrd. EUR reikšmingumo riba, kaip orientyras abipusiškumą taikančioms atitinkamoms institucijoms dėl galimo de minimis principo taikymo.

                                 6.

                                 Vadovaujantis Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalimi, atitinkamos valstybės narės institucijos gali taikyti išimtį atskiroms šalyje veiklos leidimus gavusioms ir IRB metodą naudojančioms kredito įstaigoms, jei jos turi nereikšmingas mažmenines pozicijas, užtikrintas gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, mažesnes už 2 mlrd. EUR reikšmingumo ribą. Taikydamos reikšmingumo ribą, atitinkamos institucijos turėtų stebėti pozicijų reikšmingumą ir joms rekomenduojama abipusiškai taikyti Belgijos priemonę atskiroms šalyje veiklos leidimus gavusioms kredito įstaigoms, kurioms anksčiau priemonė nebuvo taikoma, kai pažeidžiama 2 mlrd. EUR reikšmingumo riba.

                                 7.

                                 Jei nėra atitinkamose valstybėse narėse veiklos leidimus gavusių kredito įstaigų, turinčių filialus Belgijoje arba turinčių tiesiogines mažmenines pozicijas, užtikrintas gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, kurios naudoja IRB metodą ir kurių pozicijos Belgijos gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto rinkoje yra ne mažesnės kaip 2 mlrd. EUR, atitinkamos valstybių narių institucijos gali nuspręsti netaikyti Belgijos priemonės abipusiškai, kaip numatyta Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalyje. Šiuo atveju atitinkamos institucijos turėtų stebėti pozicijų reikšmingumą ir joms rekomenduojama abipusiškai taikyti Belgijos priemonę, kai kredito įstaiga, naudojanti IRB metodą, peržengia 2 mlrd. EUR reikšmingumo ribą.

                                 8.

                                 Vadovaujantis Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalimi, 2 mlrd. EUR reikšmingumo riba yra rekomenduojamas maksimalus ribos lygis. Dėl to atitinkamos abipusiškumą taikančios institucijos vietoj rekomenduotos ribos gali nustatyti žemesnę ribą savo jurisdikcijoje, kai tinkama, arba taikyti priemonės abipusiškumą be jokios reikšmingumo ribos.

                        Prancūzija

                           Reglamento (ES) Nr. 575/2013 395 straipsnio 1 dalyje numatytos didelių pozicijų ribos, taikytinos Prancūzijoje registruotą buveinę turinčių labai įsiskolinusių didelių ne finansų bendrovių pozicijoms, sumažinimas iki 5 procentų jų reikalavimus atitinkančio kapitalo, taikomas pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto ii papunktį pasaulinės sisteminės svarbos įstaigoms (G-SII) ir kitoms sisteminės svarbos įstaigoms (O-SII) aukščiausiu konsolidavimo lygiu jų bankų prudencinio konsolidavimo ribose.

                     I.   Priemonės aprašymas

                                 1.

                                 Prancūzijos priemonė, taikoma pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto ii papunktį G-SII ir O-SII aukščiausiu konsolidavimo lygiu (ne iš dalies konsoliduotu lygiu) jų bankų prudencinio konsolidavimo ribose, yra didelių pozicijų ribos sumažinimas iki 5 procentų jų reikalavimus atitinkančio kapitalo, taikomas Prancūzijoje registruotą buveinę turinčių labai įsiskolinusių didelių ne finansų bendrovių pozicijoms.

                                 2.

                                 Ne finansų bendrovė apibrėžiama kaip fizinis ar juridinis asmuo pagal privatinę teisę turintis registruotą buveinę Prancūzijoje, kuris ir individualiai, ir aukščiausiu konsolidavimo lygiu priklauso ne finansų bendrovių sektoriui, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 549/2013 (*1) A priedo 2.45 punkte.

                                 3.

                                 Registruotą buveinę Prancūzijoje turinčių ne finansų bendrovių pozicijoms ir susijusių ne finansų bendrovių grupių pozicijoms priemonė taikoma taip:

                                             a)

                                             registruotą buveinę aukščiausiu konsolidavimo lygiu Prancūzijoje turinčių ne finansų bendrovių, priklausančių susijusių ne finansų bendrovių grupei, atveju priemonė taikoma grupės ir visų jos susijusių subjektų, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 39 punkte, grynųjų pozicijų sumai;

                                             b)

                                             registruotą buveinę aukščiausiu konsolidavimo lygiu ne Prancūzijoje turinčių ne finansų bendrovių, priklausančių susijusių ne finansų bendrovių grupei, atveju priemonė taikoma sumai, kuri gaunama sudėjus:

                                                         i)

                                                         registruotą buveinę Prancūzijoje turinčių ne finansų bendrovių pozicijas;

                                                         ii)

                                                         ne finansų bendrovių Prancūzijoje ar užsienyje, kurias i punkte nurodytos ne finansų bendrovės tiesiogiai arba netiesiogiai kontroliuoja, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 39 punkte, pozicijas; ir

                                                         iii)

                                                         ne finansų bendrovių Prancūzijoje ar užsienyje, kurios ekonomiškai priklauso nuo i punkte nurodytų ne finansų bendrovių, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 39 punkte, pozicijas.

                                       Ši priemonė netaikoma ne finansų bendrovėms, kurios neturi registruotos buveinės Prancūzijoje ir kurios nėra registruotą buveinę Prancūzijoje turinčių ne finansų bendrovių patronuojamosios įmonės ar nėra nuo jų ekonomiškai priklausomos arba nėra jų tiesiogiai ar netiesiogiai kontroliuojamos.
                                 Remiantis Reglamento (ES) Nr. 575/2013 395 straipsnio 1 dalimi, priemonė taikytina po to, kai atsižvelgiama į kredito rizikos mažinimo metodų poveikį ir išimtis pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 399–403 straipsnius.

                                 4.

                                 G-SII ar O-SII privalo laikyti Prancūzijoje registruotą buveinę turinčią ne finansų bendrovę didele, jeigu jos turima ne finansų bendrovių ar susijusių ne finansų bendrovių grupės pagal 3 dalį pradinė pozicija yra 300 mln. EUR arba didesnė. Pradinės pozicijos vertė apskaičiuojama vadovaujantis Reglamento (ES) Nr. 575/2013 389 ir 390 straipsniais, prieš atsižvelgiant į kredito rizikos mažinimo poveikį ir išimtis pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 399–403 straipsnius, kaip nurodyta teikiant informaciją pagal Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 680/2014 (*2) 9 straipsnį.

                                 5.

                                 Ne finansų bendrovė laikoma labai įsiskolinusia, jeigu jos sverto rodiklis viršija 100 procentų ir finansinių sąnaudų padengimo rodiklis yra mažesnis už tris, skaičiuojant aukščiausiu grupės konsolidavimo lygiu taip:

                                             a)

                                             sverto rodiklis yra bendros skolos, atėmus grynąsias lėšas, ir nuosavo kapitalo santykis; ir

                                             b)

                                             finansinių sąnaudų padengimo rodiklis yra santykis tarp, iš vienos pusės, pridėtinės vertės pridėjus veiklos subsidijas, atėmus: i) darbo užmokestį; ii) veiklos mokesčius ir rinkliavas; iii) kitas grynąsias veiklos išlaidas, išskyrus grynąsias palūkanas ir panašias sąnaudas; ir iv) nusidėvėjimą ir amortizaciją, ir, iš kitos pusės, palūkanų ir panašių sąnaudų.

                                       Rodikliai apskaičiuojami remiantis agreguotais apskaitos rodikliais, apibrėžtais remiantis taikytinais standartais, kaip nurodyta ne finansų bendrovės finansinėse ataskaitose, kurias patvirtino, kai tinkama, atestuotasis apskaitininkas.

                           II.   Abipusiškumas

                                 6.

                                 Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama pripažinti Prancūzijos priemonę, taikant ją šalyje veiklos leidimus gavusioms G-SII ir O-SII aukščiausiu konsolidavimo lygiu jų jurisdikcijos bankų prudencinio konsolidavimo ribose.

                                 7.

                                 Jei jų jurisdikcijoje negalima įgyvendinti tokios pačios makroprudencinės politikos priemonės, vadovaujantis C rekomendacijos 2 dalimi, atitinkamoms institucijoms rekomenduojama pasikonsultavus su ESRV taikyti makroprudencinės politikos priemonę, kurią galima įgyvendinti jų jurisdikcijoje ir kurios poveikis panašiausias į pirmiau nurodytos priemonės, kurią rekomenduojama abipusiškai taikyti. Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama priimti lygiavertį poveikį turinčią priemonę ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo šios rekomendacijos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

                           III.   Reikšmingumo riba

                                 8.

                                 Šią priemonę papildo sudėtinė reikšmingumo riba, kaip orientyras abipusiškumą taikančioms atitinkamoms institucijoms dėl galimo de minimis principo taikymo, kurią sudaro:

                                             a)

                                             šalyje veiklos leidimus gavusių G-SIIs ir O-SIIs aukščiausiu konsolidavimo lygiu jų bankų prudencinio konsolidavimo ribose bendrų pradinių pozicijų Prancūzijos ne finansų bendrovių sektoriaus atžvilgiu riba, lygi 2 mlrd. EUR;

                                             b)

                                             300 mln. EUR riba, taikytina šalyje veiklos leidimus gavusioms G-SIIs ir O-SIIs, lygi 1 punkte nurodytai ribai arba ją viršijanti:

                                                         i)

                                                         registruotą buveinę Prancūzijoje turinčios ne finansų bendrovės vienos pradinės pozicijos atveju;

                                                         ii)

                                                         susijusių ne finansų bendrovių grupės, aukščiausiu konsolidavimo lygiu turinčios registruotą buveinę Prancūzijoje, pradinių pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal 3 dalies a punktą, atveju;

                                                         iii)

                                                         registruotą buveinę Prancūzijoje turinčių ne finansų bendrovių, kurios priklauso susijusių ne finansų bendrovių grupei, turinčiai registruotą buveinę aukščiausiu konsolidavimo lygiu ne Prancūzijoje, kaip pateikta Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 680/2014 VIII priedo C 28.00 ir C 29.00 šablonuose, pradinių pozicijų sumos atveju;

                                             c)

                                             G-SII ar O-SII reikalavimus atitinkančio kapitalo aukščiausiu konsolidavimo lygiu 5 procentų riba, b dalyje nurodytų pozicijų atžvilgiu, atsižvelgus į rizikos mažinimo metodų poveikį ir išimtis pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 399–403 straipsnius.

                                       Ribos, nurodytos b ir c dalyse, turi būti taikomos nepriklausomai nuo to, ar atitinkamas subjektas ar ne finansų bendrovė yra labai įsiskolinę ar ne.
                                 Pradinės pozicijos vertė, nurodyta a ir b dalyse, apskaičiuojama vadovaujantis Reglamento (ES) Nr. 575/2013 389 ir 390 straipsniais, prieš atsižvelgiant į kredito rizikos mažinimo poveikį ir išimtis pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 399-403 straipsnius, kaip nurodyta teikiant informaciją pagal Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 680/2014 9 straipsnį.

                                 9.

                                 Vadovaujantis ESRV/2015/2 rekomendacijos 2.2.1 dalimi, atitinkamos suinteresuotų valstybių narių institucijos gali taikyti išimtį šalyje veiklos leidimą gavusioms G-SII ar O-SII aukščiausiu konsolidavimo lygiu jų bankų prudencinio konsolidavimo ribose, jeigu jos nepažeidžia 8 dalyje nurodytą sudėtinės reikšmingumo ribos. Taikydamos reikšmingumo ribą, atitinkamos institucijos turėtų stebėti šalyje veiklos leidimą gavusių G-SII ir O-SII pozicijų reikšmingumą Prancūzijos ne finansų bendrovių sektoriaus atžvilgiu, taip pat šalyje veiklos leidimą gavusių G-SII ir O-SII pozicijų Prancūzijoje registruotą buveinę turinčių didelių ne finansų bendrovių atžvilgiu koncentraciją, ir joms rekomenduojama taikyti Prancūzijos priemonę toms šalyje veiklos leidimą gavusioms G-SII ir O-SII aukščiausiu konsolidavimo lygiu jų bankų prudencinio konsolidavimo ribose, kurioms anksčiau buvo taikyta išimtis, kai pažeidžiama 8 dalyje nurodyta sudėtinė reikšmingumo riba. Atitinkamos institucijos taip pat skatinamos atkreipti kitų jų jurisdikcijos rinkos dalyvių dėmesį į sisteminę riziką, susijusią su registruotą buveinę Prancūzijoje turinčių didelių ne finansų bendrovių sverto padidėjimu.

                                 10.

                                 Jeigu nėra atitinkamų šalyje veiklos leidimus gavusių G-SII ir O-SII aukščiausiu konsolidavimo lygiu jų bankų prudencinio konsolidavimo ribose ir turinčių Prancūzijos ne finansų bendrovių sektoriaus pozicijų, viršijančių 8 dalyje nurodytą reikšmingumo ribą, atitinkamos suinteresuotos valstybių narių institucijos, remdamosi Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalimi, gali nuspręsti netaikyti Prancūzijos priemonės abipusiškai. Šiuo atveju atitinkamos institucijos turėtų stebėti šalyje veiklos leidimus gavusių G-SII ir O-SII pozicijų reikšmingumą Prancūzijos ne finansų bendrovių sektoriaus atžvilgiu, taip pat šalyje veiklos leidimus gavusių G-SII ir O-SII pozicijų Prancūzijoje registruotą buveinę turinčių didelių ne finansų bendrovių atžvilgiu koncentraciją, ir joms rekomenduojama abipusiškai taikyti Prancūzijos priemonę, kai šalyje veiklos leidimą gavusi G-SII ar O-SII aukščiausiu konsolidavimo lygiu jų bankų prudencinio konsolidavimo ribose, viršija 8 dalyje nurodytą sudėtinę reikšmingumo ribą. Atitinkamos institucijos taip pat skatinamos atkreipti kitų jos jurisdikcijos rinkos dalyvių dėmesį į sisteminę riziką, susijusią su registruotą buveinę Prancūzijoje turinčių didelių ne finansų bendrovių sverto padidėjimu.

                                 11.

                                 Vadovaujantis Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalimi, 8 dalyje nurodyta sudėtinė reikšmingumo riba yra rekomenduojamas maksimalus ribos lygis. Dėl to atitinkamos abipusiškumą taikančios institucijos vietoj rekomenduotos ribos gali nustatyti žemesnę ribą savo jurisdikcijoje, kai tinkama, arba taikyti priemonės abipusiškumą be jokios reikšmingumo ribos.

                        Liuksemburgas:

                           Teisiškai privalomos paskolos ir turto vertės santykio (LTV) ribos naujoms Liuksemburge esančio gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto hipotekos paskoloms, taikant skirtingas LTV ribas skirtingų kategorijų paskolų gavėjams:

                                 a)

                                       100 % LTV riba pirkėjams, pirmą kartą įsigyjantiems savo pagrindinę gyvenamąją vietą;

                                 b)

                                       90% LTV riba kitiems pirkėjams, t.y. ne pirmą kartą įsigyjantiems savo pagrindinę gyvenamąją vietą; Ši riba proporcingai įgyvendinama taikant portfelio išdavimo normą. Konkrečiai, paskolų davėjai gali suteikti 15 % naujų hipotekos paskolų portfelio šiems paskolų gavėjams, taikydami LTV, kuris viršija 90 %, bet neviršija maksimalios 100 % LTV ribos;

                                 c)

                                       80 % LTV riba kitoms hipotekinėms paskoloms (įskaitant nuomos tikslais pirkto turto segmentą).

                           I.   Priemonės aprašymas

                                 1.

                                 Liuksemburgo institucijos aktyvavo teisiškai privalomas LTV ribas naujoms Liuksemburge esančio gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto hipotekos paskoloms. Atsižvelgdama į Sisteminės rizikos komiteto (pranc. Comité du Risque systémique) rekomendaciją (1), Finansų sektoriaus priežiūros komisija (pranc. Commission de Surveillance du Secteur Financier) (2) kartu su Liuksemburgo centriniu banku (Banque centrale du Luxembourg) aktyvavo LTV ribas, kurios skiriasi pagal tris paskolos gavėjų kategorijas. LTV ribos kiekvienai iš trijų kategorijų yra tokios:

                                             a)

                                             100 % LTV riba pirkėjams, pirmą kartą įsigyjantiems savo pagrindinę gyvenamąją vietą;

                                             b)

                                             90% LTV riba kitiems pirkėjams, t.y. ne pirmą kartą įsigyjantiems savo pagrindinę gyvenamąją vietą. Ši riba proporcingai įgyvendinama taikant portfelio išdavimo normą. Konkrečiai, paskolų davėjai gali suteikti 15 % naujų hipotekos paskolų portfelio šiems paskolų gavėjams, taikydami LTV, kuris viršija 90 %, bet neviršija maksimalios 100 % LTV ribos;

                                             c)

                                             80 % LTV riba kitoms hipotekinėms paskoloms (įskaitant nuomos tikslais pirkto turto segmentą).

                                 2.

                                 LTV – visų paskolų arba paskolos dalių, kurias paskolos gavėjas užtikrino gyvenamosios paskirties nekilnojamuoju turtu paskolos suteikimo metu, sumos ir turto vertės tuo pačiu metu santykis.

                                 3.

                                 LTV ribos taikomos nepriklausomai nuo nuosavybės teisės rūšies (pvz., visiška nuosavybė, uzufruktas, suvaržyta nuosavybė).

                                 4.

                                 Priemonė taikoma bet kuriam privačiam paskolos gavėjui, gaunančiam hipotekos paskolą, skirtą gyvenamosios paskirties nekilnojamajam turtui Liuksemburge įsigyti nekomerciniais tikslais. Priemonė taip pat taikoma, jei paskolos gavėjas šiam sandoriui sudaryti naudoja tokią teisinę struktūrą kaip investicijų į nekilnojamąjį turtą bendrovė, taip pat bendrų paraiškų atveju. Gyvenamosios paskirties nekilnojamasis turtas apima statybų paskirties žemę, neatsižvelgiant į tai, ar statybos darbai atliekami iš karto po įsigijimo ar praėjus keleriems metams po to. Priemonė taip pat taikoma, jei paskolos gavėjui paskola suteikiama nekilnojamajam turtui pagal ilgalaikės nuomos sutartį įsigyti. Nekilnojamasis turtas gali būti naudojamas savininko reikmėms arba perkamas nuomos tikslais.

                           II.   Abipusiškumas

                                 5.

                                 Valstybėms narėms, kurių kredito įstaigos, draudimo bendrovės ir specialistai, vykdantys skolinimo veiklą (hipotekos paskolų teikėjai), turi atitinkamas reikšmingas Liuksemburgo kredito pozicijas tiesioginio tarpvalstybinio kredito forma, rekomenduojama Liuksemburgo priemonę abipusiškai taikyti jų jurisdikcijoje. Jei jų jurisdikcijoje negalima įgyvendinti tokios pačios makroprudencinės politikos priemonės visų tarpvalstybinių pozicijų atžvilgiu, atitinkamos institucijos turėtų taikyti turimas priemones, kurių poveikis panašiausias į aktyvuotos makroprudencinės politikos priemonės poveikį.

                                 6.

                                 Valstybės narės turėtų pranešti ESRV, kad jos abipusiškai taikė Liuksemburgo priemonę arba de minimis išimtis pagal Rekomendacijos ESRV/2015/2 D rekomendaciją. Pranešimas turėtų būti pateiktas ne vėliau kaip per vieną mėnesį nuo abipusiškai taikomos priemonės priėmimo dienos, naudojant atitinkamą ESRV interneto svetainėje paskelbtą šabloną. ESRV pranešimus skelbs ESRV interneto svetainėje ir taip visuomenei praneš apie nacionalinius sprendimus dėl abipusiškumo. Skelbiant nurodomos išimtys, kurias padarė abipusiškumą taikančios valstybės narės, ir jų įsipareigojimas stebėti reglamentavimo veiksmingumo „nutekėjimą“ ir prireikus imtis veiksmų.

                                 7.

                                 Valstybėms narėms rekomenduojama abipusiškai taikyti priemonę per tris mėnesius nuo šios rekomendacijos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

                           III.   Reikšmingumo riba

                                 8.

                                 Šią priemonę papildo dvi reikšmingumo ribos kaip orientyras abipusiškumą taikančioms valstybėms narėms dėl galimo de minimis principo taikymo: konkrečiai valstybei nustatyta reikšmingumo riba ir konkrečiai įstaigai nustatyta reikšmingumo riba. Konkrečiai valstybei nustatyta reikšmingumo riba, taikoma visoms tarpvalstybinėms hipotekos paskoloms Liuksemburge, yra 350 mln. EUR, t. y. apytiksliai 1 % visos nacionalinės gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto hipotekos rinkos 2020 m. gruodžio mėn. Konkrečiai įstaigai nustatyta reikšmingumo riba, taikoma visoms tarpvalstybinėms hipotekinėms paskoloms Liuksemburge, yra 35 mln. EUR, t. y. apytiksliai 0,1% visos nacionalinės gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto hipotekos rinkos 2020 m. gruodžio mėn. Abipusiškai taikyti prašoma tik tada, kai tiek konkrečiai valstybei nustatyta reikšmingumo riba, tiek ir konkrečiai įstaigai nustatyta reikšmingumo riba yra peržengiamos.

                        Norvegija

                                 —

                                    visoms veiklos leidimą Norvegijoje gavusioms kredito įstaigoms taikoma 4,5 % sisteminės rizikos rezervo norma pozicijoms Norvegijoje pagal Direktyvos 2013/36/ES, kuri 2020 m. sausio 1 d. taikoma Norvegijai ir Norvegijoje pagal Europos ekonominės erdvės susitarimo (EEE susitarimas), sąlygas (toliau – nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikoma KRD)133 straipsnį;

                                 —

                                    Norvegijoje veiklos leidimą gavusioms kredito įstaigoms, naudojančioms vidaus reitingais pagrįstą (IRB) metodą reguliuojamojo kapitalo reikalavimams apskaičiuoti, taikoma 20 % vidutinio rizikos koeficiento žemutinė riba gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto pozicijoms Norvegijoje pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013, kuris 2020 m. sausio 1 d. taikomas Norvegijai ir Norvegijoje pagal EEE susitarimo sąlygas (toliau – nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikomas KRR), 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį;

                                 —

                                    Norvegijoje veiklos leidimą gavusioms kredito įstaigoms, naudojančioms IRB metodą reguliuojamojo kapitalo reikalavimams apskaičiuoti, taikoma 35 % vidutinio rizikos koeficiento žemutinė riba komercinės paskirties nekilnojamojo turto pozicijoms Norvegijoje pagal nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikomo KRR 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį.

                           I.   Priemonių aprašymas

                                 1.

                                 Nuo 2020 m. gruodžio 31 d.Finansdepartementet (Norvegijos finansų ministerija) įvedė tris priemones: i) 4,5% sisteminės rizikos rezervo reikalavimą pozicijoms Norvegijoje pagal nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikomos KRD 133 straipsnį; ii) 20% vidutinio rizikos koeficiento žemutinę ribą gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto pozicijoms Norvegijoje pagal nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikomo KRR 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį ir iii) 35% vidutinio rizikos koeficiento žemutinę ribą komercinės paskirties nekilnojamojo turto pozicijoms Norvegijoje pagal nuo 2020 m. sausio 1 d. Norvegijai ir Norvegijoje taikomo KRR 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį.

                                 2.

                                 Sisteminės rizikos rezervo norma yra 4,5 % ir taikoma visų Norvegijoje veiklos leidimą gavusių kredito įstaigų vidaus pozicijoms. Tačiau pažangiojo IRB metodo nenaudojančių kredito įstaigų visoms pozicijoms taikytina sisteminės rizikos rezervo norma yra 3% iki 2022 m. gruodžio 31 d., po to vidaus pozicijoms taikytina sisteminės rizikos rezervo norma yra 4,5%.

                                 3.

                                 Gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vidutinio rizikos koeficiento žemutinė riba yra konkrečiai įstaigai nustatyta vidutinio rizikos koeficiento žemutinė riba gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto pozicijoms Norvegijoje, taikoma IRB metodą naudojančioms kredito įstaigoms. Nekilnojamojo turto rizikos koeficiento žemutinė riba susijusi su pagal poziciją įvertintu vidutiniu svertiniu rizikos koeficientu gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto portfelyje. Norvegijos gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto pozicijos turėtų būti suprantamos kaip mažmeninės pozicijos, užtikrintos nekilnojamuoju turtu Norvegijoje.

                                 4.

                                 Komercinės paskirties nekilnojamojo turto vidutinio rizikos koeficiento žemutinė riba yra konkrečiai įstaigai nustatyta vidutinio rizikos koeficiento žemutinė riba komercinės paskirties nekilnojamojo turto pozicijoms Norvegijoje, taikoma IRB metodą naudojančioms kredito įstaigoms. Nekilnojamojo turto rizikos koeficiento žemutinė riba susijusi su pagal poziciją įvertintu vidutiniu svertiniu rizikos koeficientu komercinės paskirties nekilnojamojo turto portfelyje. Norvegijos komercinės paskirties nekilnojamojo turto pozicijos turėtų būti suprantamos kaip įmonių pozicijos, užtikrintos nekilnojamuoju turtu Norvegijoje.

                           II.   Abipusiškumas

                                 5.

                                 Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama abipusiškai taikyti Norvegijos priemones Norvegijoje turimoms pozicijoms atitinkamai pagal Direktyvos 2013/36/ES 134 straipsnio 1 dalį ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 5 dalį. Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama abipusiškai taikyti sisteminės rizikos rezervo normą per 18 mėnesių nuo šios rekomendacijos su pakeitimais, padarytais Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija ESRV/2021/3 (*3), paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, išskyrus atvejus, kai 7 dalyje numatyta kitaip. Vidutinio rizikos koeficiento žemutinės ribos gyvenamosios paskirties ir komercinės paskirties nekilnojamojo turto pozicijoms Norvegijoje turėtų būti abipusiškai taikomos per Rekomendacijoje ESRB/2015/2 nustatytą įprastinį trijų mėnesių pereinamąjį laikotarpį.

                                 6.

                                 Jei jų jurisdikcijoje negalima įgyvendinti tokių pačių makroprudencinės politikos priemonių, vadovaujantis C rekomendacijos 2 dalimi, atitinkamoms institucijoms rekomenduojama pasikonsultavus su ESRV taikyti makroprudencinės politikos priemones, kurias galima įgyvendinti jų jurisdikcijoje ir kurių poveikis panašiausias į pirmiau nurodytų priemonių, kurias rekomenduojama abipusiškai taikyti. Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama patvirtinti lygiavertes priemones, susijusias su vidutinio rizikos koeficiento žemutinių ribų gyvenamosios ir komercinės paskirties nekilnojamojo turto pozicijoms abipusiškumu atitinkamai per 12 mėnesių ir sisteminės rizikos rezervo normos abipusiškumu per 18 mėnesių nuo šios rekomendacijos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, išskyrus atvejus, kai 7 dalyje dėl sisteminės rizikos rezervo numatyta kitaip.

                                 7.

                                 Kol Direktyva (ES) 2019/878 bus pradėta taikyti Norvegijai ir Norvegijoje pagal EEE susitarimo sąlygas, atitinkamos institucijos gali abipusiškai taikyti Norvegijos sisteminės rizikos rezervo priemonę tokiu būdu ir tokiu lygiu, kad būtų atsižvelgta į bet kokį jų valstybėje narėje ir Norvegijoje taikomų kapitalo reikalavimų sutapimą ar skirtumus, jeigu jos laikosi šių principų:

                                             a)

                                             rizikos padengimas: atitinkamos institucijos turėtų užtikrinti, kad yra tinkamai sprendžiama dėl sisteminės rizikos, kurią Norvegijos priemone siekiama sumažinti;

                                             b)

                                             reglamentavimo arbitražo išvengimas ir vienodų sąlygų užtikrinimas: atitinkamos institucijos turėtų kuo labiau sumažinti reglamentavimo veiksmingumo „nutekėjimo“ ir reglamentavimo arbitražo galimybę ir prireikus nedelsdamos pašalinti visas reguliavimo spragas; atitinkamos institucijos turėtų užtikrinti vienodas sąlygas kredito įstaigoms.

                                       Ši dalis netaikoma vidutinio rizikos koeficiento žemutinei ribai gyvenamosios ir komercinės paskirties nekilnojamojo turto pozicijų atveju.

                           III.   Reikšmingumo riba

                                 8.

                                 Šias priemones papildo konkrečiai įstaigai nustatytos reikšmingumo ribos, grindžiamos Norvegijoje esančiomis pozicijomis, kaip orientyras abipusiškumą taikančioms atitinkamoms institucijoms dėl galimo de minimis principo taikymo.

                                             a)

                                             sisteminės rizikos rezervo normai nustatyta reikšmingumo riba yra 32 mlrd. NOK pagal riziką įvertintų pozicijų suma, kuri atitinka maždaug 1 % visos kredito įstaigų pagal riziką įvertintų pozicijų sumos Norvegijoje;

                                             b)

                                             gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vidutinio rizikos koeficiento žemutinei ribai nustatyta reikšmingumo riba yra 32,3 mlrd. NOK bendro skolinimo suma, atitinkanti maždaug 1 % bendro gyvenamosios paskirties nekilnojamuoju turtu užtikrinto skolinimo Norvegijos klientams;

                                             c)

                                             komercinės paskirties nekilnojamojo turto vidutinio rizikos koeficiento žemutinei ribai nustatyta reikšmingumo riba yra 7,6 mlrd. NOK bendro skolinimo suma, atitinkanti maždaug 1 % bendro komercinės paskirties nekilnojamuoju turtu užtikrinto skolinimo Norvegijos klientams.

                                 9.

                                 Remiantis Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalimi, atitinkamų valstybių narių atitinkamos institucijos gali taikyti išimtį atskiroms šalyje veiklos leidimą gavusioms kredito įstaigoms, Norvegijoje turinčioms nereikšmingų pozicijų. Pozicijos laikomos nereikšmingomis, jei jos nesiekia pagal 8 dalį nustatytų konkrečiai įstaigai taikomų reikšmingumo ribų. Taikydamos reikšmingumo ribas, atitinkamos institucijos turėtų stebėti pozicijų reikšmingumą ir joms rekomenduojama abipusiškai taikyti Norvegijos priemones atskiroms šalyje veiklos leidimą gavusioms kredito įstaigoms, kurioms anksčiau priemonės nebuvo taikomos, kai peržengiamos pagal 8 dalį nustatytos reikšmingumo ribos.

                                 10.

                                 Vadovaujantis Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalimi, pagal 8 dalį nustatytos reikšmingumo ribos yra rekomenduojami maksimalūs ribų lygiai. Dėl to atitinkamos abipusiškumą taikančios institucijos vietoj rekomenduotų ribų gali nustatyti žemesnes ribas savo jurisdikcijoje, kai tinkama, arba taikyti priemonės abipusiškumą be jokios reikšmingumo ribos.

                                 11.

                                 Jeigu valstybėse narėse nėra veiklos leidimą gavusių kredito įstaigų, turinčių reikšmingų pozicijų Norvegijoje, atitinkamų valstybių narių atitinkamos institucijos pagal Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalį gali nuspręsti abipusiškai netaikyti Norvegijos priemonių. Šiuo atveju atitinkamos institucijos turėtų stebėti pozicijų reikšmingumą ir joms rekomenduojama abipusiškai taikyti Norvegijos priemones, kai kredito įstaigos peržengia atitinkamas reikšmingumo ribas.

                        Švedija

                           Švedijoje veiklos leidimus gavusioms kredito įstaigoms, kurios reguliuojamojo kapitalo poreikiui apskaičiuoti naudoja IRB metodą, pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį taikoma konkrečiai kredito įstaigai nustatyta Švedijoje reziduojančių įsipareigojančiųjų asmenų mažmeninių pozicijų, užtikrintų nekilnojamuoju turtu, portfeliui taikomų rizikos koeficientų pagal pozicijas įvertinto vidutinio svertinio rizikos koeficiento žemutinė riba, lygi 25 procentams.

                     I.   Priemonės aprašymas

                                 1.

                                 Švedijos priemonė, taikoma pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį, ir privaloma Švedijoje veiklos leidimus gavusioms kredito įstaigoms, naudojančioms IRB metodą, yra konkrečiai kredito įstaigai nustatyta Švedijoje reziduojančių įsipareigojančiųjų asmenų mažmeninių pozicijų, užtikrintų nekilnojamuoju turtu, portfeliui taikomų rizikos koeficientų pagal pozicijas įvertinto vidutinio rizikos koeficiento žemutinė riba, lygi 25 procentams.

                                 2.

                                 Pagal pozicijas įvertintas vidutinis svertinis rizikos koeficientas yra atskiroms pozicijoms taikomų rizikos koeficientų, apskaičiuotų pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 154 straipsnį, vidurkis, įvertintas pagal atitinkamą pozicijos vertę.

                           II.   Abipusiškumas

                                 3.

                                 Pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 5 dalį atitinkamoms valstybių narių institucijoms rekomenduojama C rekomendacijos 3 dalyje numatytu terminu pripažinti Švedijos priemonę, taikant ją veiklos leidimus šalyje gavusių ir IRB metodą naudojančių kredito įstaigų filialams, esantiems Švedijoje.

                                 4.

                                 Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama pripažinti Švedijos priemonę taikant ją šalyje veiklos leidimus gavusioms ir IRB metodą naudojančioms kredito įstaigoms, turinčioms tiesiogines Švedijoje reziduojančių įsipareigojančiųjų asmenų mažmenines pozicijas, užtikrintas nekilnojamuoju turtu. Vadovaujantis C rekomendacijos 2 dalimi, atitinkamoms institucijoms rekomenduojama taikyti tą pačią priemonę, kurią aktyvuojanti institucija įgyvendino Švedijoje per C rekomendacijos 3 dalyje nurodytą terminą.

                                 5.

                                 Jei jų jurisdikcijoje negalima įgyvendinti tokios pačios makroprudencinės politikos priemonės, atitinkamoms institucijoms rekomenduojama pasikonsultavus su ESRV taikyti makroprudencinės politikos priemonę, kurią galima įgyvendinti jų jurisdikcijoje ir kurios poveikis panašiausias į pirmiau nurodytos priemonės, kurią rekomenduojama abipusiškai taikyti. Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama priimti lygiavertį poveikį turinčią priemonę ne vėliau kaip per keturis mėnesius nuo šios rekomendacijos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

                           III.   Reikšmingumo riba

                                 6.

                                 Šią priemonę papildo konkrečiai įstaigai nustatyta 5 mlrd. SEK reikšmingumo riba, kaip orientyras abipusiškumą taikančioms atitinkamoms institucijoms dėl galimo de minimis principo taikymo.

                                 7.

                                 Vadovaujantis Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalimi, atitinkamos valstybės narės institucijos gali taikyti išimtį atskiroms šalyje veiklos leidimus gavusioms ir IRB metodą naudojančioms kredito įstaigoms, jei jos turi nereikšmingas Švedijoje reziduojančių įsipareigojančiųjų asmenų mažmenines pozicijas, užtikrintas nekilnojamuoju turtu, mažesnes už 5 mlrd. SEK reikšmingumo ribą. Taikydamos reikšmingumo ribą, atitinkamos institucijos turėtų stebėti pozicijų reikšmingumą ir joms rekomenduojama abipusiškai taikyti Švedijos priemonę atskiroms šalyje veiklos leidimą gavusioms kredito įstaigoms, kurioms anksčiau priemonė nebuvo taikoma, kai peržengiama 5 mlrd. SEK reikšmingumo riba.

                                 8.

                                 Jei nėra atitinkamose valstybėse narėse veiklos leidimus gavusių kredito įstaigų, turinčių filialus Švedijoje arba turinčių tiesioginių mažmeninių Švedijoje reziduojančių įsipareigojančiųjų asmenų pozicijų, užtikrintų nekilnojamuoju turtu, kurios naudoja IRB metodą ir kurių mažmeninės Švedijoje reziduojančių įsipareigojančiųjų asmenų pozicijos, užtikrintos nekilnojamuoju turtu, yra ne mažesnės kaip 5 mlrd. SEK, atitinkamos valstybių narių institucijos gali nuspręsti netaikyti Švedijos priemonės abipusiškai, kaip numatyta Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalyje. Šiuo atveju atitinkamos institucijos turėtų stebėti pozicijų reikšmingumą ir joms rekomenduojama abipusiškai taikyti Švedijos priemonę, kai kredito įstaiga, naudojanti IRB metodą, peržengia 5 mlrd. SEK reikšmingumo ribą.

                                 9.

                                 Vadovaujantis Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalimi, 5 mlrd. SEK reikšmingumo riba yra rekomenduojamas maksimalus ribos lygis. Dėl to atitinkamos abipusiškumą taikančios institucijos vietoj rekomenduotos ribos gali nustatyti žemesnę ribą savo jurisdikcijoje, kai tinkama, arba taikyti priemonės abipusiškumą be jokios reikšmingumo ribos.

               (*1)  Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 549/2013 2013 m. gegužės 21 d. dėl Europos nacionalinių ir regioninių sąskaitų sistemos Europos Sąjungoje (OL L 174, 2013 6 26, p. 1).

               (*2)  2014 m. balandžio 16 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 680/2014, kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 575/2013 nustatomi įstaigų priežiūros ataskaitų teikimo techniniai įgyvendinimo standartai (OL L 191, 2014 6 28, p. 1).

               (*3)  Dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje.“

               (1)  Recommandation du comité du risque systémique du 9 novembre 2020 relative aux crédits portant sur des biens immobiliers à usage résidentiel situés sur le territoire du Luxembourg (CRS/2020/005).

               (2)  CSSF Regulation N.20-08 du 3 décembre 2020 fixant des conditions pour l’octroi de crédits relatifs à des biens immobiliers à usage résidentiel situés sur le territoire du Luxembourg.