Svarbus teisinis pranešimas

|

52007SC0070

Rekomendacija tarybos Nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2010 m. Kipro konvergencijos programos  /* SEK/2007/0070 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 23.1.2007SEK(2007) 70 galutinisRekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2010 m. Kipro konvergencijos programos(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASBendrosios aplinkybės1998 m. liepos 1 d. įsigaliojusio Stabilumo ir augimo pakto pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir tvirtam tvariam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas. 2005 m. Pakto reforma pripažįstamas jo naudingumas įtvirtinant fiskalinę drausmę, taip pat siekiama stiprinti jo efektyvumą, ekonominius pagrindus ir užtikrinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą.Tarybos reglamente (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[1], kuris yra Stabilumo ir augimo pakto dalis, nustatyta, kad valstybės narės turi pateikti Tarybai ir Komisijai stabilumo arba konvergencijos programas ir kasmetinius atnaujintus programų variantus (bendrą valiutą įvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) stabilumo programas, o bendros valiutos neįvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) konvergencijos programas). Pirmoji Kipro konvergencijos programa buvo pateikta 2004 m. gegužės mėn. Remdamasi reglamentu, atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją ir pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Taryba 2004 m. liepos 5 d. pareiškė nuomonę dėl programos. Pagal tą pačią procedūrą atnaujintas stabilumo ir konvergencijos programas vertina Komisija ir nagrinėja minėtasis komitetas; jas taip pat gali nagrinėti Taryba.Atnaujintos programos vertinimo aplinkybėsKomisija išnagrinėjo naujausią 2006 m. gruodžio 6 d. pateiktą atnaujintą Kipro konvergencijos programą ir priėmė rekomendaciją dėl Tarybos nuomonės apie ją (žr. apibrauktą tekstą, kuriame pateikti pagrindiniai vertinimo aspektai).Siekiant apibūdinti aplinkybes, kurioms esant yra vertinama atnaujintoje konvergencijos programoje pateikta biudžeto strategija, tolesniuose punktuose pateikiama apibendrinta informacija:1.  ekonominės veiklos ir biudžeto rezultatai per pastaruosius dešimt metų,2.  naujausias šalies padėties pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinę funkciją įvertinimas (Tarybos nuomonės dėl ankstesnės atnaujintos konvergencijos programos santrauka) bei3.  Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos įvertinimas.Naujausi ekonominės veiklos ir biudžeto rezultataiKipras yra maža, atvirą ekonomiką turinti valstybė, todėl labai neapsaugota nuo išorės sukrėtimų. Joje sėkmingai vyksta nominaliosios ir realiosios konvergencijos su ES procesas. Per pastaruosius dešimt metų BVP tvirtai augo, kasmet pasiekdamas maždaug 3,5 %, o infliacija buvo nedidelė. SVKI infliacija išliko mažesnė negu 3 % beveik visą dešimtmetį. Kipro ekonomikai būdingas beveik visiškas užimtumas: ilgalaikis nedarbas yra labai nedidelis, o našumo augimas, palyginti su tarptautiniais standartais, yra aukštas. Tačiau nominalaus darbo užmokesčio augimas ir vieneto darbo sąnaudos turi tendenciją didėti santykinai greičiau, palyginti su šalies prekybos partneriais. Nepaisant to, į eksportą orientuotų paslaugų sektorių, kurie sudaro didžiąją viso eksporto dalį, rezultatai yra geri, nors prekybos paslaugomis perteklius nevisiškai padengia prekybos prekėmis deficitą. Todėl per pastaruosius dešimt metų Kipro einamosios sąskaitos balansas buvo neigiamas. Vis dėlto jis nepatyrė finansavimo sunkumų dėl netiesioginių ir tiesioginių investicijų srautų bei nerezidentų indėlių šalies finansų institucijose. Dėl šiuo metu įgyvendinamos fiskalinio konsolidavimo programos 2006 m. deficitas sumažintas iki 2 % BVP, o valdžios sektoriaus skola tebemažėja.Tarybos nuomonėje dėl ankstesnės programos pateiktas įvertinimas2006 m. kovo 14 d. Taryba priėmė nuomonę dėl ankstesnės atnaujintos konvergencijos programos, apimančios 2005–2009 metus. Taryba palankiai vertina „programos laikotarpiu numatytą struktūrinį patikslinimą 2005 m. deficitą sumažinus iki mažiau negu 3 % BVP“. Taryba paragino Kiprą „nuolatinėmis priemonėmis užtikrinti, kad ištaisius perviršinį deficitą ir siekiant programos vidutinės trukmės tikslo biudžeto konsolidavimas išliktų tvarus“. Taryba taip pat paragino Kiprą „kontroliuoti viešąsias išlaidas pensijoms ir įgyvendinti kitas pensijų ir sveikatos priežiūros sektorių reformas, siekiant padidinti viešųjų finansų ilgalaikį tvarumą“.Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos įvertinimas2006 m. spalio 17 d. Kipras pateikė nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitą, numatytą atnaujintoje Lisabonos strategijoje ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui. Kipro nacionalinėje reformų programoje yra nurodyti šie pagrindiniai uždaviniai ir prioritetai: fiskalinis tvarumas; valstybės finansų kokybė; moksliniai tyrimai ir plėtra, inovacijos ir IRT; ūkinės veiklos įvairinimo skatinimas; konkurencija ir verslo aplinka; ekologinis tvarumas; infrastruktūra; žmogiškasis kapitalas; socialinė sanglauda.Komisijos atliktas šios programos įvertinimas (priimtas kaip 2006 m. gruodžio mėn. metinės pažangos ataskaitos [2] dalis) parodė, kad įgyvendindamas nacionalinę reformų programą Kipras daro tinkamą pažangą. Apskritai panašu, kad daugelis priemonių yra įgyvendinamos taip, kaip planuota.Atsižvelgus į nustatytas stipriąsias ir silpnąsias vietas, Kiprui rekomenduota imtis priemonių siekiant įvykdyti reformas pensijų ir sveikatos priežiūros sistemų srityse bei padidinti jaunų žmonių įsidarbinimo ir išsilavinimo galimybes.Pagrindiniai vertinimo aspektai Kaip reikalaujama Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalyje (stabilumo programų atveju) ir 9 straipsnio 1 dalyje (konvergencijos programų atveju), vertinimas apima šiuos aspektus: ar ekonominės prielaidos, kuriomis yra grindžiama programa, yra patikimos; valstybės narės pateiktas vidutinės trukmės biudžeto tikslas ir tai, ar koregavimo planas siekiant to tikslo yra tinkamas; ar priemonės, kurių buvo imtasi ir (arba) kurios buvo pasiūlytos siekiant laikytis koregavimo plano, yra pakankamos, kad per visą ciklą būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; vertinant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą, – ar daugiau koregavimo pastangų dedama ekonomikos pakilimo laikotarpiais, o esant ekonomikos nuosmukiui jų gali būti dedama mažiau. Euro zonos ir VKM II valstybių narių atveju, – ar valstybė narė užtikrina metinį pagal ciklą pakoreguoto balanso gerėjimą, neskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių, t. y. 0,5 % BVP, kad būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; nustatant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą (jo dar nepasiekusioms valstybėms narėms) arba leidžiant laikinai nukrypti nuo vidutinės trukmės tikslo (jį pasiekusioms valstybėms narėms) – kaip įgyvendinimos svarbiausios struktūrinės reformos, turinčios tiesioginį ilgalaikį išlaidų mažinimo poveikį (įskaitant potencialaus augimo skatinimą), ir todėl darančios išmatuojamą poveikį valstybės finansų tvarumui (su sąlyga, kad būtų išlaikyta pakankamai patikima riba 3 % BVP pamatinės vertės atžvilgiu ir kad programos laikotarpiu biudžeto būklė vėl priartėtų prie vidutinės trukmės tikslo), ypatingą dėmesį skiriant pensijų reformoms, kuriomis įvedama kelių pakopų sistema, kurioje yra privalomojo pensijų kaupimo pakopa; ar valstybės narės ekonominės politikos kryptys atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires. Programoje pateiktų makroekonominių prielaidų patikimumas įvertintas atsižvelgus į Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozę ir pasinaudojus bendrai sutarta potencialios gamybos apimties ir pagal ciklą pakoreguoto balanso apskaičiavimo metodika. Programos atitikties bendrosioms ekonominės politikos gairėms įvertinime atsižvelgiama į bendrąsias ekonominės politikos gaires valstybės finansų srityje, kurios įtrauktos į integruotas 2005–2008 m. gaires. Vertinime taip pat nagrinėjami šie klausimai: skolos santykio pokyčiai ir ilgalaikio valstybės finansų tvarumo perspektyvos, kuriems reikėtų skirti pakankamą dėmesį vykdant biudžeto būklės priežiūrą, kaip pažymėta 2005 m. kovo 20 d. Tarybos pranešime, pavadintame „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo tobulinimas“. 2006 m. spalio 12 d. Komisijos komunikate nustatytas ilgalaikio tvarumo vertinimo metodas[3]; valstybių narių pagal Lisabonos strategiją ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui pateiktų nacionalinių reformų programų integracijos laipsnį. 2005 m. birželio 7 d. ECOFIN tarybos apibendrinamosiose pastabose Europos Vadovų Tarybai dėl bendrosios ekonominės politikos gairių nurodyta, kad nacionalinės reformų programos turėtų būti suderintos su stabilumo ir konvergencijos programomis; atitiktis elgesio kodeksui[4], kuriame inter alia reikalaujama, kad stabilumo ir konvergencijos programų struktūra ir visos duomenų lentelės būtų vienodos. |-  RekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2010 m. Kipro konvergencijos programosEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[5], ypač į jo 9 straipsnio 3 dalį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją,pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,PAREIŠKĖ TOKIĄ NUOMONĘ:4.  [2007 m. vasario 27 d.] Taryba išnagrinėjo atnaujintą Kipro konvergencijos programą, kuri apima 2006–2010 m.5.  Makroekonominiame scenarijuje, kuriuo grindžiama programa, numatoma, kad realusis BVP išaugs nuo 3,7 % 2006 m. iki vidutiniškai 4,1 % per likusį programos laikotarpį. Remiantis dabar turima informacija, scenarijus pagrįstas patikimomis augimo prielaidomis. Programoje pateiktos infliacijos prognozės taip pat atrodo realistiškos.6.  Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozėje numatyta, kad 2006 m. valdžios sektoriaus deficitas bus kiek žemiau 2 % BVP ribos, kaip ir užsibrėžta ankstesnėje atnaujintoje konvergencijos programoje. Kadangi realiojo BVP augimas yra mažesnis nei prognozuotas ankstesnėje atnaujintoje programoje (3,7 %, vietoj 4,2 %), numatoma, kad bendros išlaidos bus didesnės nei planuota, bet tikimasi, jog jas atsvers didesnės bendros įplaukos.7.  2005 m. ištaisius perviršinį deficitą, programoje keliamas tikslas toliau konsoliduoti valstybės finansus. Prognozuojama, kad valdžios sektoriaus balansas gerės nuo 1,9 % BVP deficito 2006 m. iki subalansuoto biudžeto 2010 m. vien tik dėl išlaidų sumažinimo, nes įplaukų santykis liks pastovus per visą programos laikotarpį. Nors prognozuojama, kad programos laikotarpiu bendros išlaidos sumažės 1,75 procentinio punkto BVP, iš kurių 1 procentinį punktą sudarys mažėjantys palūkanų mokėjimai, numatoma, kad socialiniai pervedimai padidės 1,25 procentinio punkto. Prognozuojama, kad pirminis perteklius padidės nuo 1,5 % BVP 2006–2007 m. iki kiek aukštesnės nei 2 % BVP ribos 2008 m., o vėliau išliks pastovus. Planuojamas kiek spartesnis konsolidavimo tempas, palyginti su ankstesnėje atnaujintoje konvergencijos programoje nurodytu tempu, remiantis labai panašiu makroekonominiu scenarijumi.8.  Planuojama pagerinti struktūrinį balansą (t. y. pagal ciklą pakoreguotą balansą, neįskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių), apskaičiuotą remiantis bendrai sutarta metodika, maždaug nuo 1,5 % BVP deficito 2006 m. iki apytiksliai 0,25 % BVP pertekliaus programos laikotarpio pabaigoje. Kaip ir ankstesnėje atnaujintoje konvergencijos programoje, šioje programoje pateiktas biudžeto būklės vidutinės trukmės tikslas – 0,5 % BVP struktūrinis deficitas, kurį programoje užsibrėžta pasiekti 2008 m., t. y. vieneriais metais anksčiau nei numatyta ankstesnėje atnaujintoje programoje. Kadangi vidutinės trukmės tikslas yra didesnis nei mažiausia vertė (nustatyta deficitui esant maždaug 1,75 % BVP), pasiekus šį tikslą susidaro pakankamai patikima riba, neleidžianti susidaryti perviršiniam deficitui. Vidutinės trukmės tikslas atitinka Stabilumo ir augimo pakte bei elgesio kodekse euro zonos ir VKM II valstybėms narėms nustatytas ribas ir tinkamai atspindi skolos santykį ir ilgalaikį vidutinį potencialų gamybos apimties augimą.9.  Biudžeto prognozių rizika programoje atrodo iš esmės subalansuota. 2007 m. keliamas tikslas atrodo patikimas, palyginti su Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognoze, ir programoje pateikta gana išsamios informacijos apie koregavimą skatinančias priemones 2008 m., kuriais planuojama, kad pirminis perteklius padidės. Tačiau esama rizikos nukrypti nuo planuojamų išlaidų atsižvelgiant į tai, kad numatyta labai smarkiai apriboti išlaidas ir į tai, jog trūksta informacijos apie didžiausias išlaidų ribas ir jų taikymą. Kita vertus, rezultatai, pasiekti įgyvendinant biudžeto tikslus, atrodo patikimi.10.  Atsižvelgiant į šį rizikos vertinimą, programoje pateiktos biudžeto kryptys atrodo pakankamos norint užtikrinti, kad programos vidutinės trukmės tikslas būtų pasiektas 2008 m., kaip numatyta programoje. Taip pat panašu, kad jomis užtikrinama pakankamai patikima riba, kad esant įprastiniams makroekonominiams svyravimams nebūtų viršyta 3 % BVP deficito riba per visą programos laikotarpį. Programoje numatytas koregavimo tempas siekiant vidutinės trukmės tikslo visiškai atitinka Stabilumo ir augimo paktą, pagal kurį metinis struktūrinio balanso pagerėjimas euro zonos ir VKM II valstybėse narėse turėtų atitikti 0,5 % BVP vertę ir turėtų būti dedama daugiau koregavimo pastangų ekonomikos pakilimo laikotarpiu, o nuosmukio laikotarpiu jų gali būti mažiau. Po to, kai bus pasiekus vidutinės trukmės tikslas, fiskalinė politikos pozicija atitiks Pakto nuostatas.11.  Apskaičiuota, kad bendroji valstybės skola 2006 m. siekė 64,75 % BVP ir yra didesnė nei Sutartyje nustatyta 60 % BVP pamatinė vertė. Programoje numatoma, kad 2008 m. skolos santykis nukris žemiau 60 % BVP pamatinės vertės ir programos laikotarpio pabaigoje sieks kiek daugiau nei 46 % BVP. Numatyta skolos santykio pokyčio rizika iš esmės atrodo subalansuota. Atsižvelgiant į šį rizikos vertinimą, programos pradžioje skolos santykis turėtų gerokai sumažėti ir 2007 m. priartėti prie pamatinės vertės.12.  Ilgalaikis senėjančios visuomenės poveikis biudžetui Kipre yra vienas iš didžiausių ES, kuriam pirmiausia įtakos turi labai padidėjusios pensijų išlaidos kaip BVP dalis. Pradinė biudžeto būklė padeda iš dalies sušvelninti šį ilgalaikį senėjančios visuomenės poveikį biudžetui (kuris, kaip planuojama, bus pakankamai didelis), bet to nepakaks. Be to, dabartinis bendrosios skolos lygis viršija Sutartyje nustatytą pamatinę vertę. Toliau konsoliduojant valstybės finansus ir tuo pačiu metu priimant pensijų reformos priemones, kurių tikslas – pažaboti su senėjančia visuomene susijusių išlaidų reikšmingą padidėjimą, būtų prisidėta, kaip pripažino valdžios institucijos, prie valstybės finansų tvarumui gresiančios rizikos sumažinimo. Apskritai panašu, kad Kipras susiduria su didele rizika valstybės finansų tvarumui.13.  Konvergencijos programoje yra nurodytas 2006 m. spalio mėn. pateiktos nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitos bendro poveikio kokybinis įvertinimas, susijęs su fiskalinės politikos strategija vidutinės trukmės laikotarpiu. Be to, joje pateikta susistemintos informacijos apie tiesiogines biudžeto išlaidas arba sutaupytas lėšas, atsirandančias dėl nacionalinėje reformų programoje numatytų pagrindinių reformų, ir atrodo, kad biudžeto prognozėse atsižvelgiama į nacionalinėje reformų programoje nurodytų veiksmų poveikį valstybės finansams. Panašu, kad konvergencijos programoje numatytos priemonės valstybės finansų srityje yra suderintos su priemonėmis, numatytomis nacionalinėje reformų programoje. Pažymėtina, kad abiejose programose numatoma laipsniškai įgyvendinti pensijų ir sveikatos priežiūros reformas siekiant sušvelninti senėjančios visuomenės poveikį, bet nėra aiškiai pateiktas išsamios viso gyvenimo strategijos turinys ir jos užbaigimo terminai bei visiškas įgyvendinimas.14.  Programoje pateikta biudžeto strategija iš esmės atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires, įtrauktas į integruotas 2005–2008 m. gaires.15.  Kiek tai susiję su duomenų pateikimo reikalavimais, nustatytais elgesio kodekse dėl stabilumo ir konvergencijos programų, programoje pateikiami visi privalomi ir daugelis neprivalomų duomenų[6].Daroma bendra išvada, kad 2005 m. ištaisius perviršinį deficitą dėl apribotų išlaidų ir spartaus augimo perspektyvų programoje yra numatyta pakankama pažanga siekiant vidutinės trukmės tikslo programos laikotarpiu. Numatoma, kad bendroji valstybės skola 2007 m. priartės prie 60 % BVP pamatinės vertės, o vėlesniais metais toliau mažės.Atsižvelgiant į pateiktą vertinimą, visų pirma į skolos lygį ir prognozuojamą su senėjančia visuomene susijusių išlaidų padidėjimą, Kipras raginamas kontroliuoti valstybės išlaidas pensijoms bei įgyvendinti kitas pensijų ir sveikatos priežiūros reformas siekiant padidinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą.Pagrindinių makroekonominių ir biudžeto prognozių palyginimas2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Realusis BVP (pokytis, %) | 2006 m. gruodžio mėn. KP | 3,9 | 3,7 | 3,9 | 4,1 | 4,1 | 4,1 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 3,8 | 3,8 | 3,8 | 3,9 | nėra duomenų | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. KP | 4,1 | 4,2 | 4,2 | 4,2 | 4,3 | nėra duomenų |SVKI infliacija (%) | 2006 m. gruodžio mėn. KP | 2,0 | 2,4 | 2,5 | 2,4 | 2,0 | 2,0 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 2,0 | 2,4 | 2,0 | 2,4 | nėra duomenų | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. KP | 2,1 | 2,0 | 2,0 | 2,0 | 2,0 | nėra duomenų |Gamybos apimties atotrūkis (potencialusis BVP, %) | 2006 m. gruodžio mėn. KP1 | -0,9 | -1,0 | -1,1 | -1,1 | -1,1 | -1,1 |2006 m. lapkričio mėn. KOM5 | -1,3 | -1,3 | -1,3 | -1,3 | nėra duomenų | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. KP1 | -0,8 | -0,3 | 0,1 | 0,0 | 0,1 | nėra duomenų |Valdžios sektoriaus balansas (% BVP) | 2006 m. gruodžio mėn. KP | -2,3 | -1,9 | -1,6 | -0,7 | -0,4 | -0,1 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | -2,3 | -1,9 | -1,7 | -1,7 | nėra duomenų | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. KP | -2,5 | -1,9 | -1,8 | -1,2 | -0,6 | nėra duomenų |Pirminis balansas (% BVP) | 2006 m. gruodžio mėn. KP | 1,1 | 1,4 | 1,4 | 2,1 | 2,1 | 2,2 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 1,1 | 1,4 | 1,4 | 1,4 | nėra duomenų | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. KP | 0,7 | 1,2 | 1,2 | 1,4 | 1,7 | nėra duomenų |Pagal ciklą pakoreguotas balansas (% BVP) | 2006 m. gruodžio mėn. KP1 | -2,0 | -1,5 | -1,2 | -0,3 | 0,0 | 0,3 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | -1,8 | -1,4 | -1,2 | -1,2 | nėra duomenų | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. KP1 | -2,2 | -1,8 | -1,8 | -1,2 | -0,6 | nėra duomenų |Struktūrinis balansas2 (% BVP) | 2006 m. gruodžio mėn. KP3 | -3,3 | -1,9 | -1,0 | -0,3 | -0,1 | -0,1 |2006 m. lapkričio mėn. KOM4 | -2,7 | -1,4 | -1,2 | -1,2 | nėra duomenų | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. KP | -3,1 | -2,1 | -2,1 | -1,5 | -0,6 | nėra duomenų |Bendroji valstybės skola (% BVP) | 2006 m. gruodžio mėn. KP | 69,2 | 64,7 | 60,5 | 52,5 | 49,0 | 46,1 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 69,2 | 64,8 | 62,2 | 59,6 | nėra duomenų | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. KP | 70,5 | 67,0 | 64,0 | 56,9 | 53,5 | nėra duomenų |Pastabos: 1Komisijos tarnybų skaičiavimai remiantis programoje pateikta informacija. 2Pagal ciklą pakoreguotas balansas (kaip ir pirmesnėse eilutėse), neįskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių. 3Vienkartinės ir kitos laikinosios priemonės pagal programą (1,3 % BVP 2005 m. ir 0,4 % BVP 2006 m. – dėl kurių deficitas mažėja), įskaitant 0,4 % BVP 2005 ir 2006 m., susijusio su ES sandorių lėšomis. 4Vienkartinės ir kitos laikinosios priemonės pagal Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozę (0,9 % BVP 2005 m. – dėl kurių deficitas mažėja), palyginti su programa (žr. 3 pastabą). ES sandorių lėšų Komisijos tarnybos nelaiko vienkartinėmis priemonėmis. 5Remiantis numatomu 3,9 %, 3,7 %, 3,9 % ir 4,0 % potencialiu augimu atitinkamai 2005–2008 m. Šaltinis: Konvergencijos programa (KP); Komisijos tarnybų 2006 m. rudens ekonominė prognozė (KOM); Komisijos tarnybų apskaičiavimai. |[1] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Visus šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šioje tinklavietėjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisijos komunikatas pavasario Europos Vadovų Tarybai „Atnaujintos Lisabonos strategijos ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui įgyvendinimas. Rezultatų pateikimo metai“, 2006 12 12, COM(2006)816.[3] Komisijos komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas ES“, 2006 10 12, COM (2006) 574 galutinis ir 2006 m. Europos Komisijos Ekonomikos ir finansų reikalų generalinio direktorato dokumentas „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas Europos Sąjungoje“, leidinys European Economy , Nr. 4/2006.[4] „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo sąlygos bei stabilumo ir konvergencijos programų formos ir turinio gairės“, kurias 2005 m. spalio 11 d. priėmė ECOFIN taryba.[5] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šioje tinklavietėjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Visų pirma nepateikti ciklo pokyčių (5 lentelė) ir įtaką potencialiojo BVP augimui darančių veiksnių (4 punktas) duomenys.


title: 2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Liuksemburgo nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Liuksemburgo stabilumo programos

text:
               29.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 247/72

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2014 m. liepos 8 d.
   dėl 2014 m. Liuksemburgo nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Liuksemburgo stabilumo programos
   2014/C 247/14
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, kurioje daugiausia dėmesio skiriama pagrindinėms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymais, priėmė Rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – Sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2); šios gairės kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2012 m. birželio 29 d. valstybių narių valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;

               (4)

               2013 m. liepos 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją (3) dėl 2013 m. Liuksemburgo nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl atnaujintos 2012–2016 m. Liuksemburgo stabilumo programos. 2013 m. lapkričio 15 d., vadovaudamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 473/2013 (4), Komisija pateikė nuomonę dėl Liuksemburgo 2014 m. biudžeto plano projekto;

               (5)

               2013 m. lapkričio 13 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2014 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2013 m. lapkričio 13 d. Komisija, remdamasi Reglamentu (ES) Nr. 1176/2011, priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nurodė, kad Liuksemburgas yra viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (6)

               2013 m. gruodžio 20 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, mažinti nedarbą, šalinti socialinius krizės padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (7)

               2014 m. kovo 5 d. Komisija paskelbė Liuksemburgui skirtos nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatus. Komisijai atlikus analizę galima daryti išvadą, kad Liuksemburge nėra susidaręs makroekonominis disbalansas, kaip jis suprantamas pagal makroekonominio disbalanso procedūrą. Visų pirma einamosios sąskaitos pertekliaus analizė rodo, kad jis atsirado ne dėl vangios vidaus paklausos, bet veikiau dėl ypatingo Liuksemburgo ekonomikos augimo modelio, kuris labai paremtas finansinėmis paslaugomis. Rizika šalies finansiniam stabilumui kyla dėl didžiulio šalyje veikiančio finansų sektoriaus, tačiau ji santykinai valdoma, nes sektorius yra diversifikuotas ir tuo pačiu metu specializuotas. Didelis privačiojo sektoriaus, ypač ne finansų bendrovių, įsiskolinimas iš esmės rodo, kad Liuksemburge įsisteigę daug daugiašalių įmonių, kurios įmonių grupės vidaus finansavimo veiklai vykdyti naudojasi filialais ar patronuojamosiomis įmonėmis Liuksemburge. Galiausiai dabartinė palanki viešųjų finansų padėtis labai priklausoma nuo to, kiek tvarus bus augimo modelis, kuris pagrįstas klestinčiu finansų sektoriumi, bet ilguoju laikotarpiu kelia didelę riziką tvarumui;

               (8)

               2014 m. balandžio 28 d. Liuksemburgas pateikė 2014 m. nacionalinę reformų programą, o 2014 m. balandžio 25 d. – 2014 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu;

               (9)

               2014 m. stabilumo programoje išdėstytos vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto strategijos tikslas – 2015 m. smarkiai nukrypus nuo vidutinės trukmės laikotarpio tikslo, prie jo grįžti 2016 m. Stabilumo programoje patvirtintas ankstesnis 0,5 % BVP pertekliaus vidutinės trukmės laikotarpio tikslas, kuris atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Numatoma, kad (perskaičiuotas) struktūrinis valdžios sektoriaus perteklius mažės nuo 1,4 % BVP 2013 m. iki 1,1 % 2014 m., kol 2015 m. susidarys 0,1 % BVP deficitas. Vėliau planuojama, kad struktūrinis perteklius palaipsniui didės. Todėl tikimasi, kad Liuksemburgas 2014 m. toliau laikysis vidutinės trukmės laikotarpio tikslo, tačiau 2015 m. nuo jo smarkiai nukryps. Pagal stabilumo programą valdžios sektoriaus išlaidų augimas, neatsižvelgiant į diskrecines pajamų priemones, 2015 m. viršytų pamatinį vidutinės trukmės laikotarpio potencialaus BVP augimo rodiklį. Apskritai programos tikslai iš dalies atitinka Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimus, o nuo jų bus nukrypta visų pirma 2015 m. Numatoma, kad skolos santykis, kuris 2013 m. sudarė 23,1 % BVP ir buvo gerokai mažesnis nei 60 % BVP pamatinė vertė, programos laikotarpiu toliau mažės. Nepriklausomos įstaigos (STATEC) parengtas makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra kiek optimistinis 2014 m. ir 2015 m. Vyriausybė numato 3,2 % BVP augimą tiek 2014 m., tiek 2015 m., o Komisijos tarnybų 2014 m. pavasario prognozėje – atitinkamai 2,6 % ir 2,7 %. Be to, valdžios institucijos dar ne visiškai detaliai nurodė priemones, kuriomis grindžiama 2015–2018 m. fiskalinė trajektorija. Komisijos prognozėje, kurioje neatsižvelgiama į neseniai paskelbtas priemones, numatoma, kad struktūrinis perteklius 2014 m. turėtų sumažėti iki 0,6 % BVP ir 2015 m. turėtų susidaryti 1,3 % BVP deficitas. Valdžios sektoriaus išlaidų augimas, neatsižvelgiant į diskrecines pajamų priemones, 2015 m., kai tikimasi didelio nuokrypio, turėtų viršyti pamatinį vidutinės trukmės laikotarpio potencialaus BVP augimo rodiklį. Remdamasi savo stabilumo programos vertinimu ir Komisijos prognoze pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97 Taryba mano, kad kyla rizika, susijusi su stabilumo programos tikslų, kurie tik iš dalies atitinka Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimus, pasiekimu, ypač nuo 2015 m.;

               (10)

               2013 m. liepos mėn. vyriausybė Parlamentui pateikė įstatymo dėl Tarybos direktyvos 2011/85/ES (5) ir Sutarties dėl stabilumo, koordinavimo ir valdymo nuostatų perkėlimo į nacionalinę teisę projektą. Buvo tikimasi, kad įstatymo projektas įsigalios 2014 m. sausio 1 d., tačiau liepos mėn. atsistatydinus vyriausybei jo priėmimas buvo atidėtas. Įstatymo projektu įteisinamas naujas Daugiametės finansinės programos įstatymas, taikomas tuo pačiu laikotarpiu kaip ir būsimos atnaujintos stabilumo programos laikotarpis. Daugiametės finansinės programos įstatymas būtų kasmet reguliariai atnaujinamas kartu su metiniu biudžetu. Jame būtų pateikti detalūs planai, kaip pasiekti vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslą valdžios sektoriaus lygmeniu. Įstatymo projektu Daugiametės finansinės programos įstatyme nustatomos daugiametės viršutinės ribos, kurios būtų taikomos tik centrinės valdžios sektoriui, tačiau nenurodoma, kokios būtų pasekmės tas ribas viršijus. Įstatymo projekte nenumatyta nacionalinė išlaidų taisyklė, kuria būtų vadovaujamasi nustatant daugiamečius išlaidų tikslus. Tačiau jame yra nuostatos dėl koregavimo plano siekiant laikytis vidutinės trukmės laikotarpio tikslo. 2014 m. kovo mėn. Parlamentui pateiktas patikslintas įstatymo projektas, kuriame, be kita ko, numatyta nepriklausomo fiskalinių taisyklių stebėjimo užduotį pavesti naujai įsteigtai institucijai – Conseil National des Finances Publiques;

               (11)

               be to, mokestinėms pajamoms, surenkamoms iš PVM, poveikio turės naujosios taisyklės dėl PVM pajamų, gautų iš elektroninės prekybos veiklos. Nuo 2015 m. tokios pajamos bus pervedamos iš šalies, kurioje yra tiekėjas, į kliento gyvenamosios vietos šalį. Vyriausybė paskelbė, kad PVM tarifai bus padidinti 2 procentiniais punktais, ir tai turėtų kompensuoti dalį prarastų pajamų. Tačiau atsižvelgiant į tai, kad plačiai taikomi sumažinti ir labai sumažinti tarifai, papildomų pajamų galima surinkti išplėtus standartinio tarifo taikymą ir taip daugiau kompensuoti minėtus nuostolius;

               (12)

               remiantis 2012 m. Komisijos visuomenės senėjimo ataskaitoje pateiktais skaičiais, bendrųjų viešųjų pensijų išlaidų BVP dalis Liuksemburge didės nuo 9,2 % BVP iki 18,6 % BVP 2060 m. Tai iš esmės lemia su visuomenės senėjimu susijusios išlaidos, visų pirma pensijoms. 2012 m. pensijų reformos aprėptis buvo ribota ir ja iš esmės nebuvo sprendžiama ilgalaikiam viešųjų finansų tvarumui kylančios rizikos problema. Trumpalaikis pensijų sistemos finansavimas šiuo metu yra garantuotas žemu senėjimo indeksu ir priklauso nuo santykinai jaunų pasienio darbuotojų mokamų įmokų. Manoma, kad ateityje ši tendencija taps priešinga ir pensijų išlaidos, taip pat ilgalaikės priežiūros išlaidos veikiausiai smarkiai išaugs. Siekiant užtikrinti pensijų sistemos gyvybingumą, be įtvirtinto nuosaikesnio pensijų pritaikymo prie gyvenimo lygio, po 2020 m. būtų būtina iš esmės padidinti įmokų dydį. Dėl to smarkiai padidėtų našta darbo jėgai, kuri ateityje tektų aktyviems gyventojams, ir galiausiai būtų prarastas sąnaudų konkurencingumas. Atsižvelgiant į dabartinę aukštą pajamų pakeitimo normą, būtų galima imtis tam tikrų priemonių, kad būtų užtikrintas teisingesnis naštos paskirstymas skirtingoms kartoms. Įvedus viršutinę pensijų koregavimo ribą, grindžiamą realaus darbo užmokesčio didėjimu, išaugtų pensijų rezervai. Be to, didinant faktinį pensinį amžių, kuris šiuo metu yra 59 metai, jį derinant su tikėtinos gyvenimo trukmės pokyčiais, būtų lengviau užtikrinti ilgalaikį pensijų sistemos tvarumą. Taip pat turėtų būti apribotos ankstyvo išėjimo į pensiją galimybės. Pensijų reformoje numatytomis finansinėmis paskatomis tęsti darbinę veiklą galima prisidėti prie pensijų sistemos tvarumo, tačiau reikėtų stiprinti profesinį mokymą ir mokymąsi visą gyvenimą ir taip dar padidinti vyresnio amžiaus darbuotojų galimybes įsidarbinti. Liuksemburgui reikia apriboti ilgalaikės priežiūros poreikį ateityje ir susijusias išlaidas, siekiant užtikrinti jos tvarumą. Ilgalaikės priežiūros paslaugų išlaidų veiksmingumą taip pat būtų galima padidinti pagerinus sveikatos priežiūros ir socialinės rūpybos koordinavimą, pagerinus paslaugų teikimą ir geriau remiant šeimų centrus;

               (13)

               didelį Liuksemburgo einamosios sąskaitos perteklių lemia finansinės paslaugos ir jis užmaskuoja nuolatinį ir vis didėjantį prekių prekybos balanso deficitą, atsirandantį dėl lėto eksporto augimo. Nors ši tendencija rodo didėjančią paslaugų sektoriaus reikšmę ekonomikoje, ji taip pat kyla dėl labiau struktūrinio pobūdžio sąnaudų konkurencingumo praradimo. Pastaruoju metu stabiliai didėjusios vieneto darbo sąnaudos pakenkė Liuksemburgo pramonės sektorių konkurencingumui. 2012 m. vyriausybės priimtas darbo užmokesčio indeksavimo mechanizmo moduliavimas bus baigtas iki 2014 m. pabaigos. Nors galima nagrinėti įvairias galimybes, svarbu, kad vykdant darbo užmokesčio indeksavimo sistemos reformą darbo užmokestis būtų glaudžiau susietas su našumu ir taip būtų galima užtikrinti sektorių diferenciaciją. Didelė priklausomybė nuo finansų sektoriaus kelia struktūrinę riziką ekonomikai. Todėl Liuksemburgui reikia skirti daug dėmesio labai specializuotų įmonių plėtrai – tai inovacijomis grindžiamo ekonomikos augimo pagrindas. Nors nuo 2000 m. keturgubai padidėjęs viešojo sektoriaus MTTP intensyvumas rodo ryžtą kurti viešuosius mokslinių tyrimų pajėgumus, Liuksemburgas savo 2,3–2,6 % BVP MTTP intensyvumo tikslo iki 2020 m. nepasieks dėl smarkiai sumažėjusio verslo MTTP intensyvumo (nuo 1,53 % BVP 2000 m. iki 1 % 2012 m.). Šalis turi toliau gerinti viešųjų mokslinių tyrimų įstaigų ir įmonių bendradarbiavimo rodiklius. Turėtų būti tęsiama 2013 m. pradėta reforma, kuria siekiama stiprinti inovacijų grupes;

               (14)

               nors priimta įvairių priemonių, jaunimo nedarbas vis dar didelis ir 2013 m. siekė 17,4 % aktyvių gyventojų, nors tai yra mažesnis rodiklis nei 18 % 2012 m. Jis smarkiai priklauso nuo išsilavinimo lygio ir yra mažesnis tarp aukštesnio išsilavinimo lygio asmenų. Liuksemburgo švietimo sistemoje kyla keletas specifinių uždavinių, pavyzdžiui, susijusių su daugiakalbyste ir specialiais įgūdžiais, kurių reikia labai specializuotai darbo rinkai, kurios didelę dalį užima finansų sektorius. 2012 m. EBPO parengtas moksleivių įgūdžių tyrimas patvirtina, kad reikia papildomų priemonių siekiant pagerinti nuo 2006 m. stebimus santykinai prastus rezultatus, susijusius su jaunimo pagrindiniais įgūdžiais. Šiuo požiūriu turėtų būti vykdomos pradinių ir vidurinių mokyklų reformos. Be to, turėtų būti dar labiau didinama profesinio rengimo ir mokymo kokybė bei patrauklumas, kad darbo rinkai būtų teikiama kvalifikuota darbo jėga, kurią visų pirma sudarytų ir migrantų kilmės asmenys. Mokesčių ir išmokų sistemos modelis lemia labai didelį darbo rinkos spąstų rodiklį, vieną iš didžiausių Sąjungoje, visose darbo užmokesčio dydžio ir šeimos sudėties grupėse. Be to, nepaisant pastarojo meto reformų, aktyvumo skatinimo politika tebėra silpna, o dalyvauti aktyvios darbo rinkos politikoje neprivaloma jokiu asmens nedarbo etapu;

               (15)

               Liuksemburgas įsipareigojo iki 2020 m. 20 % sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimą sektoriuose, kuriems netaikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema, tačiau manoma, kad šio tikslo nepasieks 23 procentiniais punktais. Be to, manoma, kad 2013 m. teršalų bus išmetama 1 % daugiau nei Sprendime dėl pastangų pasidalijimo 2013 m. nustatytas tikslas. Maždaug 70 % transporto išmetalų kiekio siejama su degalų eksportu, kurį, be kita ko, lemia labai maži degalų akcizai. Tai, kad 2013 m. gegužės mėn. priimtame Nacionaliniame klimato politikos plane degalų eksportas buvo pripažintas vienu iš pagrindinių uždavinių, yra žingsnis į priekį. Tačiau norint išspręsti šį uždavinį reikia konkretesnių ilgalaikių priemonių. 2012 m. aplinkosaugos mokesčiai sudarė 2,4 % BVP, o 2004 m. – 3,1 %. Šį sumažėjimą visų pirma lėmė mažesnės energijos mokesčių pajamos dėl energijos mokesčių indeksavimo nebuvimo. Transporto, neįskaitant degalų, mokesčiai 2012 m. sudarė 0,2 % BVP. Nepaisant lengvatinio dyzelino apmokestinimo, transporto priemonėms naudojamo kuro mokesčių dalis yra didelė ir sudaro 2,2 % BVP, daugiausiai dėl tarpvalstybinio degalų įsigijimo. Kadangi aplinkosaugos mokesčiai sudaro mažesnę nei vidutinė bendrų mokestinių pajamų dalį, aplinkosaugos mokesčių struktūrą būtų galima pagerinti, visų pirmą didinant transporto priemonėms naudojamų energijos produktų mokesčius;

               (16)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Liuksemburgo ekonominės politikos analizę. Ji įvertino nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Liuksemburgo politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–5 rekomendacijose;

               (17)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą ir savo nuomonę (6) pateikė, visų pirma, toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (18)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Šiuo pagrindu Taryba pateikė konkrečias rekomendacijas, skirtas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (7). Liuksemburgas, kaip šalis, kurios valiuta yra euro, taip pat turėtų užtikrinti, kad tos rekomendacijos būtų visiškai ir laiku įgyvendintos,

         REKOMENDUOJA Liuksemburgui 2014–2015 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               2014 m. išlaikyti patikimą fiskalinę būklę; 2015 m. labai sustiprinti biudžeto strategiją, kad būtų pasiektas vidutinės trukmės laikotarpio tikslas ir vėliau būtų jo laikomasi, siekiant išsaugoti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą, visų pirma atsižvelgiant į numanomus su visuomenės senėjimu susijusius įsipareigojimus. Stiprinti fiskalinį valdymą ir tuo tikslu paspartinti vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemos, taikomos valdžios sektoriui ir nustatančios daugiametes viršutines išlaidų ribas, sukūrimą, taip pat įdiegti nepriklausomą fiskalinių taisyklių stebėseną. Toliau plėsti mokesčių bazę, visų pirma vartojimo.

               2.

               Siekiant užtikrinti fiskalinį tvarumą, apriboti su visuomenės senėjimu susijusias išlaidas padidinant ilgalaikės priežiūros išlaidų veiksmingumą, vykdyti pensijų reformą siekiant padidinti faktinį pensinį amžių, be kita ko, apribojant ankstyvo išėjimo į pensiją galimybes ir suderinant pensinį amžių ar pensijų išmokas su tikėtinos gyvenimo trukmės kitimu. Intensyvinti pastangas, kad būtų padidintas vyresnio amžiaus darbuotojų dalyvavimo darbo rinkoje lygis, ir tuo tikslu, be kita ko, gerinti jų galimybes įsidarbinti jiems suteikiant mokymosi visą gyvenimą galimybių.

               3.

               Paspartinti struktūrinių priemonių priėmimą, konsultuojantis su socialiniais partneriais ir atsižvelgiant į nacionalinę praktiką, vykdyti darbo užmokesčio nustatymo sistemos, taip pat darbo užmokesčio indeksavimo reformą siekiant pagerinti darbo užmokesčio reagavimą į našumo pokyčius, visų pirma sektorių lygmeniu. Diversifikuoti ekonomikos struktūrą, be kita ko, skatinant privačiojo sektoriaus investicijas į mokslinius tyrimus ir toliau plėtojant viešųjų mokslinių tyrimų įstaigų ir įmonių bendradarbiavimą.

               4.

               Dėti pastangas, kad būtų sumažintas jaunų darbo ieškančių žemos kvalifikacijos asmenų, įskaitant migrantų kilmės asmenis, nedarbas: vykdyti nuoseklią strategiją, be kita ko, labiau pagerinti aktyvios darbo rinkos politikos modelį ir stebėseną, spręsti gebėjimų paklausos ir pasiūlos neatitikties problemą ir mažinti finansines paskatas nedirbti. Šiuo tikslu paspartinti bendrojo švietimo bei profesinio rengimo ir mokymo reformos vykdymą, kad jaunimo įgūdžiai geriau atitiktų darbo rinkos paklausą.

               5.

               Parengti išsamią sistemą ir imtis konkrečių priemonių, kad būtų pasiektas šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo sektoriuose, kuriems netaikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema, sumažinimo 2020 m. tikslas, visų pirma taikyti transporto priemonėms naudojamų energijos produktų apmokestinimo priemones.

      Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 8 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. C. PADOAN

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  Toliau taikomos 2014 m. pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (3)  OL C 217, 2013 7 30, p. 55.

      (4)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 473/2013 dėl euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų stebėsenos bei vertinimo ir perviršinio deficito padėties ištaisymo užtikrinimo bendrųjų nuostatų (OL L 140, 2013 5 27, p. 11).

      (5)  2011 m. lapkričio 8 d. Tarybos direktyva 2011/85/ES dėl reikalavimų valstybių narių biudžeto sistemoms (OL L 306, 2011 11 23, p. 41).

      (6)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.

      (7)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 141.


title: 2014/710/ES: 2014 m. spalio 9 d. Komisijos rekomendacija dėl elektroninių ryšių sektoriaus atitinkamų produktų ir paslaugų rinkų, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos  Tekstas svarbus EEE

text:
               11.10.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 295/79

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2014 m. spalio 9 d.
   dėl elektroninių ryšių sektoriaus atitinkamų produktų ir paslaugų rinkų, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos
   (Tekstas svarbus EEE)

      (2014/710/ES)

   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų direktyva) (1), ypač į jos 15 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos elektroninių ryšių reguliuotojų institucijos ir Ryšių komiteto nuomones,
   kadangi:

               (1)

               Direktyvoje 2002/21/EB nustatomi elektroninių ryšių sektoriaus teisiniai pagrindai, kuriais siekiama, inter alia, reaguoti į konvergencijos tendencijas, į jos taikymo sritį įtraukiant visus elektroninių ryšių tinklus ir paslaugas. Pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/140/EB (2) reguliavimo sistemos tikslas yra, inter alia, atsižvelgiant į konkurencijos plėtrą rinkose, laipsniškai mažinti šiam sektoriui taikomą ex ante reguliavimą, kad elektroniniai ryšiai galiausiai būtų reglamentuojami tik konkurencijos teisės nuostatomis;

               (2)

               atsižvelgiant į šį tikslą, šios rekomendacijos paskirtis – nustatyti tas produktų ir paslaugų rinkas, kuriose ex ante reguliavimas gali būti pateisinamas pagal Direktyvos 2002/21/EB 15 straipsnio 1 dalį. Visų ex ante reguliavimo veiksmų tikslas – pasitarnauti galutiniams naudotojams, užtikrinant, kad mažmeninės rinkos ilgą laiką būtų veiksmingai konkurencingos. Nacionalinės reguliavimo institucijos, tikėtina, palaipsniui galės nustatyti, kad mažmeninės rinkos yra konkurencingos ir be didmeninių rinkų reguliavimo, ypač dėl numatomos pažangos inovacijų ir konkurencijos srityje;

               (3)

               atitinkamų rinkų apibrėžtys ilgainiui gali pasikeisti, nes gali patobulėti produktų ir paslaugų savybės ir pasikeisti paklausos ir pasiūlos pakeičiamumo galimybės. Komisijos rekomendacija 2007/879/EB (3) galioja daugiau kaip šešerius metus, todėl dabar ją reikėtų peržiūrėti atsižvelgiant į rinkos raidą.Taigi šia rekomendacija pakeičiama Rekomendacija 2007/879/EB ir pateikiamos būsimų rinkos peržiūrų gairės nacionalinėms reguliavimo institucijoms;

               (4)

               Direktyvos 2002/21/EB 15 straipsnio 1 dalyje reikalaujama, kad Komisija nustatytų elektroninių ryšių sektoriaus rinkas, kurių charakteristikos pagrįstai leidžia joms taikyti reguliavimo įpareigojimus pagal konkurencijos teisės principus. Todėl šioje rekomendacijoje elektroninių ryšių sektoriaus produktų rinkos apibrėžiamos vadovaujantis konkurencijos teisės principais;

               (5)

               pagal Direktyvos 2002/21/EB 15 straipsnio 3 dalį nacionalines aplinkybes atitinkančias atitinkamas rinkas, visų pirma atitinkamas geografines rinkas savo teritorijoje, pagal konkurencijos teisę ir kuo labiau atsižvelgdamos į šią rekomendaciją apibrėžia nacionalinės reguliavimo institucijos;

               (6)

               pagal Direktyvos 2002/21/EB 16 straipsnio 3 dalį ex ante reguliavimo įpareigojimai nustatomi tik tose rinkose, kurios nėra veiksmingai konkurencingos. Direktyvos 27 konstatuojamojoje dalyje paaiškinta, kad tai yra rinkos, kuriose veikia viena ar daugiau didelę įtaką rinkoje turinčių įmonių ir kuriose nacionalinių ir ES konkurencijos teisės taisomųjų priemonių nepakanka, kad būtų galima išspręsti nustatytą konkurencijos problemą. Be to, atliekant veiksmingos konkurencijos analizę, be kita ko, turėtų būti tiriama, ar rinka turi perspektyvų tapti konkurencinga, taigi, ar veiksmingos konkurencijos stygius yra ilgalaikis;

               (7)

               ir Komisija, ir nacionalinės reguliavimo institucijos, norėdamos nustatyti didmenines rinkas, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas, turėtų pradėti nuo susijusių mažmeninių rinkų analizės. Ši mažmeninių rinkų analizė atliekama atsižvelgiant į paklausos ir, jei tinkama, pasiūlos pakeičiamumo ateities perspektyvą per tam tikrą laikotarpį. Apibrėždamos atitinkamas rinkas pagal Direktyvos 2002/21/EB 15 straipsnio 3 dalį, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų nustatyti geografinę teritoriją, kurioje konkurencijos sąlygos yra panašios arba pakankamai vienodos ir kurią galima atskirti nuo gretimų teritorijų, kuriose svarbiausios konkurencijos sąlygos pastebimai skiriasi, ypač atsižvelgdamos į tai, ar potencialus didelę įtaką rinkoje turintis veiklos vykdytojas visoje tinklo teritorijoje veikia vienodomis ar pastebimai skirtingomis konkurencijos sąlygomis, todėl jo veikla kai kuriose teritorijose yra apribota, o kitose – ne;

               (8)

               reikėtų įvertinti, ar, atsižvelgiant į ateities perspektyvą, mažmeninės prekybos rinkos yra veiksmingai konkurencingos be reguliavimo, pagrįsto nustatyta didele įtaka rinkoje. Kita vertus, analizėje turėtų būti atsižvelgiama į kitokio pobūdžio reguliavimo, taikomo atitinkamai (-oms) mažmeninei (-ėms) ir susijusiai (-ioms) didmeninei (-ėms) rinkai (-oms), poveikį per atitinkamą laikotarpį;

               (9)

               atliekant rinkos analizę pagal Direktyvos 2002/21/EB 16 straipsnį, rinka turėtų būti vertinama atsižvelgiant į ateities perspektyvą, pradedant nuo esamų rinkos sąlygų. Atliekant analizę reikėtų įvertinti, ar rinka turi perspektyvų tapti konkurencinga ir ar konkurencijos stygius yra ilgalaikis, atsižvelgiant į tikėtiną arba numatomą rinkos raidą (4);

               (10)

               jeigu, atsižvelgiant į ateities perspektyvą, nagrinėjama mažmeninė rinka nėra veiksmingai konkurencinga be ex ante reguliavimo, reikėtų įvertinti susijusią (-ias) didmeninę (-es) rinką (-as), kuriai (-ioms) gali būti taikomas ex ante reguliavimas pagal Direktyvos 2002/21/EB 16 straipsnį. Analizuojant ribas ir įtaką susijusioje atitinkamoje (-se) didmeninėje (-se) rinkoje (-ose), kad būtų galima nustatyti, ar ji (jos) yra veiksmingai konkurencinga (-os), reikėtų atsižvelgti į tiesioginį ir netiesioginį konkurencinį spaudimą, nesvarbu, ar tas spaudimas atsiranda dėl elektroninių ryšių tinklų, elektroninių ryšių paslaugų ar kitų rūšių paslaugų ar prietaikų, kurios galutinių naudotojų atžvilgiu yra palyginamos (5). Kita vertus, jeigu, atsižvelgiant į ateities perspektyvą, mažmeninė rinka yra veiksmingai konkurencinga be ex ante didmeninio reguliavimo susijusioje (-iose) atitinkamoje (-se) rinkoje (-ose), nacionalinė reguliavimo institucija turėtų padaryti išvadą, kad didmeninio lygmens reguliavimas nebėra būtinas. Tokiu atveju susijusi (-ios) atitinkama (-os) didmeninė (-ės) rinka (-os) turėtų būti vertinama (-os) siekiant panaikinti ex ante reguliavimą. Jeigu didmeninės rinkos yra vertikaliai susijusios tiekimo grandinėje, pirmiausia reikėtų išanalizuoti tą didmeninę rinką, kuri yra pradinės grandies pradžioje nuo susijusios mažmeninės rinkos;

               (11)

               priede išvardytos didmeninės rinkos gali turėti tokių charakteristikų, dėl kurių ex ante reguliavimas gali būti pateisintas, nes jos atitinka toliau nurodytus tris suvestinius kriterijus, kurie taip pat buvo taikomi nustatant rinkas, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas, ankstesnėse rekomendacijos versijose. Pirmasis kriterijus – didelės ir pastovios patekimo į rinką kliūtys. Atliekant perspektyvinę analizę, kad būtų galima nustatyti atitinkamas rinkas, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas, dėl dinamiško elektroninių ryšių rinkos pobūdžio ir veikimo vis dėlto reikėtų atsižvelgti ir į galimybes per atitinkamą laikotarpį įveikti patekimo į rinką kliūtis. Antruoju kriterijumi sprendžiama, ar rinkos struktūroje per atitinkamą laikotarpį atsiras veiksminga konkurencija. Taikant šį kriterijų reikia išnagrinėti infrastruktūrinės ir kitos konkurencijos būklę, kuri lemia kliūtis patekti į rinką. Trečiasis kriterijus yra tai, kad taikant vien tik konkurencijos teisę nebūtų tinkamai išspręsta (-os) atitinkama (-os) rinkos nepakankamumo problema (-os). Pagrindiniai rodikliai, į kuriuos reikia atsižvelgti vertinant pirmąjį ir antrąjį kriterijus, yra panašūs į tuos, kurie nagrinėjami atliekant ateities rinkos analizę, norint sužinoti, ar rinkoje yra didelė įtaka. Visų pirma, patekimo į rinką kliūčių rodikliai be reguliavimo (įskaitant negrįžtamųjų sąnaudų dydį), rinkos struktūra, rinkos veikimas ir rinkos dinamika, įskaitant tokius rodiklius kaip rinkos dalys ir tendencijos, rinkos kainos ir tendencijos, taip pat konkuruojančių tinklų ar infrastruktūrų mastas ir aprėptis;

               (12)

               kalbant apie pirmąjį kriterijų, šioje rekomendacijoje svarbios dviejų rūšių patekimo į rinką kliūtys: struktūrinės kliūtys ir teisinės arba reguliavimo kliūtys. Struktūrinės patekimo į rinką kliūtys atsiranda dėl pradinių išlaidų ar paklausos sąlygų, kuriomis rinkos senbuviams ir naujiems rinkos dalyviams sukuriamos asimetriškos sąlygos, trukdančios arba neleidžiančios pastariesiems patekti į rinką. Pavyzdžiui, didelės struktūrinės kliūtys gali būti tada, kai rinkai būdingas absoliučių sąnaudų pranašumas, didelė masto ekonomija ir (arba) aprėpties ekonomija, pajėgumų apribojimas ir didelės negrįžtamosios sąnaudos. Panaši struktūrinė kliūtis gali atsirasti ir tada, kai paslaugai teikti būtina tinklo sudedamoji dalis, kurios techniškai negalima dubliuoti arba galima dubliuoti tik tokia kaina, kuri konkurentams yra nenaudinga;

               (13)

               teisinės arba reguliavimo kliūtys pagrįstos ne ekonominėmis sąlygomis, o atsiranda dėl teisės aktų, administracinių ar kitų priemonių, kurios turi tiesioginį poveikį patekimo į rinką sąlygoms ir (arba) veiklos vykdytojų padėčiai atitinkamoje rinkoje. Pavyzdžiui, teisinė arba reguliavimo kliūtis, trukdanti arba neleidžianti patekti į rinką, yra įmonių, turinčių prieigą prie atitinkamoms paslaugoms teikti reikalingo spektro, skaičiaus apribojimas. Kiti teisinių arba reguliavimo kliūčių pavyzdžiai – kainų kontrolė ar kitos su kainomis susijusios įmonėms taikomos priemonės, turinčios įtakos ne tik patekimui į rinką, bet ir įmonių padėčiai rinkoje. Teisinės arba reguliavimo kliūtys, kurios, tikėtina, bus pašalintos per atitinkamą laikotarpį, paprastai neturėtų būti laikomos patekimo į rinką kliūtimis, atitinkančiomis pirmąjį kriterijų;

               (14)

               patekimo į rinką kliūtys gali būti mažiau reikšmingos inovacijomis grindžiamose rinkose, kurioms būdinga nuolatinė technologinė pažanga. Tokiose rinkose konkurencinis spaudimas dažnai atsiranda dėl rinkoje dar nedalyvaujančių potencialių konkurentų diegiamų inovacijų grėsmės. Tokiose inovacijomis grindžiamose rinkose tarp įmonių, kurios esamoje „statiškoje“ rinkoje nebūtinai yra konkurentės, gali egzistuoti dinamiška ar ilgalaikė konkurencija. Šioje rekomendacijoje nustatomos rinkos, kuriose patekimo į rinką kliūtys per numatomą laikotarpį veikiausiai išliks. Vertinant, ar tikėtina, kad patekimo į rinką kliūtys išliks, jei nebus reguliavimo, būtina išnagrinėti, ar pramonėje dažnai ir sėkmingai buvo patenkama į rinką ir ar patekti į rinką buvo galima ir ateityje, tikėtina, bus galima pakankamai tiesiogiai ir užtikrintai, kad būtų apribota įtaka rinkoje. Patekimo į rinką kliūčių reikšmė priklausys, inter alia, nuo minimalaus veiksmingo produkcijos masto ir negrįžtamųjų sąnaudų;

               (15)

               net jei rinkoje yra didelių patekimo į ją kliūčių, kiti struktūriniai veiksniai toje rinkoje gali rodyti, kad rinka vis tiek turi tendenciją per atitinkamą laikotarpį tapti veiksmingai konkurencinga. Veiksmingos konkurencijos tendencija reiškia, kad per peržiūros laikotarpį veiksminga konkurencija rinkoje atsiras be ex ante reguliavimo arba kad ji atsiras po to laikotarpio, jeigu peržiūros laikotarpiu yra aiškių teigiamos dinamikos rinkoje įrodymų. Pavyzdžiui, rinkos dinamiką gali paskatinti technologinė plėtra arba produktų ir rinkų konvergencija, dėl kurios skirtingose produkto rinkose veikiantys veiklos vykdytojai gali pradėti daryti tarpusavio konkurencinį spaudimą. Taip gali būti ir rinkose, kuriose yra ribotas, bet pakankamas įmonių, turinčių skirtingą sąnaudų struktūrą, skaičius ir kainų atžvilgiu elastinga paklausa. Be to, rinkoje gali būti perteklinio pajėgumo, kuris paprastai leistų konkuruojančioms įmonėms labai greitai padidinti gamybą reaguojant į kainų padidėjimą. Tokiose rinkose ilgainiui gali pasikeisti rinkos dalys ir (arba) sumažėti kainos;

               (16)

               trečiuoju kriterijumi siekiama įvertinti taisomųjų priemonių, kurios gali būti nustatomos pagal konkurencijos teisę nustatytai (-oms) nuolatinei (-ėms) rinkos nepakankamumo problemai (-oms) spręsti, tinkamumą, visų pirma atsižvelgiant į tai, kad ex ante reguliavimo įpareigojimai gali veiksmingai užkirsti kelią konkurencijos teisės pažeidimams. Tikėtina, kad konkurencijos teisės intervencinių priemonių nepakaks, jei, pavyzdžiui, intervencinės priemonės, skirtos nuolatinei (-ėms) rinkos nepakankamumo problemai (-oms) ištaisyti, vykdymo reikalavimai bus dideli arba jei intervencinių priemonių reikės imtis dažnai ir (arba) skubiai. Taigi, ex ante reguliavimas turėtų būti laikomas tinkama konkurencijos teisę papildančia priemone, jeigu vien tik konkurencijos teisės nepakanka, kad būtų tinkamai išspręsta nustatyta (-os) nuolatinė (-ės) rinkos nepakankamumo problema (-os);

               (17)

               taikant šiuos tris suvestinius kriterijus turėtų būti apribotas elektroninių ryšių sektoriaus rinkų, kurioms gali būti nustatomi ex ante reguliavimo įpareigojimai, skaičius ir taip prisidedama prie vieno iš reguliavimo sistemos tikslų – plėtojantis konkurencijai rinkoje laipsniškai mažinti sektoriui taikomas ex ante taisykles. Jeigu netenkinamas vienas iš trijų kriterijų, rinka neturėtų būti nurodyta kaip rinka, kuriai gali būti taikomas ex ante reguliavimas;

               (18)

               didmeninėms rinkoms taikomas ex ante reguliavimas turėtų būti laikomas pakankamu norint išspręsti galimas konkurencijos problemas susijusioje (-iose) galutinės grandies rinkoje (-ose). Galutinės grandies rinkai ex ante reguliavimas turėtų būti taikomas tik tuo atveju, jeigu toje rinkoje vis dar yra didelės įtakos rinkoje atvejų, nepaisant ex ante reguliavimo susijusioje (-iose) didmeninėje (-ėse) galutinės grandies rinkoje (-ose). Atsižvelgiant į reguliavimo priemonėmis pasiektą pažangą konkurencijos srityje, šioje rekomendacijoje nurodomos tik atitinkamos didmeninės rinkos. Manoma, kad jas reguliuojant gali būti pašalintas veiksmingos konkurencijos trūkumas didmeninėse rinkose, dėl kurio atsiranda nustatytų rinkos nepakankamumo problemų susijusiose mažmeninėse rinkose. Jeigu nacionalinė reguliavimo institucija vis dėlto įrodytų, kad intervencinės priemonės didmeninėse rinkose nedavė naudos, ex ante reguliavimas gali būti taikomas atitinkamai mažmeninei rinkai, jeigu nacionalinė reguliavimo institucija nustatė, kad tenkinamas trijų kriterijų testas, nustatytas šioje rekomendacijoje;

               (19)

               priede išvardytos rinkos buvo nustatytos taikant minėtus tris suvestinius kriterijus. Nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų pradėti nuo prielaidos, kad šiose rinkose trys kriterijai yra tenkinami. Tačiau, jeigu nacionalinė reguliavimo institucija padaro išvadą, kad, netaikant reguliavimo didmeninėse rinkose, konkurencija apibrėžtoje (-ose) mažmeninėje (-ėse) rinkoje (-ose) būtų ilgalaikė, ji taip pat turėtų padaryti išvadą, kad ex ante reguliavimas didmeninėse rinkose nebereikalingas;

               (20)

               nacionalinė reguliavimo institucija, remdamasi konkrečiomis nacionalinėmis aplinkybėmis, gali vis dėlto manyti, kad tikslinga pačiai atlikti priede išvardytų rinkų trijų kriterijų testą. Nacionalinė reguliavimo institucija gali padaryti išvadą, kad nacionalinėmis aplinkybėmis rinka neatitinka trijų kriterijų testo. Jeigu rekomendacijoje nurodyta konkreti rinka netenkina trijų kriterijų testo, nacionalinė reguliavimo institucija neturėtų nustatyti reguliavimo įpareigojimų toje rinkoje;

               (21)

               nacionalinės reguliavimo institucijos gali nustatyti kitas rinkas, nei išvardyta šioje rekomendacijoje, ir taikyti joms trijų kriterijų testą. Visų pirma, jei nacionalinės reguliavimo institucijos, padariusios išvadą, kad mažmeninė rinka be ex ante reguliavimo nėra veiksmingai konkurencinga, ketina reguliuoti susijusią (-ias) didmeninę (-es) rinka (-as), ir ši (šios) rinka (-os) nėra nurodyta (-os) rekomendacijoje, jos visuomet turėtų atlikti trijų kriterijų testą. Tokiu atveju pirmiausia reikėtų išanalizuoti tą didmeninę rinką, kuri vertikalioje tiekimo grandinėje yra pradinės grandies pradžioje nuo susijusios mažmeninės rinkos. Nacionalinė reguliavimo institucija turėtų atlikti laipsnišką rinkų, esančių galutinėje grandyje nuo reguliuojamos pradinės grandies rinkos, analizę, kad nustatytų, ar tos rinkos bus veiksmingai konkurencingos, jeigu bus reguliuojama pradinės grandies rinka, kol prieis prie mažmeninės (-ių) rinkos (-ų);

               (22)

               nacionalinės reguliavimo institucijos taip pat turėtų taikyti trijų kriterijų testą toms rinkoms, kurios išvardytos Komisijos rekomendacijos 2003/311/EB (6) ir Rekomendacijos 2007/879/EB prieduose, tačiau kurių nėra šios rekomendacijos priede, jeigu tos rinkos šiuo metu yra reguliuojamos atsižvelgiant į nacionalines aplinkybes, kad įvertintų, ar remiantis tomis nacionalinėmis aplinkybėmis toms rinkoms vis dar gali būti taikomas ex ante reguliavimas;

               (23)

               pagal Direktyvą 2002/21/EB besiformuojančioms rinkoms neturėtų būti nustatomi netinkami ex ante reguliavimo įpareigojimai, net jeigu jose yra pradininko pranašumo atvejų. Laikoma, kad besiformuojančios rinkos yra susijusios su naujais produktais ar paslaugomis, todėl labai sudėtinga nuspėti paklausos sąlygas ar patekimo į rinką ir pasiūlos sąlygas, todėl sunku taikyti trijų kriterijų testą. Netinkami ex ante reguliavimo įpareigojimai besiformuojančioms rinkoms netaikomi siekiant skatinti inovacijas, kaip reikalaujama Direktyvos 2002/21/EB 8 straipsnyje; kartu reikėtų neleisti pirmaujančiai įmonei išstumti konkurentų iš tokių rinkų arba sukurti kliūtis į jas patekti, kaip nurodyta Komisijos gairėse dėl rinkos analizės ir didelės įtakos rinkoje vertinimo pagal Bendrijos elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų reguliavimo sistemą (7). Papildomi esamos tinklo infrastruktūros atnaujinimai retai sudaro sąlygas naujai rinkai ar besiformuojančiai rinkai. Kad būtų galima padaryti išvadą, kad produktas nėra esamos rinkos dalis, produkto pakeičiamumo stygius turi būti nustatytas ir paklausos, ir pasiūlos atžvilgiu. Naujų mažmeninių paslaugų atsiradimas gali lemti naujos išvestinės didmeninės rinkos susiformavimą, jeigu tokios mažmeninės paslaugos negalėtų būti teikiamos naudojantis esamais didmeniniais produktais;

               (24)

               nacionalinės reguliavimo institucijos sudaro galimybę Komisijai, Europos elektroninių ryšių reguliuotojų institucijai ir kitoms nacionalinėms reguliavimo institucijoms susipažinti su trijų kriterijų testo, kuris atliktas pagal šią rekomendaciją ir kuriam taikoma Direktyvos 2002/21/EB 7 straipsnio 3 dalis, rezultatais. Nepranešus apie priemonės, kuri turi poveikio valstybių narių tarpusavio prekybai, projektą, kaip nurodyta Direktyvos 2002/21/EB 38 konstatuojamojoje dalyje, atitinkamos valstybės narės atžvilgiu gali būti pradėta pažeidimo procedūra;

               (25)

               į rekomendacijos priede išvardytas rinkas neįtrauktos dvi rinkos, kurios buvo įtrauktos į Rekomendaciją 2007/879/EB (1 ir 2 rinkos), nes jos netenkina trijų kriterijų testo. Kadangi tikėtinos ar numatomos rinkos raidos (kuria grindžiama Sąjungos lygmens išvada) tempas valstybėse narėse gali skirtis, nacionalinė reguliavimo institucija, remdamasi konkrečiomis nacionalinėmis aplinkybėmis, gali nustatyti, kad Rekomendacijoje 2007/879/EB nurodyta 1-oji rinka ir kitos su Rekomendacijoje 2007/879/EB nurodyta 2-ąja rinka susijusios rinkos, atsižvelgiant į ateities perspektyvą, dar nėra veiksmingai konkurencingos be tinkamų ir proporcingų taisomųjų priemonių didmeninėje rinkoje. Taigi, nacionalinės reguliavimo institucijos gali pagrįsti tolesnius ex ante reguliavimo veiksmus didmeninėse rinkose, su sąlyga, kad nacionalinėmis aplinkybėmis vėlesniu peržiūros laikotarpiu bus tenkinamas trijų kriterijų testas. Rekomendacijoje 2007/879/EB nurodytose likusiose rinkose ex ante reguliavimas tebėra pagrįstas, tačiau Rekomendacijoje 2007/879/EB nurodytų 4, 5 ir 6 rinkų ribos yra apibrėžtos iš naujo. Nacionalinės reguliavimo institucijos, apibrėždamos šias rinkas, atsižvelgia į nacionalines aplinkybes,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Nacionalinės reguliavimo institucijos, apibrėždamos nacionalines aplinkybes atitinkančias atitinkamas rinkas pagal Direktyvos 2002/21/EB 15 straipsnio 3 dalį, turėtų išanalizuoti priede nurodytas produktų ir paslaugų rinkas.

               2.

               Nustatydamos kitas, nei nurodyta priede, rinkas, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų įrodyti (ir Komisija tai patikrins), kad tenkinami visi šie trys kriterijai:

                           a)

                           egzistuoja didelių ir ilgalaikių struktūrinių, teisinių ar reguliavimo kliūčių patekti į rinką;

                           b)

                           rinkos struktūra yra tokia, kad joje per atitinkamą laikotarpį neatsiras veiksminga konkurencija, atsižvelgiant į infrastruktūrinės ir kitos konkurencijos būklę, kuri lemia kliūtis patekti į rinką;

                           c)

                           vien konkurencijos teisės nepakanka, kad būtų tinkamai išspręsta nustatyta (-os) rinkos nepakankamumo problema (-os).

               3.

               Jeigu laikoma, kad, atsižvelgiant į konkrečias nacionalines aplinkybes, kuriai nors priede nurodytai rinkai negali būti taikomas ex ante reguliavimas, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų įrodyti (ir Komisija tai patikrins), kad iš trijų 2 punkte nurodytų kriterijų netenkinamas bent vienas kriterijus.

               4.

               Nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų atsižvelgti į visą susijusį konkurencinį spaudimą, nesvarbu, ar tas spaudimas atsiranda dėl elektroninių ryšių tinklų, elektroninių ryšių paslaugų ar kitų rūšių paslaugų ar prietaikų, kurios galutinių naudotojų atžvilgiu yra palyginamos.

               5.

               Šia rekomendacija nedaroma poveikio rinkų apibrėžtims, rinkos analizių rezultatams ir reguliavimo įpareigojimams, kuriuos nustatė nacionalinės reguliavimo institucijos pagal Direktyvos 2002/21/EB 15 straipsnio 3 dalį ir 16 straipsnį iki šios rekomendacijos priėmimo dienos.

               6.

               Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2014 m. spalio 9 d.

            Komisijos vardu

         Neelie KROES

            Pirmininko pavaduotoja

      (1)  OL L 108, 2002 4 24, p. 33.

      (2)  2009 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/140/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos, Direktyvą 2002/19/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir susijusių priemonių sujungimo ir prieigos prie jų ir Direktyvą 2002/20/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų leidimo (OL L 337, 2009 12 18, p. 37).

      (3)  2007 m. gruodžio 17 d. Komisijos rekomendacija 2007/879/EB dėl elektroninių ryšių sektoriaus atitinkamų produktų ir paslaugų rinkų, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (OL L 344, 2007 12 28, p. 65).

      (4)  Komisijos gairių dėl rinkos analizės ir didelės įtakos rinkoje vertinimo pagal Bendrijos elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų reguliavimo sistemą (2002/C 165/03) 20 punktas.

      (5)  Pavyzdžiui, OTT technologija teikiamos paslaugos. Nors šiandien šios paslaugos negali būti laikomos tiesioginiais elektroninių ryšių paslaugų teikėjų teikiamų paslaugų pakaitalais, tikėtina, kad per ateinančius metus dėl technologijų raidos šios paslaugos bus nuosekliai plėtojamos.

      (6)  2003 m. vasario 11 d. Komisijos rekomendacija 2003/311/EB dėl elektroninių ryšių sektoriaus atitinkamų produktų ir paslaugų rinkų, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (OL L 114, 2003 5 8, p. 45).

      (7)  Komisijos gairės (OL C 165, 2002 7 11, p. 6).

      PRIEDAS

                  1-oji rinka.

                  Didmeninis skambučių užbaigimas atskiruose viešuosiuose telefono ryšio tinkluose fiksuotoje vietoje.

                  2-oji rinka.

                  Didmeninis balso skambučių užbaigimas atskiruose mobiliojo ryšio tinkluose.

                  3-ioji rinka.

                              a)

                              didmeninė vietinė prieiga fiksuotoje vietoje;

                              b)

                              didmeninė centrinė prieiga fiksuotoje vietoje masinės rinkos produktams.

                  4-oji rinka.

                  Didmeninė aukštos kokybės prieiga fiksuotoje vietoje.


title: 2013 m. liepos 9 d. Tarybos rekomendacija dėl 2013 m. Danijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2013–2016 m. Danijos konvergencijos programos

text:
               30.7.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 217/18

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2013 m. liepos 9 d.
   dėl 2013 m. Danijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2013–2016 m. Danijos konvergencijos programos
   2013/C 217/05
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir kuri daugiausia dėmesio skiria toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. ji priėmė sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką;

               (3)

               2012 m. birželio 29 d. valstybių narių valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikia imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami visapusišką įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;

               (4)

               2012 m. liepos 10 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl Danijos 2012 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl 2012–2015 m. Danijos konvergencijos programos;

               (5)

               2012 m. lapkričio 28 d. Komisija patvirtino metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2013 m. ekonominės politikos koordinavimo Europos semestras. Be to, 2012 m. lapkričio 28 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nustatė, kad Danija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (6)

               vykdant Europos semestro veiklą, Europos Parlamentas buvo tinkamai įtrauktas remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1466/97 ir 2013 m. vasario 7 d. priėmė rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2013 m. metinėje augimo apžvalgoje bei rezoliuciją dėl dalyvavimo rengiant 2013 m. metinę augimo apžvalgą;

               (7)

               2013 m. kovo 14 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą, šalinti socialines krizės pasekmes ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (8)

               2013 m. balandžio 10 d. Komisija paskelbė Danijos nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatus. Komisijai atlikus analizę galima daryti išvadą, kad Danijoje susidarė makroekonominis disbalansas, nors jis nėra labai didelis;

               (9)

               2013 m. balandžio 30 d. Danija pateikė savo 2013 m. nacionalinę reformų programą ir savo 2013–2016 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (10)

               remdamasi konvergencijos programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje nurodytos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Scenarijus, kuriame 2013 m. numatytas 0,7 %, o 2014 m. – 1,6 % BVP augimas, iš esmės atitinka Komisijos tarnybų 2013 m. pavasario prognozę, kurioje numatytas 0,7 % ir 1,7 % BVP augimas. Konvergencijos programoje išdėstyta biudžeto strategija, kuria siekiama ne vėliau kaip 2013 m. panaikinti perviršinį deficitą ir įgyvendinti vidutinės trukmės laikotarpio tikslą – pasiekti, kad struktūrinis deficitas būtų ne didesnis kaip 0,5 % BVP, kaip numatyta pakto tiksluose. Konvergencijos programoje nustatytas tikslas pasiekti, kad valdžios sektoriaus deficitas 2013 m. būtų 1,7 % BVP, o 2014 m. – 1,8 %, – tai atitinka Komisijos pasiūlytą perviršinio deficito procedūros (toliau – PDP) terminą. Remiantis struktūrinio biudžeto balanso skaičiavimais, vidutinės metinės fiskalinės priemonės 2011–2013 m. laikotarpiu atitinka Tarybos rekomendaciją pagal perviršinio deficito procedūrą. Laikoma, kad konvergencijos programoje nurodytų grynųjų diskrecinių priemonių konsolidavimas iš esmės atitinka rekomendaciją pagal PDP. Numatoma, kad 2013 m. realiųjų valdžios sektoriaus išlaidų (įskaitant diskrecines pajamų priemones) augimas turėtų būti lygus nuliui, o 2014 m. – 0,4 %, ir atitikti Stabilumo ir augimo pakto išlaidų kriterijų ir vienais, ir kitais metais. Viešieji finansai apskritai yra patikimi ir šalis jau pasiekė savo vidutinės trukmės laikotarpio tikslą. Tačiau taip pat dėl senėjančios visuomenės ir plataus užmojo gerovės politikos Danijai labai svarbu išlaikyti patikimą ir tvarią fiskalinės politikos sistemą ir užtikrinti, kad deficitas neviršytų 3 % BVP Sutarties pamatinės vertės;

               (11)

               2012 m. Danija nusprendė vykdyti neįgalumo pensijų ir subsidijuojamų užimtumo programų (toliau – „flex-job“ sistema) reformas, kurios įsigaliojo 2013 m. sausio 1 d. Šios reformos – svarbios Danijos darbo jėgos pasiūlos didinimo priemonės. Tačiau dar reikia plėsti labiausiai atitolusių nuo aktyvaus profesinio gyvenimo asmenų, įskaitant migrantų kilmės asmenis, ilgalaikius bedarbius ir žemos kvalifikacijos darbuotojus, įsidarbinimo galimybes. Pripažįstant Vyriausybės plataus užmojo reformų darbotvarkę, svarbu užtikrinti, kad pagal garsųjį Danijos darbo rinkos lankstumo ir užimtumo garantijų pusiausvyros modelį ir toliau būtų skatinamas sklandus perėjimas nuo nedarbo prie užimtumo, tuo pačiu mažinant marginalizaciją ir socialinę atskirtį. Šiuo požiūriu svarbus vaidmuo tenka švietimui, mokymui ir gebėjimų tobulinimui;

               (12)

               Danija pagrįstai pirmenybę teikia švietimui. Vis dėlto reikalingos nuolatinės pastangos gerinant švietimo ir mokymo sistemų kokybę ir išlaidų efektyvumą, be kita ko, vykdant pradėtas reformas. Siūloma pradinio ir žemesniojo vidurinio mokslo sistemos reforma nukreipta teisinga kryptimi ir galima tikėtis, kad ji turės teigiamo poveikio mokyklų sistemos išlaidų efektyvumui ir švietimo kokybei, įskaitant moksleivių išsilavinimo lygį. Profesinio mokymo srityje 2012 m. Vyriausybė ėmėsi veiksmų jaunimo profesinio mokymo kokybei gerinti ir būtinai praktikai privačiame sektoriuje užtikrinti. Vyriausybė, savivaldybės, regionai ir socialiniai partneriai įsteigė komitetą, kurio užduotis – rasti būdą kaip nuolat užtikrinti būtiną praktiką ir gerinti profesinio mokymo sistemos kokybę. Suradusi ilgalaikį ir plataus užmojo sprendimą, kaip sumažinti praktikos vietų trūkumą ir didelį jaunimo profesinio mokymo sistemos mokyklos nebaigusių skaičių, Danija būtų išties geriau pasirengusi ateityje patenkinti gebėjimų poreikius darbo rinkoje ir gerinti darbo našumą;

               (13)

               Danijos ekonomika galėtų augti sparčiau pašalinus kliūtis konkurencijai vietos ir mažmeninių paslaugų sektoriuje, turint omenyje šio sektoriaus svarbą Danijos ekonomikai. 2012 m. Danijos Vyriausybė pateikė naują konkurencijos įstatymą, kuris yra svarbus žingsnis teisinga kryptimi. Peržiūrėjus jos konkurencijos teisės aktus įvesti veiksmingesni konkurencijos reguliavimo užtikrinimo mechanizmai; tai visiškai atitinka 2012 m. rekomendaciją. Tačiau siekiant užtikrinti priemonių, kurių imtasi stiprinant konkurencingumą ir rinkos veikimą sektorių ir viešųjų paslaugų srityse, veiksmingumą, galima nuveikti daugiau. Įvairios politikos iniciatyvos šioje srityje tik pradėtos įgyvendinti ir reikalingos nuolatinės pastangos veiksmingam jų įgyvendinimui užtikrinti;

               (14)

               pastaraisiais metais nacionaliniu ir ES lygmenimis buvo atlikta išsami namų ūkių įsiskolinimo analizė siekiant įvertinti finansų ir ekonomikos stabilumui kylančią grėsmę. Šiuo metu atrodo, kad rizika finansų stabilumui yra valdoma, tačiau būtina nuolatinė stebėsena. Danijos valdžios institucijos ėmėsi įvairių priemonių būsto paskolų sistemai stiprinti. Tarp jų – būsto paskolų rizikos laipsnio nustatymo schema ir kintamų palūkanų ir (arba) atidėto amortizavimo paskolų apribojimai. Būsto paskolas teikiančios įstaigos savo iniciatyva ėmėsi priemonių papildomo įkaito poreikiui sumažinti. Visos šios priemonės nukreiptos teisinga kryptimi, tačiau siekiant įsitikinti, kad jos turi norimą poveikį, bus reikalinga atidi stebėsena. Komisija išnagrinės reguliarias Danijos ataskaitas apie taikytų priemonių poveikį šiame kontekste. Laikui bėgant reikėtų peržiūrėti nekilnojamojo turto apmokestinimo sistemą Danijoje siekiant sumažinti jos iškraipymus ir sustiprinti anticiklinius požymius;

               (15)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Danijos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino nacionalinę reformų programą ir konvergencijos programą bei pateikė nuodugnią apžvalgą. Ji įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos pagal Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–3 rekomendacijose;

               (16)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo konvergencijos programą ir savo nuomonę (5) visų pirma pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (17)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnią apžvalgą ir šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir konvergencijos programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytoje 3 rekomendacijoje,

         REKOMENDUOJA Danijai 2013–2014 m. laikotarpiu imtis šių veiksmų:

               1.

               2013 m. įgyvendinti biudžeto strategiją, kaip numatyta, siekiant užtikrinti perviršinio deficito panaikinimą ne vėliau kaip 2013 m. Po to įgyvendinti 2014 m. ir vėlesnių metų biudžeto strategiją, siekiant užtikrinti tinkamas fiskalines priemones vidutinės trukmės laikotarpio tikslui išlaikyti.

               2.

               Imtis tolesnių veiksmų, kad būtų išplėstos darbo rinkos nuošalyje likusių asmenų, įskaitant migrantų kilmės asmenis, ilgalaikius bedarbius ir žemos kvalifikacijos darbuotojus, įsidarbinimo galimybės. Gerinti profesinio mokymo kokybę, kad sumažėtų mokslo nebaigusių asmenų skaičius, ir didinti praktikos vietų skaičių. Įgyvendinti pradinio ir žemesniojo vidurinio mokslo sistemos reformą, siekiant pakelti išsilavinimo lygį ir padidinti švietimo sistemos išlaidų efektyvumą.

               3.

               Toliau stengtis pašalinti konkurencijos kliūtis paslaugų sektoriuje, įskaitant mažmeninės prekybos ir statybos sektorius, ir didinti viešųjų paslaugų teikimo veiksmingumą.

      Priimta Briuselyje 2013 m. liepos 9 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos 2013 m. pagal 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos sprendimą 2013/208/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 118, 2013 4 30, p. 21).

      (4)  OL C 219, 2012 7 24, p. 21.

      (5)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


title: 2010 m. kovo 19 d. Komisijos rekomendacija dėl leidimo naudoti judriojo ryšio laivuose paslaugų (JRL paslaugos) sistemas (Tekstas svarbus EEE)

text:
               20.3.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 72/42

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2010 m. kovo 19 d.
   dėl leidimo naudoti judriojo ryšio laivuose paslaugų (JRL paslaugos) sistemas
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2010/167/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų direktyva) (1), ypač į jos 19 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Įgyvendinant Europos informacinės visuomenės strateginę pagrindų politiką i2010 skatinama atvira ir konkurencinga Europos Sąjungos skaitmeninė ekonomika, pabrėžiama, kad IRT – įtraukties ir gyvenimo kokybės gerinimo veiksnys ir kad prieiga prie informacijos ir ryšių išteklių naudinga visose kasdienio gyvenimo srityse.

               (2)

               Judriojo ryšio paslaugomis laivuose (toliau – JRL paslaugos) naudojamasi Europos Sąjungos teritorinėse jūrose ir tarptautiniuose vandenyse plaukiojančiuose krovininiuose ir keleiviniuose laivuose, ir šios paslaugos dažnai yra europinio arba tarpvalstybinio pobūdžio. Sistemomis, kuriomis naudojantis teikiamos JRL paslaugos (toliau – JRL sistemos), siekiama papildyti esamą judrųjį ryšį, kai veikla vykdoma tose Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijoje apibrėžtų ES valstybių narių teritorinių jūrų srityse, kurių neaprėpia sausumos judriojo ryšio tinklai.

               (3)

               JRL sistema (speciali JRL sistema) paprastai sudaryta iš vienos arba daugiau laive esančių bazinių stotelių (toliau – laivo BS); ja užtikrinama prieiga prie GSM kamieninio tinklo panaudojant tarpinę ryšio (pvz., palydovinio) liniją. Tokios sistemos laivo BS teikia tarptinklinį ryšį laivo keleivių ar įgulos GSM judriojo ryšio galiniams įrenginiams.

               (4)

               Šiuo metu komercinės JRL paslaugos teikiamos tik naudojant GSM standartą ir tik 880–915 MHz ir 1 710–1 785 MHz dažnių juostose aukštynkryptei linijai (galinis įrenginys siunčia, o bazinė stotis priima signalus) ir 925–960 MHz ir 1 805–1 880 MHz dažnių juostose žemynkryptei linijai (bazinė stotis siunčia, o galinis įrenginys priima signalus). Tačiau ateityje šios paslaugos gali būti teikiamos ir kitomis antžeminėmis viešojo judriojo ryšio sistemomis, veikiančiomis pagal kitus standartus ir kitose dažnių juostose.

               (5)

               Specialių JRL sistemų naudojimą reikėtų atskirti nuo sausumos judriojo elektroninio ryšio tinklų platesnės aprėpties teritorinėse jūrose tiek, kiek tai pagrįsta operatorių teise kurti ir valdyti sausumos judriojo ryšio tinklus.

               (6)

               Suderinus JRL paslaugų reguliavimą būtų galima palengvinti šių paslaugų teikimą visoje Europos Sąjungoje ir taip padėti siekti ES bendrosios rinkos tikslų. Tai taip pat padėtų užtikrinti, kad individualūs vartotojai ir verslo klientai galėtų naudotis nenutrūkstamu judriuoju ryšiu ir padidintų naujų jūroje teikiamų ryšio paslaugų galimybes.

               (7)

               Valstybės narės, išduodamos leidimus naudoti spektrą JRL paslaugoms teikti, privalo laikytis Direktyvos 2002/21/EB ir 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/20/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų leidimo (Leidimų direktyva) (2) reikalavimų. Pirmiausia pagal Direktyvos 2002/21/EB 9 straipsnio 1 ir 2 dalis valstybės narės savo teritorijoje turėtų užtikrinti veiksmingą elektroninių ryšių paslaugoms skirtų radijo dažnių valdymą ir, atsižvelgdamos į tai, kad radijo dažnius reikia naudoti efektyviai ir veiksmingai, turėtų stengtis suderinti radijo dažnių naudojimą visoje Europos Sąjungoje.

               (8)

               Remiantis Direktyva 2002/21/EB, valstybių narių nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų prisidėti prie vidaus rinkos plėtros, inter alia, Europos lygmeniu šalindamos likusias elektroninių ryšių tinklų, susijusių priemonių ir paslaugų, taip pat elektroninių ryšių paslaugų teikimo kliūtis ir skatindamos kurti ir plėtoti transeuropinius tinklus ir visos Europos paslaugų sąveiką bei ryšį tarp galutinių paslaugos gavėjų. Jos taip pat turėtų skatinti elektroninių ryšių tinklų, elektroninių ryšių paslaugų ir susijusių priemonių bei paslaugų teikimo konkurenciją, inter alia, ragindamos veiksmingai naudoti radijo dažnių ir numeracijos išteklius ir užtikrindamos veiksmingą tų išteklių valdymą.

               (9)

               Pagal Direktyvą 2002/20/EB, siekiant skatinti plėtoti naujas elektroninių ryšių paslaugas ir europinius ryšių tinklus ir paslaugas, taip pat paslaugų teikėjams ir vartotojams suteikti galimybę turėti naudos iš bendrosios rinkos masto ekonomijos, turėtų būti taikoma kuo mažiau sunkumų kelianti leidimų teikti elektroninių ryšių tinklus ir paslaugas sistema.

               (10)

               Pagal Direktyvos 2002/20/EB 3 straipsnio 2 dalį elektroninių ryšių tinklų ar elektroninių ryšių paslaugų teikimui gali būti taikomas tik bendrasis leidimas nepažeidžiant specifinių įpareigojimų, nurodytų 6 straipsnio 2 dalyje, ar naudojimo teisių, nurodytų 5 straipsnyje.

               (11)

               Pagal Direktyvos 2002/20/EB 5 straipsnio 1 dalį valstybės narės, kai galima, ypač kai žalingųjų trukdžių tikimybė menka, turėtų nereikalauti, kad būtų suteiktos individualios radijo dažnių naudojimo teisės, bet tokių radijo dažnių naudojimo sąlygas įtrauktų į bendrąjį leidimą.

               (12)

               Jei įvykdytos Komisijos sprendime 2010/166/ES (3) nustatytos techninės sąlygos, žalingųjų trukdžių dėl JRL veikimo pavojus būtų nežymus, todėl iš esmės valstybės narės turėtų suteikti bendruosius leidimus naudoti radijo spektrą JRL paslaugoms teikti.

               (13)

               Kai kuriose valstybėse narėse taikomos individualios spektro naudojimo JRL paslaugoms teikti teisės. Tokią leidimų tvarką reikėtų persvarstyti, atsižvelgiant ir į JRL paslaugų teikimo valstybių narių teritorinėse jūrose patirtį.

               (14)

               Pagal 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/114/EB, iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 87/372/EEB dėl dažnių juostų, kurios turi būti paliktos viešajam paneuropiniam koriniam skaitmeniniam antžeminiam judriajam ryšiui suderintai diegti Bendrijoje (4) 1 straipsnį valstybės narės turėtų išnagrinėti, ar dėl galiojančio 900 MHz dažnių juostos paskyrimo konkuruojantiems judriojo ryšio operatoriams jų teritorijoje galėtų būti iškreipta konkurencija susijusiose judriojo ryšio rinkose, ir imtis priemonių pagal Direktyvos 2002/20/EB 14 straipsnį. Prireikus valstybės narės turėtų apsvarstyti galimybę pasinaudoti proga pakeisti esamas sausumos judriojo ryšio tinklų operatoriams suteiktas išskirtines naudojimo teises, kad pagal jas atitinkamuose dažniuose būtų galima teikti JRL paslaugas.

               (15)

               Valstybės narės turėtų keistis informacija tarpusavyje ir pateikti ją Komisijai, siekdamos išspręsti problemas, susijusias su teikiant JRL paslaugas sukeliamais žalingaisiais trukdžiais. Jei Ryšių komitetas ir Radijo spektro komitetas galėtų palengvinti tokių klausimų sprendimą, Komisija turėtų informuoti šiuos komitetus.

               (16)

               Pagal 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų direktyva) (5) valstybės narės turėtų užtikrinti, kad galutiniams paslaugų gavėjams ir vartotojams būtų prieinama skaidri ir naujausia informacija apie taikomas viešai prieinamų telefono ryšio paslaugų kainas ir tarifus, taip pat įprastines prieigos ir naudojimo sąlygas. Direktyvoje valstybės narės taip pat raginamos užtikrinti, kad, užsisakydami paslaugas, kurias teikiant užtikrinamas sujungimas ir (arba) prieiga prie viešojo telefono ryšio tinklo, vartotojai turėtų teisę su įmone ar įmonėmis, teikiančiomis tokias paslaugas, sudaryti sutartį, kurioje, be kitų dalykų, būtų nurodyta informacija apie kainas, tarifus ir būdus, kaip galima gauti naujausią informaciją apie visus taikomus tarifus ir mokesčius už priežiūrą.

               (17)

               Teikiant JRL paslaugas neturėtų būti pažeidžiamos tarptautinės sutartys, susijusios su jūrų saugumu ir (arba) viešuoju saugumu.

               (18)

               Bendrosios leidimų naudoti spektrą JRL paslaugoms teikti išdavimo Europos Sąjungoje tvarkos reguliavimo ir techninė dalys turėtų būti peržiūrimos siekiant užtikrinti, kad jos ir toliau būtų pakankamos siekiant išvengti žalingųjų trukdžių, o jeigu šio tikslo pasiekti nepavyksta, turi būti apsvarstytos atitinkamos priemonės padėčiai ištaisyti.

               (19)

               Šioje rekomendacijoje numatytos priemonės atitinka Ryšių komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Šia rekomendacija siekiama suderinti nacionalines leidimų naudoti radijo spektrą judriojo ryšio laivuose paslaugoms (JRL paslaugos) valstybių narių teritorinėse jūrose teikti išdavimo sąlygas ir tvarką ir taip palengvinti tokių paslaugų diegimą visoje Europos Sąjungoje, išvengiant JRL paslaugų žalingųjų trukdžių sausumos judriojo elektroninio ryšio paslaugoms.
               Šioje rekomendacijoje nurodytos nacionalinės leidimų išdavimo sąlygos ir tvarka taikomos nepažeidžiant jūrų saugumo ir viešojo saugumo teisinių įpareigojimų ir JRL paslaugoms teikti naudojamus įrenginius reglamentuojančių valstybių narių teisės aktų, priimtų laikantis Europos Sąjungos teisės aktų, ypač 1999 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 1999/5/EB dėl radijo ryšio įrenginių ir telekomunikacijų galinių įrenginių bei abipusio jų atitikties pripažinimo (6) ir kitų taikomų ES ir tarptautinių dokumentų, susijusių su laivybos įranga.

               2.

               Judriojo ryšio paslaugos laivuose (JRL paslaugos) – Direktyvos 2002/21/EB 2 straipsnio c dalyje apibrėžtos elektroninių ryšių paslaugos, kurias teikia įmonė, kad sudarytų galimybę laive esantiems asmenims bendrauti GSM sistemos viešojo ryšio tinklais tiesiogiai nesijungiant prie sausumos judriojo ryšio tinklų.

               3.

               Ši rekomendacija taikoma išduodant leidimus naudoti radijo spektrą Sprendime 2010/166/ES nustatytose dažnių juostose JRL paslaugoms Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijoje apibrėžtose valstybių narių teritorinėse jūrose teikti. Šios rekomendacijos taikymo sritis neapima JRL paslaugų teikimo atviroje jūroje, laivų ir kosminių stočių palydovinio ryšio ir judriojo palydovinio ryšio paslaugų teikimo laive esantiems galutiniams paslaugų gavėjams.

               4.

               Ne vėliau kaip per dvylika mėnesių nuo šios rekomendacijos priėmimo valstybės narės turėtų imtis visų reikalingų veiksmų, kad galėtų leisti pagal Sprendimą 2010/166/ES suteiktose dažnių juostose arba šių dažnių juostų dalyse naudoti spektrą atitinkamai JRL paslaugoms savo teritorinėse jūrose tose valstybėse narėse registruotuose laivuose ir JRL paslaugoms savo teritorinėse jūrose teikti.

               5.

               Valstybės narės neturėtų leisti naudoti spektro JRL paslaugoms teikti, jei toks naudojimas neatitinka Sprendime 2010/166/ES nustatytų techninių sąlygų.

               6.

               Valstybės narės gali reikalauti, kad JRL sistemos veiktų tik konkrečiose dažnių juostose arba dažnių juostų dalyse, pagal Sprendimą 2010/166/ES suteiktose naudoti JRL sistemoms tų valstybių teritorinėse jūrose.

               7.

               Valstybės narės turėtų taikyti bendrąjį leidimą naudoti spektrą JRL paslaugoms teikti. Nepažeidžiant Direktyvos 2002/20/EB 5 straipsnio 1 dalies, kai taikomos individualios spektro naudojimo JRL paslaugoms teikti teisės, valstybės narės turėtų iš naujo įvertinti, ar reikia taikyti tokias individualias teises, siekdamos kuo anksčiau, bet ne vėliau kaip per trejus metus nuo šios rekomendacijos priėmimo, įtraukti su tokiomis teisėmis susijusias sąlygas į bendrojo leidimo išdavimo tvarką.

               8.

               Ne vėliau kaip po dvylikos mėnesių nuo šios rekomendacijos priėmimo valstybės narės neturėtų reikalauti papildomų leidimų naudoti spektrą, skirtą JRL paslaugoms jų teritorinėse jūrose teikti, jei atitinkamai JRL sistemai, taikydama savo leidimų išdavimo tvarką ir šią rekomendaciją, leidimą naudoti spektrą jau suteikė kita valstybė narė.

               9.

               Valstybės narės turėtų apsvarstyti galimybę nereikalauti papildomų leidimų naudoti spektrą JRL paslaugoms jų teritorinėse jūrose trečiosiose šalyse registruotuose laivuose teikti, jei leidimas naudoti spektrą JRL paslaugoms tokiuose laivuose teikti jau suteiktas atitinkamose šalyse taikant tas pačias sąlygas, kaip nustatytos Sprendime 2010/166/ES.

               10.

               Prireikus valstybės narės, kurios prieš priimant šią rekomendaciją suteikė JRL sistemoms skirtose dažnių juostose arba dažnių juostų dalyse išskirtines individualias naudojimo teises teikti sausumos judriojo elektroninio ryšio tinklus ir (arba) paslaugas, kurie teikiami ir šių valstybių narių teritorinėse jūrose, per pirmą tokių išskirtinių naudojimo teisių peržiūrą, pakeitimą, pratęsimą ar atnaujinimą pagal ES arba nacionalinius teisės aktus turėtų atitinkamai pakeisti tokias naudojimo teises ir taip suteikti galimybę naudoti JRL sistemas jų teritorinėse jūrose. Kol bus atlikta tokia pirma peržiūra, pakeitimas, pratęsimas ar atnaujinimas, šios valstybės narės turėtų skatinti teikti JRL paslaugas jų teritorinėse jūrose, remdamosi prekybos spektru, bendro spektro naudojimo ar kitais analogiškais susitarimais su sausumos judriojo ryšio operatoriais, kurie naudojasi atitinkamomis išskirtinėmis teisėmis.

               11.

               Valstybės narės turėtų aktyviai, konstruktyviai ir laikydamosi solidarumo principų bendradarbiauti, prireikus taikydamos esamas procedūras, kai reikia spręsti bet kokias problemas, susijusias su žalingaisiais trukdžiais, kurie, kaip manoma, sukeliami naudojant JRL sistemas.

               12.

               Apie žalinguosius trukdžius, kurie, kaip manoma, sukeliami naudojant kitos valstybės narės jurisdikcijai priklausančią JRL sistemą, valstybės narės turėtų nedelsdamos pranešti tai valstybei narei ir informuoti Komisiją. Prireikus Komisija apie minėtas problemas turėtų informuoti Ryšių komitetą ir Radijo spektro komitetą, kad būtų galima šias problemas išspręsti.

               13.

               Valstybės narės, kurių jurisdikcijai priklauso JRL sistemos, kurios, kaip įtariama, kelia žalinguosius trukdžius kitos valstybės narės teritorijoje teikiamoms paslaugoms, turėtų reaguoti į pranešimą ir nedelsdamos pašalinti tokius trukdžius.

               14.

               Valstybės narės turėtų imtis visų reikiamų priemonių siekdamos užtikrinti, kad vartotojai ir galutiniai paslaugų gavėjai būtų tinkamai informuojami apie naudojimosi JRL paslaugomis sąlygas.

               15.

               Valstybės narės turėtų prižiūrėti, kaip naudojamas spektras JRL paslaugoms teikti, ypač tikrinti, ar nesukeliami žalingieji trukdžiai ir nėra galimybės juos sukelti, ir pranešti savo išvadas Komisijai, kad prireikus šią rekomendaciją būtų galima laiku peržiūrėti.

      Priimta Briuselyje 2010 m. kovo 19 d.

            Komisijos vardu

         Neelie KROES

            Pirmininko pavaduotoja

      (1)  OL L 108, 2002 4 24, p. 33.

      (2)  OL L 108, 2002 4 24, p. 21.

      (3)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 38

      (4)  OL L 274, 2009 10 20, p. 25.

      (5)  OL L 108, 2002 4 24, p. 51.

      (6)  OL L 91, 1999 4 7, p. 10.