title: 2016 m. gruodžio 13 d. Europos Centrinio Banko rekomendacija dėl dividendų paskirstymo politikos (ECB/2016/44)

text:
               23.12.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 481/1

         EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
   2016 m. gruodžio 13 d.
   dėl dividendų paskirstymo politikos
   (ECB/2016/44)
   (2016/C 481/01)
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 127 straipsnio 6 dalį ir 132 straipsnį;
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 34 straipsnį,
   atsižvelgdama į 2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (1), ypač į jo 4 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į 2014 m. balandžio 16 d. Europos Centrinio Banko reglamentą (ES) Nr. 468/2014, kuriuo sukuriama Europos Centrinio Banko, nacionalinių kompetentingų institucijų ir nacionalinių paskirtųjų institucijų bendradarbiavimo Bendrame priežiūros mechanizme struktūra (BPM pagrindų reglamentas) (ECB/2014/17) (2),
   kadangi:
   kredito įstaigos turi ir toliau rengtis laiku ir visa apimtimi taikyti Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 575/2013 (3) ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2013/36/ES (4) sudėtingoje makroekonominėje ir finansinėje aplinkoje, kuri daro spaudimą kredito įstaigų pelningumui, vadinasi, ir jų gebėjimui didinti savo kapitalo pagrindus. Be to, nors reikia, kad kredito įstaigos finansuotų ekonomiką, konservatyvi paskirstymo politika yra tinkamo rizikos valdymo ir patikimos bankų sistemos dalis. Turėtų būti taikomas tas pats metodas, koks įtvirtintas Europos Centrinio Banko rekomendacijoje ECB/2015/49 (5),
   PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

      I.

               1.

               Kredito įstaigos turėtų nustatyti dividendų politiką, pagrįstą konservatyviomis ir riziką ribojančiomis prielaidomis, kad bet kokiu būdu paskirsčius dividendus, būtų tenkinami taikomi kapitalo reikalavimai bei priežiūrinio tikrinimo ir vertinimo proceso (PTVP) išvados.

                           a)

                           reikalaujama, kad kredito įstaigos visais atvejais atitiktų taikytinus minimalius kapitalo reikalavimus (1 ramsčio reikalavimus). Tai apima 4,5 % bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientą, 6 % 1 lygio kapitalo pakankamumo koeficientą ir 8 % bendro kapitalo pakankamumo koeficientą, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnyje;

                           b)

                           be to, reikalaujama, kad kredito įstaigos visais atvejais atitiktų kapitalo reikalavimus, kurie nustatomi pagal sprendimą, priimtą atlikus PTVP, taikant Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 16 straipsnio 2 dalies a punktą, ir kurie yra platesni nei 1 ramsčio reikalavimai (2 ramsčio reikalavimus);

                           c)

                           be to, reikalaujama, kad kredito įstaigos atitiktų jungtinio rezervo reikalavimą, nurodytą Direktyvos 2013/36/ES 128 straipsnio 6 dalyje;

                           d)

                           kredito įstaigos taip pat privalo atitikti pilną bendro (6) 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientą, 1 lygio kapitalo pakankamumo koeficientą ir bendro kapitalo pakankamumo koeficientą iki taikytinos galutinio termino dienos. Tai reiškia, kad po pereinamojo laikotarpio nuostatų šie minėti koeficientai ir jungtinio rezervo reikalavimas, nurodytas Direktyvos 2013/36/ES 128 straipsnio 6 dalyje, bus taikomi visa apimtimi. Pereinamojo laikotarpio nuostatos išdėstytos Direktyvos 2013/36/ES XI antraštinėje dalyje ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 dešimtoje dalyje.

                     Šiuos reikalavimus būtina įvykdyti tiek konsoliduotu lygiu, tiek ir atskirai, išskyrus individualius atvejus, kai prudencinių reikalavimų leista netaikyti, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 7 ir 10 straipsniuose.

               2.

               2017 m. kredito įstaigoms išmokant dividendus (7) už finansinius 2016 metus, ECB rekomenduoja:

                           a)

                           1 kategorija: kredito įstaigos: i) atitinkančios taikytinus kapitalo reikalavimus, kaip nurodyta 1 dalies a, b ir c punktuose, ir ii) 2016 m. gruodžio 31 d. jau pasiekusios savo pilnus kapitalo pakankamumo koeficientus, kaip nurodyta 1 dalies d punkte, turėtų dividendams paskirstyti savo grynąjį pelną konservatyviai, kad jos ir toliau atitiktų visus reikalavimus ir PTVP išvadas net ir pablogėjus ekonominėms ir finansinėms sąlygoms;

                           b)

                           2 kategorija: kredito įstaigos, 2016 m. gruodžio 31 d. atitinkančios 1 dalies a, b ir c punktuose nurodytus taikytinus kapitalo reikalavimus, tačiau 2016 m. gruodžio 31 d. nepasiekusios savo pilnų kapitalo pakankamumo koeficientų, kaip nurodyta 1 dalies d punkte, turėtų dividendams paskirstyti savo grynąjį pelną konservatyviai, kad jos ir toliau atitiktų visus reikalavimus ir PTVP išvadas net ir pablogėjus ekonominėms ir finansinėms sąlygoms. Be to, iš esmės jos turėtų išmokėti dividendus tik ta apimtimi, kiek būtų užtikrintas bent linijinis būdas (8) reikalaujamiems pilniems kapitalo pakankamumo reikalavimams, kaip nurodyta 1 dalies d punkte, ir PTVP išvadoms, atitikti;

                           c)

                           3 kategorija: Kredito įstaigos, neatitinkančios 1 dalies a arba b arba c punktuose nurodytų reikalavimų, iš esmės turėtų neišmokėti dividendų.

                     Kredito įstaigos, kurios neatitinka šios rekomendacijos reikalavimų, nes mano, kad jos pagal įstatymą privalo išmokėti dividendus, turėtų nedelsdamos kreiptis į savo jungtinę priežiūros grupę.
               Tikimasi, kad 2 dalies a, b ir c punktų 1, 2 ir 3 kategorijų kredito įstaigos taip pat laikysis 2 ramsčio rekomendacijų. Visoms kitoms sąlygoms esant tokioms pačioms, tikėtina, kad kapitalo poreikis (9), didžiąja dalimi išliks stabilus. Jei kredito įstaiga veikia arba ketina veikti pagal žemesnius nei 2 ramsčio rekomendacijų standartus, ji turėtų tuoj pat susisiekti su jungtine priežiūros grupe. ECB patikrins, kodėl kredito įstaigos kapitalo lygis nusmuko arba tikimasi, kad nusmuks, ir nuspręs dėl tinkamų ir proporcingų institucijai pritaikytų priemonių.

      II.

   Ši rekomendacija skirta svarbiems prižiūrimiems subjektams ir svarbioms prižiūrimoms grupėms, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 468/2014 (ECB/2014/17) 2 straipsnio 16 ir 22 dalyse.

      III.

   Ši rekomendacija taip pat skirta nacionalinėms kompetentingoms ir paskirtosioms institucijoms, kiek tai susiję su mažiau svarbiais priežiūros subjektais ir mažiau svarbiomis priežiūros grupėmis, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 468/2014 (ECB/2014/17) 2 straipsnio 7 ir 23 dalyse. Tikimasi, kad prireikus nacionalinės kompetentingos ir paskirtosios institucijos taikys šią rekomendaciją tokiems subjektams ir grupėms (10).

      Priimta Frankfurte prie Maino 2016 m. gruodžio 13 d.

            ECB Pirmininkas

         Mario DRAGHI

      (1)  OL L 287, 2013 10 29, p. 63.

      (2)  OL L 141, 2014 5 14, p. 1.

      (3)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 176, 2013 6 27, p. 1).

      (4)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB (OL L 176, 2013 6 27, p. 338).

      (5)  2015 m. gruodžio 17 d. Europos Centrinio Banko rekomendacija ECB/2015/49 dėl dividendų paskirstymo politikos (OL C 438, 2015 12 30, p. 1).

      (6)  Visi pilno lygio rezervai.

      (7)  Kredito įstaigos gali būti įvairių teisinių formų, pvz., vertybinių popierių biržoje listinguojamos bendrovės ir ne akcinės bendrovės, pvz., savitarpio fondai, kooperatyvai arba taupymo įstaigos. Terminas „dividendai“ šioje rekomendacijoje yra bet kokios rūšies pinigų išmokėjimas, kurį turi patvirtinti visuotinis akcininkų susirinkimas.

      (8)  Praktiškai tai reiškia, kad per ketverių metų laikotarpį, pradedant nuo 2014 m. gruodžio 31 d., kiekvienais metais kredito įstaigos turėtų nepaskirstyti ne mažiau kaip 25 % atotrūkio nuo pilno bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficiento, 1 lygio kapitalo pakankamumo koeficiento ir bendro kapitalo pakankamumo koeficiento, kaip nurodyta 1 dalies d punkte.

      (9)  Kapitalo poreikis yra sudarytas iš 1 ramsčio reikalavimų, 2 ramsčio reikalavimų, kapitalo apsaugos rezervo ir 2 ramsčio rekomendacijų. Nepaisant laipsniško pereinamojo laikotarpio dėl kapitalo apsaugos rezervo, kredito įstaigos taip pat turėtų tikėtis ateityje gauti teigiamas 2 ramsčio rekomendacijas.

      (10)  Jei ši rekomendacija taikoma mažiau svarbiems prižiūrimiems subjektams ir mažiau svarbioms prižiūrimoms grupėms, manantiems, kad jie neatitinka pateiktų reikalavimų, nes pagal įstatymą privalo išmokėti dividendus, jie turėtų nedelsdami kreiptis į savo nacionalinę kompetentingą instituciją.


title: 2015 m. liepos 14 d. Tarybos rekomendacija dėl 2015 m. Slovakijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Slovakijos stabilumo programos

text:
               18.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 272/10

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2015 m. liepos 14 d.
   dėl 2015 m. Slovakijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Slovakijos stabilumo programos
   (2015/C 272/03)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu. Strategija yra orientuota į tas svarbias sritis, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               remdamasi Komisijos pasiūlymais, 2015 m. liepos 14 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos bendrų gairių, o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2). Abejos gairės kartu sudaro integruotas gaires, ir į jas valstybių narių buvo paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2014 m. liepos 8 d. Taryba priėmė rekomendaciją (3) dėl 2014 m. Slovakijos nacionalinės reformų programos ir pateikė nuomonę dėl atnaujintos 2014 m. Slovakijos stabilumo programos. 2014 m. lapkričio 28 d., vadovaudamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 473/2013 (4), Komisija pateikė savo nuomonę dėl Slovakijos 2015 m. biudžeto plano projekto;

               (4)

               2014 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2015 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą pačią dieną Komisija, remdamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1176/2011 (5), priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Slovakija nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių bus rengiama nuodugni apžvalga;

               (5)

               2014 m. gruodžio 18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, pagal kuriuos reikia skatinti investuoti, intensyviau vykdyti struktūrines reformas ir vykdyti atsakingą augimui palankų fiskalinį konsolidavimą;

               (6)

               2015 m. vasario 26 d. Komisija paskelbė 2015 m. šalies ataskaitą dėl Slovakijos. Joje įvertinta Slovakijos pažanga įgyvendinant 2014 m. liepos 8 d. priimtas šaliai skirtas rekomendacijas;

               (7)

               2015 m. balandžio 29 d. Slovakija pateikė 2015 m. nacionalinę reformų programą ir 2015 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų tarpusavio sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (8)

               šiuo metu Slovakijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. 2015 m. stabilumo programoje Vyriausybė planuoja 2015 m. nominalų deficitą laipsniškai sumažinti iki 2,5 % BVP ir toliau jį mažinti iki 0,5 % BVP 2018 m. Pagal stabilumo programą vidutinio laikotarpio tikslas – užtikrinti 0,5 % BVP struktūrinį deficitą – turėtų būti pasiektas 2017 m. Manoma, kad valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP vos sumažės iki 53,4 % 2015 m. ir toliau mažės iki 50,3 % BVP 2018 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Tačiau priemonės, kurias taikant būtų pasiekti planuojami deficito tikslai po 2016 m., nėra pakankamai sukonkretintos. Remiantis Komisijos 2015 m. pavasario prognoze, grynasis išlaidų augimas nesieks kriterijaus nei 2015 m., nei 2016 m., todėl atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Remdamasi stabilumo programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2015 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad, kaip tikimasi, Slovakija laikysis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų;

               (9)

               2014 m. darbo rinkoje buvo matyti atsigavimo ženklų, tačiau nedarbo lygis išlieka didelis. Socialinės apsaugos sistemos nulemtos paskatos neieškoti darbo buvo mažinamos, be to, padaryta tam tikra pažanga mažinant jaunimo nedarbą, bet ilgalaikis nedarbas ir toliau yra vienas didžiausių iššūkių, o romų ir žemos kvalifikacijos darbuotojų užimtumas išlieka menkas. Nors imtasi tam tikrų pradinių veiksmų gerinant valstybinių užimtumo tarnybų darbą, jų galimybės teikti individualiems poreikiams pritaikytas paslaugas, ypač labiausiai nuo darbo rinkos nutolusiems gyventojams, yra ribotos. Moterų užimtumo lygis ir toliau nesiekia ES vidurkio, nes nepakanka geros kokybės prieinamų vaikų priežiūros paslaugų, o vaiko priežiūros atostogos yra gana ilgos;

               (10)

               mokymosi darbo vietoje srityje Slovakija padarė tam tikrą pažangą – priėmė profesinio rengimo ir mokymo įstatymą, įsigaliosiantį 2015 m. Tačiau nepakankama pažanga padaryta gerinant mokymo sąlygas, skatinant kurti labiau į profesinę karjerą orientuotas bakalauro programas ir didinant romų vaikų, lankančių ankstyvojo ugdymo įstaigas ir priežiūros centrus, dalį. Nesiimta jokių priemonių siekiant užtikrinti, kad daugiau romų mokytųsi profesinio mokymo ir aukštojo mokslo švietimo įstaigose. Tik nedidelė pažanga padaryta sprendžiant Slovakijos mokslinių tyrimų ir inovacijų sistemos spragų problemą – didžiausi poreikiai čia susiję su mokslo bazės kokybės ir aktualumo gerinimu bei akademinės bendruomenės, mokslinių tyrimų ir verslo atstovų bendradarbiavimo skatinimu;

               (11)

               nekokybiška Slovakijos verslo aplinka menkina šalies patrauklumą tiek užsienio, tiek vidaus investuotojams. Verslo aplinkai ypač kenkia tai, kad viešojo administravimo ir teisingumo sistemos yra nepakankamai veiksmingos ir nepakankamai kokybiškos. Valstybės tarnybai neigiamą poveikį daro didelė darbuotojų kaita ir neveiksmingas žmogiškųjų išteklių valdymas. Kol kas dedama per mažai pastangų kovoti su korupcija. Konkrečiau, nesiimta jokių veiksmų dėl poreikio stiprinti mokesčių administratorių analitinius ir audito gebėjimus. Viešiesiems pirkimams kliudo įsisenėję trūkumai, darantys neigiamą poveikį viešųjų išteklių paskirstymui;

               (12)

               nors dėl paskutinių apmokestinimo sistemos pokyčių viešieji finansai pagerėjo, su senėjančia visuomene susijusios išlaidos ateityje apsunkins šiuo metu santykinai patikimą Slovakijos skolos padėtį. Ilgalaikis viešųjų finansų tvarumas priklauso nuo Vyriausybės gebėjimo padidinti sveikatos priežiūros sektoriaus išlaidų efektyvumą. Bendras Slovakijos sveikatos priežiūros sistemos veiksmingumas yra menkas, be to, jos rezultatai prasti ir lyginant su kitomis ES šalimis. Siekdama šalinti nacionalinės sveikatos priežiūros sistemos trūkumus Vyriausybė patvirtino naują 2014–2020 m. sveikatos strategiją. Ši strategija įgyvendinama, bet dauguma priemonių dar neįsigaliojo. Be to, mokesčių surinkimas ir administravimas išlieka neveiksmingi;

               (13)

               dėl prastos investicijų grąžos pastaraisiais metais gali pablogėti Slovakijos ilgalaikio ekonomikos augimo perspektyvos. Ypač smarkiai privačių investicijų sumažėjo 2008–2013 m. laikotarpiu – dėl sumažėjusių tiesioginių užsienio investicijų (TUI) apie 90 % bendro investicijų sumažėjimo lėmė ne finansų bendrovės. 2013 m. realiąja verte išreikštos investicijos į gamybos priemones vis dar buvo apie 13 % mažesnės nei 2008 m. Nors valstybės investicijos mažėjo ne taip smarkiai, šis mažėjimas vis tiek turėjo reikšmingų padarinių dėl didelio masto transporto infrastruktūros projektų, kurie yra labai svarbūs siekiant galėti pasinaudoti Slovakijos vidurio ir rytų regionų augimo potencialu. Valstybės investicijas stabdo su investicijų planavimu susijusios administracinės ir reguliavimo kliūtys, taip pat skaidrumo trūkumas ir ilgas statybos ir žemės naudojimo leidimų išdavimo laikotarpis. Palyginti su kitomis šio regiono valstybėmis narėmis, labai didelę valstybės investicijų dalį Slovakijoje sudaro ES lėšos. Be to, ES lėšas panaudoti trukdo ir šį procesą lėtina prastas planavimo procedūrų valdymas, netinkama projektų sandara ir atranka, taip pat poveikio aplinkai vertinimo reikalavimų nesilaikymas. Dėl kaskart pagal individualius poreikius pritaikomų pirkimo specifikacijų per viešuosius pirkimus ribojama konkurencija, o laimėjusių projektų kainos būna didelės. Šias problemas įveikti padėtų pirkime dalyvaujančių valstybės sektoriaus subjektų geresnė priežiūra ir didesnė kompetencija. Verslo aplinkai ypač kenkia tai, kad viešojo administravimo ir teisingumo sistemos yra nepakankamai veiksmingos ir nepakankamai kokybiškos, o civilinio proceso ir netolygaus teismų darbo krūvio pasiskirstymo problemos iki šiol nesprendžiamos;

               (14)

               vykdant Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Slovakijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2015 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat įvertino veiksmus, kurių Slovakija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Slovakijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygmens priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos pagal Europos Semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose;

               (15)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo Slovakijos stabilumo programą ir mano (6), kad Slovakija laikosi Stabilumo ir augimo pakto;

               (16)

               vykdant Europos semestrą, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Remdamasi šia analize, Taryba pateikė konkrečias rekomendacijas, skirtas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (7). Slovakija, kaip šalis, kurios valiuta yra euro, taip pat turėtų užtikrinti, kad tos rekomendacijos būtų visiškai ir laiku įgyvendintos,

         REKOMENDUOJA Slovakijai 2015–2016 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Didinti sveikatos priežiūros sektoriaus išlaidų efektyvumą, be kita ko, gerinant stacionariosios sveikatos priežiūros valdymą ir stiprinant pirminės sveikatos priežiūros sistemą. Imtis priemonių mokesčių surinkimui gerinti.

               2.

               Imtis papildomų priemonių ilgalaikio nedarbo problemai spręsti: taikyti aktyvumo skatinimo priemones, suteikti antrą galimybę mokytis ir teikti prie individualių poreikių pritaikytą aukštos kokybės mokymą. Didinti paskatas moterims likti darbo rinkoje arba į ją grįžti, gerinant vaikų priežiūros paslaugų teikimą.

               3.

               Siekiant spręsti prastėjančių mokymosi rezultatų problemą, gerinti mokytojų rengimą ir mokytojo profesijos patrauklumą. Didinti bendrojo ugdymo mokyklose ir aukštos kokybės ankstyvojo ugdymo įstaigose besimokančių romų vaikų skaičių.

               4.

               Skatinti investicijas į infrastruktūrą, tobulinti ir racionalizuoti žemės naudojimo ir statybos leidimų išdavimo administracines procedūras. Didinti konkurenciją viešųjų pirkimų konkursuose ir tobulinti priežiūros mechanizmus viešųjų pirkimų srityje.

      Priimta Briuselyje 2015 m. liepos 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. GRAMEGNA

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  Toliau taikomos pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (3)  2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Slovakijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Slovakijos stabilumo programos (OL C 247, 2014 7 29, p. 122).

      (4)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 473/2013 dėl euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų stebėsenos bei vertinimo ir perviršinio deficito padėties ištaisymo užtikrinimo bendrųjų nuostatų (OL L 140, 2013 5 27, p. 11).

      (5)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

      (6)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.

      (7)  OL C 272, 2015 8 18, p. 98.


title: 2006 m. gruodžio 21 d. Europos centrinio banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Oesterreichische Nationalbank išorės auditorių (ECB/2006/29)

text:
               10.1.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 5/1

      EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA

   2006 m. gruodžio 21 d.
   skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Oesterreichische Nationalbank išorės auditorių
   (ECB/2006/29)
   (2007/C 5/01)
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statutą, ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Europos centrinio banko (ECB) ir Eurosistemos nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba.

               (2)

               Pagal Oesterreichische Nationalbank federalinio įstatymo 37 straipsnio 1 dalį, Oesterreichische Nationalbank (OeNB) visuotinis susirinkimas kiekvienais metais privalo išrinkti du auditorius ir du pakaitinius auditorius. Tik tuo atveju, jei auditoriai negali atlikti audito, įgaliojimai suteikiami pakaitiniams auditoriams.

               (3)

               2006 m. kovo 14 d. Europos Sąjungos Taryba, atsižvelgdama į 2006 m. vasario 1 d. Rekomendaciją ECB/2006/1, skirtą Europos Sąjungos Tarybai dėl Oesterreichische Nationalbank išorės auditoriaus (1), 2006 finansiniams metams jungtiniais išorės auditoriais patvirtino KPMG Alpen-Treuhand GmbH ir TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH, o jungtiniais pakaitiniais auditoriais — Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH ir BDO Auxilia Treuhand GmbH (2).

               (4)

               2006 m. rugsėjo 8 d. OeNB pranešė Europos centriniam bankui, kad 2006 m. gegužės mėn. OeNB visuotiniame susirinkime KPMG Alpen-Treuhand GmbH negavo reikalingos daugumos balsų, kad būtų išrinktas ir todėl antroje vietoje esantis auditorius, TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH, buvo paskirtas pirmuoju auditoriumi. Pirmoje vietoje esantis pakaitinis auditorius, Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH, buvo paskirtas antruoju auditoriumi, o antroje vietoje esantis pakaitinis auditorius, BDO Auxilia Treuhand GmbH, buvo paskirtas vieninteliu pakaitiniu auditoriumi. Kad paskirtų reikalingą antrą pakaitinį auditorių, OeNB paskelbė ribotą viešųjų pirkimų konkursą, išrinko Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH ir pateikė Europos centriniam bankui rekomenduoti jį ES Tarybai patvirtinti.

               (5)

               ES Tarybos patvirtinimas reikalingas, kad Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH būtų paskirtas antruoju išoriniu auditoriumi, o Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH — antruoju pakaitiniu išoriniu OeNB auditoriumi.

               (6)

               Išorės auditorių įgaliojimai gali būti pratęsiami kasmet, ne ilgesniam kaip iš viso penkerių metų laikotarpiui,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Rekomenduojama bendrai skirti TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH ir Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH OeNB išorės auditoriais 2006 finansiniams metams.

               2.

               Rekomenduojama bendrai skirti BDO Auxilia Treuhand GmbH ir Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH OeNB pakaitiniais išorės auditoriais 2006 finansiniams metams.

               3.

               Įgaliojimai gali būti pratęsiami kasmet, ne ilgesniam kaip iš viso penkerių metų laikotarpiui, pasibaigiančiam vėliausiai 2010 finansiniais metais.

      Priimta Frankfurte prie Maino, 2006 m. gruodžio 21 d..

            ECB pirmininkas

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  OL C 34, 2006 2 10, p. 30.

      (2)  OL L 79, 2006 3 16, p. 25.


				|

		52014DC0417

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl 2014 m. Liuksemburgo nacionalinės reformų programos_x000b__x000b_su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Liuksemburgo stabilumo programos /* COM/2014/0417 final - 2014/ () */

Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl 2014 m. Liuksemburgo
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Liuksemburgo stabilumo programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės
priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei
koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[2],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[3],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonomikos ir
finansų komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Socialinės apsaugos
komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonominės politikos
komiteto nuomonę,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują
augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“,
grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia
dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų,
kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo
potencialas;
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi
Komisijos pasiūlymais, priėmė rekomendaciją dėl
valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės
politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. –
sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos
gairių, kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas
gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant
nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;
(3)
2012 m. birželio 29 d. valstybių ar
vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl
ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė
nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant
visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie
nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių
narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą
įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir
įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;
(4)
2013 m. liepos 9 d. Taryba priėmė
rekomendaciją dėl 2013 m. Liuksemburgo nacionalinės
reformų programos ir nuomonę dėl atnaujintos 2012–2016 m.
Liuksemburgo stabilumo programos; 2013 m. lapkričio 15 d. pagal
Reglamentą (ES) Nr. 473/2013[4]
Komisija pateikė nuomonę dėl Liuksemburgo 2014 m. biudžeto
plano projekto[5];
(5)
2013 m. lapkričio 13 d. Komisija
priėmė metinę augimo apžvalgą[6], kuria pradedamas 2014
m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą
pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo
ataskaitą[7],
kurioje nurodė, kad Liuksemburgas yra viena iš valstybių narių,
dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(6)
2013 m. gruodžio 20 d. Europos Vadovų Taryba
patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis
stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai.
Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos
augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas
skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir
konkurencingumą, mažinti nedarbą, šalinti socialinius krizės
padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;
(7)
2014 m. kovo 5 d. Komisija paskelbė
Liuksemburgui skirtos nuodugnios apžvalgos[8]
pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatus. Komisijai
atlikus analizę galima daryti išvadą, kad Liuksemburge nėra
susidaręs makroekonominis disbalansas, kaip jis suprantamas pagal
makroekonominio disbalanso procedūrą. Visų pirma einamosios
sąskaitos pertekliaus analizė rodo, kad jis atsirado ne dėl
vangios vidaus paklausos, bet veikiau dėl ypatingo Liuksemburgo ekonomikos
augimo modelio, kuris labai paremtas finansinėmis paslaugomis. Rizika šalies
finansiniam stabilumui kyla dėl didžiulio šalyje veikiančio
finansų sektoriaus, tačiau ji santykinai valdoma, nes sektorius yra
diversifikuotas ir tuo pačiu metu specializuotas. Didelis privačiojo
sektoriaus, ypač ne finansų bendrovių,  įsiskolinimas iš
esmės rodo, kad Liuksemburge įsisteigę daug daugiašalių
įmonių, kurios įmonių grupės vidaus finansavimo
veiklai vykdyti naudojasi filialais ar patronuojamosiomis įmonėmis
Liuksemburge. Galiausiai dabartinė palanki viešųjų finansų
padėtis labai priklausoma nuo to, kiek tvarus bus augimo modelis, kuris
pagrįstas klestinčiu finansų sektoriumi, bet ilguoju laikotarpiu
kelia didelę riziką tvarumui;
(8)
2014 m. balandžio 28 d. Liuksemburgas pateikė
2014 m. nacionalinę reformų programą, o 2014 m. balandžio 25 d.
– 2014 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų
programų sąsają, jos vertintos vienu metu;
(9)
2014 m. stabilumo programoje išdėstytos
vidutinio laikotarpio biudžeto strategijos tikslas – 2015 m. smarkiai
nukrypus nuo vidutinio laikotarpio tikslo, prie jo grįžti 2016 m.
Programoje patvirtintas ankstesnis 0,5 % BVP pertekliaus vidutinio
laikotarpio tikslas, kuris atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus.
Numatoma, kad (perskaičiuotas) struktūrinis valdžios sektoriaus
perteklius mažės nuo 1,4 % BVP 2013 m. iki
1,1 % 2014 m., kol 2015 m. susidarys 0,1 % BVP
deficitas. Vėliau planuojama, kad struktūrinis perteklius palaipsniui
didės. Todėl tikimasi, kad Liuksemburgas 2014 m. toliau laikysis
vidutinio laikotarpio tikslo, tačiau 2015 m. nuo jo smarkiai nukryps.
Pagal programą valdžios sektoriaus išlaidų augimas, neatsižvelgiant
į diskrecines pajamų priemones, 2015 m. viršytų pamatinį
vidutinio laikotarpio potencialaus BVP augimo rodiklį. Apskritai programos
tikslai iš dalies atitinka Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies
reikalavimus; nuo jų nukrypstama būtent 2015 m. Numatoma, kad
skolos santykis, kuris 2013 m. sudarė 23,1 % BVP ir buvo gerokai
mažesnis nei 60 % BVP pamatinė vertė, programos laikotarpiu
toliau mažės. Nepriklausomos įstaigos (STATEC) parengtas
makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos biudžeto
projekcijos, yra kiek optimistinis 2014 m. ir 2015 m. Vyriausybė
numato 3,2 % BVP augimą tiek 2014 m., tiek 2015 m., o
Komisija 2014 m. pavasario prognozėje – atitinkamai 2,6 % ir
2,7 %. Be to, valdžios institucijos dar ne visiškai detaliai nurodė
priemones, kuriomis grindžiama 2015–2018 m. fiskalinė trajektorija.
Komisijos prognozėje, kurioje neatsižvelgiama į neseniai paskelbtas
priemones, numatoma, kad struktūrinis perteklius 2014 m.
turėtų sumažėti iki 0,6 % BVP ir 2015 m.
turėtų susidaryti 1,3 % BVP deficitas. Valdžios sektoriaus
išlaidų augimas, neatsižvelgiant į diskrecines pajamų priemones,
2015 m., kai tikimasi didelio nuokrypio, turėtų viršyti
pamatinį vidutinio laikotarpio potencialaus BVP augimo rodiklį.
Remdamasi savo 2014 m. stabilumo programos vertinimu ir  Komisijos
prognoze, pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 Taryba mano, kad
kyla rizika, susijusi su programos tikslų, kurie tik iš dalies atitinka
Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimus, pasiekimu, ypač
nuo 2015 m.;
(10)
2013 m. liepos mėn. vyriausybė
Parlamentui pateikė įstatymo dėl Tarybos direktyvos 2011/85
dėl biudžeto sistemų ir Sutarties dėl stabilumo, koordinavimo ir
valdymo nuostatų perkėlimo projektą. Buvo tikimasi, kad
įstatymo projektas įsigalios 2014 m. sausio 1 d., tačiau liepos
mėn. atsistatydinus vyriausybei jo priėmimas buvo atidėtas.
Įstatymo projektu įteisinamas naujas Daugiametės finansinės
programos įstatymas, taikomas tuo pačiu laikotarpiu kaip ir
būsimos atnaujintos stabilumo programos laikotarpis. Daugiametės
finansinės programos įstatymas būtų kasmet reguliariai
atnaujinamas kartu su metiniu biudžetu. Jame būtų pateikti
detalūs planai, kaip pasiekti vidutinio laikotarpio valdžios sektoriaus
biudžeto tikslą. Įstatymo projektu Daugiametės finansinės
programos įstatyme nustatomos daugiametės viršutinės ribos,
kurios būtų taikomos tik centrinės valdžios sektoriui,
tačiau nenurodoma, kokios būtų pasekmės tas ribas viršijus.
Įstatymo projekte nenumatyta nacionalinė išlaidų taisyklė,
kuria būtų vadovaujamasi nustatant daugiamečius išlaidų
tikslus. Tačiau jame yra nuostatos dėl koregavimo plano siekiant
laikytis vidutinio laikotarpio tikslo. 2014 m. kovo mėn. Parlamentui
pateiktas patikslintas įstatymo projektas, kuriame, be kita ko, numatyta
nepriklausomo fiskalinių taisyklių stebėjimo užduotį
pavesti naujai įsteigtai institucijai – Conseil National des Finances
Publiques;
(11)
be to, mokestinėms pajamoms, surenkamoms iš
PVM, poveikio turės naujosios taisyklės dėl PVM pajamų,
gautų iš elektroninės prekybos veiklos. Nuo 2015 m. tokios
pajamos bus pervedamos iš tiekėjo įsisteigimo šalies į kliento
gyvenamosios vietos šalį. Vyriausybė paskelbė, kad PVM tarifai
bus padidinti 2 procentiniais punktais, ir tai turėtų  kompensuoti
dalį prarastų pajamų. Tačiau atsižvelgiant į tai, kad
plačiai taikomi sumažinti ir labai sumažinti tarifai, papildomų
pajamų galima surinkti išplėtus standartinio tarifo taikymą ir
taip daugiau kompensuoti minėtus nuostolius;
(12)
remiantis 2012 m. Komisijos visuomenės
senėjimo ataskaitoje pateiktais skaičiais,  bendrųjų
viešųjų pensijų išlaidų BVP dalis Liuksemburge didės
nuo 9,2 % BVP iki 18,6 % BVP 2060 m. Tai iš esmės lemia su
visuomenės senėjimu susijusios išlaidos, visų pirma pensijoms.
2012 m. pensijų reformos aprėptis buvo ribota ir ja iš
esmės nebuvo sprendžiama ilgalaikiam viešųjų finansų
tvarumui kylančios rizikos problema. Trumpalaikis pensijų sistemos
finansavimas šiuo metu yra garantuotas žemu senėjimo indeksu ir priklauso
nuo santykinai jaunų pasienio darbuotojų mokamų įmokų.
Manoma, kad ateityje ši tendencija taps priešinga ir pensijų išlaidos,
taip pat ilgalaikės priežiūros išlaidos veikiausiai smarkiai išaugs.
Siekiant užtikrinti pensijų sistemos gyvybingumą, be įtvirtinto
nuosaikesnio pensijų pritaikymo prie gyvenimo lygio, po 2020 m.
būtų būtina iš esmės padidinti įmokų dydį.
Dėl to smarkiai padidėtų našta darbo jėgai, kuri ateityje
tektų aktyviems gyventojams, ir galiausiai būtų prarastas
sąnaudų konkurencingumas. Atsižvelgiant į dabartinę
aukštą pajamų pakeitimo normą, būtų galima imtis tam
tikrų priemonių, kad būtų užtikrintas teisingesnis naštos
paskirstymas skirtingoms kartoms. Įvedus viršutinę pensijų
koregavimo ribą, grindžiamą realaus darbo užmokesčio
didėjimu, išaugtų pensijų rezervai. Be to, didinant faktinį
pensinį amžių, kuris šiuo metu yra 59 m., jį derinant su
tikėtinos gyvenimo trukmės pokyčiais, būtų lengviau
užtikrinti ilgalaikį pensijų sistemos tvarumą. Taip pat
turėtų būti apribotos ankstyvo išėjimo į pensiją
galimybės. Pensijų reformoje numatytomis finansinėmis paskatomis
tęsti darbinę veiklą galima prisidėti prie pensijų
sistemos tvarumo, tačiau reikėtų stiprinti profesinį
mokymą ir mokymąsi visą gyvenimą ir taip dar padidinti
vyresnio amžiaus žmonių galimybes įsidarbinti. Liuksemburgui reikia apriboti
ilgalaikės priežiūros poreikį ateityje ir susijusias išlaidas,
siekiant užtikrinti jos tvarumą. Ilgalaikės priežiūros
paslaugų išlaidų veiksmingumą taip pat būtų galima
padidinti pagerinus sveikatos priežiūros ir socialinės rūpybos
koordinavimą, pagerinus paslaugų teikimą ir geriau remiant
šeimų centrus;
(13)
didelį Liuksemburgo einamosios sąskaitos
perteklių lemia finansinės paslaugos ir jis užmaskuoja nuolatinį
ir vis didėjantį prekių prekybos balanso deficitą,
atsirandantį dėl lėto eksporto augimo. Nors ši tendencija rodo
didėjančią paslaugų sektoriaus reikšmę ekonomikoje, ji
taip pat kyla dėl labiau struktūrinio pobūdžio sąnaudų
konkurencingumo praradimo. Pastaruoju metu stabiliai didėjusios vieneto
darbo sąnaudos pakenkė Liuksemburgo pramonės sektorių
konkurencingumui. 2012 m. vyriausybės priimtas darbo užmokesčio
indeksavimo mechanizmo moduliavimas bus baigtas iki 2014 m. pabaigos. Nors
galima nagrinėti įvairias galimybes, svarbu, kad vykdant darbo
užmokesčio indeksavimo sistemos reformą darbo užmokestis
būtų glaudžiau susietas su našumu ir taip būtų galima užtikrinti
sektorių diferenciaciją. Didelė priklausomybė nuo
finansų sektoriaus kelia struktūrinę riziką Liuksemburgo
ekonomikai. Todėl Liuksemburgui reikia skirti daug dėmesio labai
specializuotų įmonių plėtrai – tai inovacijomis grindžiamo ekonomikos
augimo pagrindas. Nors nuo 2000 m. keturgubai padidėjęs viešojo
sektoriaus MTTP intensyvumas rodo ryžtą kurti viešuosius mokslinių
tyrimų pajėgumus, Liuksemburgas savo 2,3–2,6 % BVP MTTP
intensyvumo tikslo iki 2020 m. nepasieks dėl smarkiai sumažėjusio
verslo MTTP intensyvumo (nuo 1,53 % BVP 2000 m. iki
1 % 2012 m.). Šalis turi toliau gerinti viešųjų
mokslinių tyrimų įstaigų ir įmonių
bendradarbiavimo rodiklius. Turėtų būti tęsiama
2013 m. pradėta reforma, kuria siekiama stiprinti inovacijų
grupes;
(14)
nors priimta įvairių priemonių,
jaunimo nedarbas vis dar didelis ir 2013 m. siekė 17,4 %
aktyvių gyventojų, nors tai yra mažesnis rodiklis nei 18 %
2012 m. Jis smarkiai priklauso nuo išsilavinimo lygio ir yra mažesnis tarp
aukštesnio išsilavinimo lygio asmenų. Liuksemburgo švietimo sistemoje kyla
keletas specifinių uždavinių, pavyzdžiui, susijusių su
daugiakalbyste ir specialiais įgūdžiais, kurių reikia labai
specializuotai darbo rinkai, kurios didelę dalį užima finansų
sektorius. 2012 m. EBPO parengtas moksleivių įgūdžių
tyrimas patvirtina, kad reikia papildomų priemonių siekiant pagerinti
nuo 2006 m. stebimus prastus rezultatus, susijusius su jaunimo
pagrindiniais įgūdžiais. Šiuo požiūriu turėtų
būti vykdomos pradinių ir vidurinių mokyklų reformos. Be
to, turėtų būti dar labiau didinama profesinio rengimo ir mokymo
kokybė bei patrauklumas, kad darbo rinkai būtų teikiama
kvalifikuota darbo jėga, kurią visų pirma sudarytų ir
migrantų kilmės asmenys. Mokesčių ir išmokų sistemos
modelis lemia labai didelį darbo rinkos spąstų rodiklį,
vieną iš didžiausių ES, visose darbo užmokesčio dydžio ir šeimos
sudėties grupėse. Be to, nepaisant pastarojo meto reformų,
aktyvumo skatinimo politika tebėra silpna; dalyvauti aktyvios darbo rinkos
politikoje nėra privaloma nei vienu metu, kol asmuo neturi darbo, ir
nereikalaujama tęsti darbo paieškas, kai  dalyvaujama aktyvios darbo
rinkos politikoje;
(15)
Liuksemburgas įsipareigojo iki 2020 m.
20 % sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų
išmetimą sektoriuose, kuriems netaikoma apyvartinių taršos
leidimų prekybos sistema, tačiau manoma, kad šio tikslo nepasieks 23
procentiniais punktais. Be to, manoma, kad 2013 m. teršalų bus
išmetama 1 % daugiau nei Sprendime dėl pastangų pasidalijimo
2013 m. nustatytas tikslas. Maždaug 70 % transporto išmetalų
kiekio siejama su degalų eksportu, kurį, be kita ko, lemia labai maži
degalų akcizai. Tai, kad 2013 m. gegužės mėn. priimtame
Nacionaliniame klimato politikos plane degalų eksportas buvo pripažintas
pagrindiniu uždaviniu, yra žingsnis į priekį. Tačiau norint
išspręsti šį uždavinį reikia konkretesnių ilgalaikių
priemonių. 2012 m. aplinkosaugos mokesčiai sudarė
2,4 % BVP, o 2004 m. – 3,1 %. Šį sumažėjimą
visų pirma lėmė mažesnės energijos mokesčių
pajamos dėl energijos mokesčių indeksavimo nebuvimo. Transporto,
neįskaitant degalų, mokesčiai 2012 m. sudarė
0,2 % BVP. Nepaisant lengvatinio dyzelino apmokestinimo, transporto
priemonėms naudojamo kuro mokesčių dalis yra didelė ir
sudaro 2,2 % BVP, daugiausiai dėl vadinamojo degalinių turizmo.
Kadangi aplinkosaugos mokesčiai sudaro mažesnę nei vidutinė
bendrų mokestinių pajamų dalį, aplinkosaugos
mokesčių struktūrą būtų galima pagerinti,
visų pirmą didinant transporto priemonėms naudojamų
energijos produktų mokesčius;
(16)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija atliko išsamią Liuksemburgo ekonominės politikos
analizę. Ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę
reformų programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą
tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Liuksemburgo politikai, bet ir
tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis
prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina
stiprinti bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos
rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą
pateiktos toliau išdėstytose 1–5 rekomendacijose;
(17)
atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba
išnagrinėjo Liuksemburgo stabilumo programą ir savo nuomonę[9] visų pirma
pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,
(18)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos
analizę. Remdamasi šia analize Taryba pateikė konkrečias
rekomendacijas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro.
Liuksemburgas taip pat turėtų užtikrinti, kad šios rekomendacijos
būtų visiškai ir laiku įgyvendintos,
REKOMENDUOJA Liuksemburgui
2014–2015 m. imtis šių veiksmų:
1.           2014 m. išlaikyti
patikimą fiskalinę būklę; 2015 m. labai sustiprinti
biudžeto strategiją, kad būtų pasiektas vidutinio laikotarpio
tikslas ir vėliau būtų jo laikomasi, siekiant  išsaugoti ilgalaikį
viešųjų finansų tvarumą, visų pirma atsižvelgiant
į numanomus su visuomenės senėjimu susijusius
įsipareigojimus. Stiprinti fiskalinį valdymą ir tuo tikslu
paspartinti vidutinio laikotarpio biudžeto sistemos, taikomos valdžios
sektoriui ir nustatančios daugiametes viršutines išlaidų ribas,
priėmimą, taip pat įdiegti nepriklausomą fiskalinių
taisyklių stebėseną. Toliau plėsti mokesčių
bazę, ypač vartojimo.
2.           Siekiant užtikrinti
fiskalinį tvarumą, apriboti su visuomenės senėjimu
susijusias išlaidas padidinant ilgalaikės priežiūros išlaidų
veiksmingumą, vykdyti pensijų reformą siekiant padidinti
faktinį pensinį amžių, be kita ko, apriboti ankstyvo
išėjimo į pensiją galimybes ir susieti teisės aktais
nustatytą pensinį amžių su tikėtina gyvenimo trukme.
Didinti pastangas, kad būtų padidintas vyresnio amžiaus
darbuotojų dalyvavimo darbo rinkoje lygis, ir tuo tikslu, be kita ko,
gerinti jų galimybes įsidarbinti jiems suteikiant mokymosi visą
gyvenimą galimybių.
3.           Paspartinti
struktūrinių priemonių priėmimą, konsultuojantis su
socialiniais partneriais ir atsižvelgiant į nacionalinę
praktiką, vykdyti darbo užmokesčio indeksavimo sistemos reformą
siekiant pagerinti darbo užmokesčio reagavimą į našumo
pokyčius, visų pirma sektorių lygmeniu. Diversifikuoti
ekonomikos struktūrą, be kita ko, skatinant privačiojo sektoriaus
investicijas į mokslinius tyrimus, ir toliau plėtojant
viešųjų mokslinių tyrimų įstaigų ir
įmonių bendradarbiavimą.
4.           Dėti pastangas, kad
būtų sumažintas migrantų kilmės žemos kvalifikacijos
asmenų nedarbas: vykdyti nuoseklią strategiją, be kita ko,
labiau pagerinti aktyvios darbo rinkos politikos modelį ir
stebėseną, spręsti gebėjimų paklausos ir pasiūlos
neatitikties problemą ir mažinti finansines paskatas nedirbti. Šiuo tikslu
paspartinti bendrojo švietimo bei profesinio rengimo ir mokymo reformos
vykdymą, kad jaunimo įgūdžiai geriau atitiktų darbo rinkos
paklausą.
5.           Parengti išsamią
sistemą ir imtis konkrečių priemonių, kad būtų
pasiektas šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo
sektoriuose, kuriems netaikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos
sistema, sumažinimo 2020 m. tikslas, visų pirma taikyti transporto
priemonėms naudojamų energijos produktų apmokestinimo priemones.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               COM(2014) 417 final.
[3]               Dok. P7_TA(2014)0128 ir
P7_TA(2014)0129.
[4]               OL L 140, 2013 5 27, p. 11.
[5]               C(2013) 8006 final.
[6]               COM(2013) 800 final.
[7]               COM(2013) 790 final.
[8]               SWD(2014) 84 final.
[9]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5
straipsnio 2 dalį.


title: 2013 m. lapkričio 27 d. Komisijos rekomendacija dėl procesinių garantijų pažeidžiamiems asmenims, įtariamiems ar kaltinamiems baudžiamosiose bylose

text:
               24.12.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/8

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2013 m. lapkričio 27 d.
   dėl procesinių garantijų pažeidžiamiems asmenims, įtariamiems ar kaltinamiems baudžiamosiose bylose
   2013/C 378/02
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Rekomendacijos tikslas – paskatinti valstybes nares sustiprinti visų įtariamųjų ar kaltinamųjų, kurie dėl savo amžiaus, psichinės ar fizinės būklės ar kitokios negalios negali suprasti baudžiamojo proceso ar veiksmingai jame dalyvauti, (pažeidžiamų asmenų) procesines teises;

               (2)

               ši rekomendacija, kuria nustatomos būtiniausios įtariamųjų ar kaltinamųjų procesinių teisių apsaugos taisyklės, turėtų stiprinti valstybių narių pasitikėjimą viena kitos baudžiamosios teisės sistemomis ir taip palengvinti sprendimų baudžiamosiose bylose tarpusavio pripažinimą;

               (3)

               Stokholmo programoje (1) pabrėžiamas asmenų teisių baudžiamajame procese stiprinimas. Programos 2.4 punkte Europos Vadovų Taryba paragino Komisiją pateikti pasiūlymų, kaip palaipsniui užtikrinti, kad būtų griežčiau paisoma įtariamųjų arba kaltinamųjų teisių (2);

               (4)

               šiuo metu jau priimtos trys priemonės: Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/64/ES (3), Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/13/ES (4) ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/48/ES (5);

               (5)

               sąvoka „įtariamieji ar kaltinamieji, kurių laisvė apribota“, šioje rekomendacijoje apima visus atvejus, kai baudžiamajame procese apribojama įtariamųjų ar kaltinamųjų laisvė, kaip išaiškinta EŽTK 5 straipsnio 1 dalies c punkte ir Europos žmogaus teisių teismo praktikoje;

               (6)

               labai svarbu, kad įtariamojo ar kaltinamojo baudžiamojoje byloje pažeidžiamumas būtų skubiai nustatytas ir pripažintas. Šiuo tikslu policijos pareigūnai ar kitų teisėsaugos ar teisminių institucijų pareigūnai turėtų atlikti pirminį vertinimą. Kompetentingoms institucijoms taip pat turėtų būti suteikta galimybė prašyti nepriklausomo eksperto įvertinti pažeidžiamumo laipsnį, pažeidžiamo asmens reikmes ir bet kokių priemonių, kurių imtasi ar ketinama imtis to asmens atžvilgiu, tinkamumą;

               (7)

               įtariamiesiems ar kaltinamiesiems arba jų advokatams turi būti suteikta teisė nacionalinės teisės pagrindu užginčyti galimo pažeidžiamumo baudžiamajame procese vertinimą, visų pirma jei tai labai trukdytų naudotis pagrindinėmis teisėmis ar jas apribotų. Kad suteiktų tokią teisę, valstybės narės neprivalo numatyti specialios apeliacinės procedūros, atskiro mechanizmo ar skundų nagrinėjimo procedūros, kurių laikantis būtų galima užginčyti neigiamą vertinimą ar atsisakymą jį atlikti;

               (8)

               terminas „teisinis atstovas“ reiškia asmenį, atstovaujantį pažeidžiamo asmens interesams ir prižiūrintį jo teisinius reikalus. Vienas iš pavyzdžių – teismo skirtas pažeidžiamo asmens globėjas;

               (9)

               terminas „tinkamas suaugusysis“ reiškia giminaitį ar asmenį, turintį socialinių ryšių su pažeidžiamu asmeniu ir galintį bendrauti su institucijomis bei padėti pažeidžiamam asmeniui pasinaudoti savo procesinėmis teisėmis;

               (10)

               vykstant baudžiamajam procesui pažeidžiamiems asmenims reikia tinkamos pagalbos ir paramos. Šiuo tikslu įtariamo ar kaltinamo pažeidžiamo asmens teisinis atstovas ar kitas tinkamas suaugusysis turėtų būti kuo skubiau informuoti apie jo atžvilgiu pradėtą baudžiamąjį procesą, kaltinimo pobūdį, procesines teises ir galimas teisių gynimo priemones. Teisinis atstovas ar kitas tinkamas suaugusysis turėtų būti kuo skubiau informuoti apie laisvės apribojimą ir jo priežastis, nebent tai prieštarautų asmens interesams;

               (11)

               asmenys, kurie pripažinti itin pažeidžiamais, nesugeba sekti ir suprasti baudžiamojo proceso. Siekiant užtikrinti jų teises į teisingą bylos nagrinėjimą, jiems neturėtų būti suteikiama galimybė atsisakyti teisės į advokatą;

               (12)

               siekiant užtikrinti pažeidžiamo asmens, kurio laisvė apribota, neliečiamumą, pažeidžiamiems asmenims turėtų būti suteikta galimybė pasitikrinti sveikatą, kad būtų įvertinta bendra jų būklė ir priemonių, kurių prieš juos gali būti imtasi, suderinamumas su jų būkle;

               (13)

               pažeidžiami asmenys ne visada gali suprasti jiems policijos užduodamus klausimus. Siekiant išvengti apklausos turinio užginčijimo ir nereikalingo klausimų kartojimo, turėtų būti daromas apklausos garso ir vaizdo įrašas;

               (14)

               atsižvelgiant į konkrečias bylos aplinkybes, asmens pažeidžiamumas neturėtų sudaryti kliūčių įtariamajam ar kaltinamajam naudojantis procesinėmis teisėmis ir įgyvendinant teisę į veiksmingą teisinę gynybą susipažinti su kompetentingų institucijų turimais daiktiniais įrodymais atitinkamoje baudžiamojoje byloje;

               (15)

               rekomendacija taikoma pažeidžiamiems asmenims, kuriems taikoma perdavimo procedūra pagal Tarybos pagrindų sprendimą 2002/584/TVR (6) (su Europos arešto orderio vykdymu susijusios procedūros). Vykdančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos su Europos arešto orderio vykdymu susijusioms procedūroms turėtų taikyti specialiąsias šioje rekomendacijoje nustatytas procesines teises;

               (16)

               šios rekomendacijos nuorodos į atitinkamas priemones, kuriomis užtikrinama neįgaliųjų galimybė veiksmingai naudotis teisingumo sistemomis, turėtų būti suprantamos atsižvelgiant į 2006 m. Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijoje nustatytus tikslus ir ypač į 13 jos straipsnį;

               (17)

               siekiant užtikrinti, kad su pažeidžiamais asmenimis dirbantys specialistai žinotų specifines tokių asmenų reikmes, jie turėtų būti tinkamai mokomi;

               (18)

               rekomendacijoje paisoma pagrindinių teisių ir laikomasi Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje pripažintų principų. Šia rekomendacija visų pirma siekiama puoselėti teisę į laisvę, teisingą bylos nagrinėjimą ir gynybą;

               (19)

               valstybės narės turėtų informuoti Komisiją apie šios rekomendacijos įgyvendinimą per [36 mėnesius] nuo jos paskelbimo. Remdamasi šia informacija, Komisija turėtų stebėti valstybių narių taikomas priemones ir jas vertinti,

         REKOMENDUOJA:
   1 SKIRSNIS

      DALYKAS IR TAIKYMO SRITIS

               1.

               Rekomendacija valstybės narės raginamos stiprinti tam tikras pažeidžiamų įtariamųjų ir kaltinamųjų baudžiamosiose bylose ir pažeidžiamų asmenų, kurių atžvilgiu atliekamos su Europos arešto orderio vykdymu susijusios procedūros, procesines teises.

               2.

               Specialiosios pažeidžiamų asmenų procesinės teisės turėtų būti taikomos nuo to momento, kai jiems pareiškiami įtarimai padarius nusikalstamą veiką. Šios teisės turėtų galioti iki proceso pabaigos.

               3.

               Pažeidžiamų asmenų procesinės teisės turėtų būti taikomos atsižvelgiant į jų interesus ir į jų gebėjimą suprasti procesą ir veiksmingai jame dalyvauti.

         2 SKIRSNIS

      PAŽEIDŽIAMŲ ASMENŲ NUSTATYMAS

               4.

               Pažeidžiami asmenys turi būti skubiai nustatyti ir pripažinti. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad visos kompetentingos institucijos galėtų prašyti nepriklausomo eksperto atlikti sveikatos patikrinimą, kad būtų nustatyta, ar asmuo yra pažeidžiamas, koks jo pažeidžiamumo laipsnis ir specifinės reikmės. Ekspertas gali pateikti pagrįstą nuomonę dėl priemonių, kurių imtasi ar ketinama imtis to asmens atžvilgiu, tinkamumo.

         3 SKIRSNIS

      PAŽEIDŽIAMŲ ASMENŲ TEISĖS

      Nediskriminavimas

               5.

               Šioje rekomendacijoje nurodytomis procesinėmis teisėmis besinaudojantys pažeidžiami asmenys negali būti diskriminuojami pagal nacionalinę teisę.

               6.

               Pažeidžiamiems asmenims suteiktos procesinės teisės, atsižvelgiant į jų pažeidžiamumo pobūdį ir laipsnį, turėtų būti gerbiamos viso baudžiamojo proceso metu.

      Pažeidžiamumo prezumpcija

               7.

               Valstybės narės turėtų numatyti pažeidžiamumo prezumpciją, visų pirma asmenų, turinčių rimtų psichologinių, protinių, fizinių ar jutimo sutrikimų, arba sergančių psichikos ligomis ar turinčių kognityvinių sutrikimų, kurie trukdo jiems suprasti procesą ir veiksmingai jame dalyvauti, atžvilgiu.

      Teisė į informaciją

               8.

               Paprašius, neįgaliesiems turėtų būti pateikiama jiems priimtinos formos informacija apie jų procesines teises.

               9.

               Pažeidžiami asmenys ir prireikus jų teisinis atstovas ar kitas tinkamas suaugusysis turėtų būti informuoti apie šioje rekomendacijoje nurodytas specialiąsias procesines teises, visų pirma susijusias su teise į informaciją, teise į medicininę pagalbą, teise į advokatą, teise į privatumą ir, prireikus, teises, susijusias su ikiteisminiu sulaikymu.

               10.

               Teisinis atstovas ar kitas tinkamas suaugusysis, pažeidžiamo asmens ar kompetentingų institucijų paskirtas padėti pažeidžiamam asmeniui, turėtų atvykti į policiją ir dalyvauti teismo posėdžiuose.

      Teisė į advokatą

               11.

               Jei pažeidžiamas asmuo nesugeba suprasti ir sekti proceso, jam neturėtų būti suteikiama galimybė atsisakyti teisės į advokatą, kaip nustatyta Direktyvoje 2013/48/ES.

      Teisė į medicininę pagalbą

               12.

               Jei pažeidžiamų asmenų laisvė apribota, jiems turėtų būti suteikta galimybė gauti sisteminę ir reguliarią medicininę pagalbą viso baudžiamojo proceso metu.

      Apklausos įrašai

               13.

               Turėtų būti daromas pažeidžiamų asmenų ikiteisminio tyrimo apklausų garso ir vaizdo įrašas.

      Laisvės apribojimas

               14.

               Valstybės narės turėtų imtis veiksmų, kad užtikrintų, jog pažeidžiamų asmenų laisvės apribojimas iki kaltinamojo nuosprendžio priėmimo būtų taikomas tik kraštutiniu atveju, būtų proporcingas ir vyktų pažeidžiamų asmenų reikmėms pritaikytomis sąlygomis. Reikėtų imtis reikiamų priemonių, kad būtų užtikrinta, jog pažeidžiamiems asmenims, kurių laisvė yra apribota, būtų sudarytos tinkamos sąlygos, atsižvelgiant į jų specifines reikmes.

      Privatumas

               15.

               Kompetentingos institucijos turėtų imtis reikiamų priemonių, kad viso baudžiamojo proceso metu būtų apsaugotas pažeidžiamų asmenų privatumas, neliečiamumas ir asmens duomenys, įskaitant medicininius duomenis.

      Su Europos arešto orderio vykdymu susijusios procedūros

               16.

               Vykdančioji valstybė narė turėtų užtikrinti, kad pažeidžiamas asmuo, kurio atžvilgiu atliekamos su Europos arešto orderio vykdymu susijusios procedūros, suėmimo metu galėtų naudotis specialiosiomis procesinėmis teisėmis, nurodytomis šioje rekomendacijoje.

      Mokymas

               17.

               Policijos pareigūnai ar kitų teisėsaugos ar teisminių institucijų pareigūnai, dalyvaujantys baudžiamosiose bylose prieš pažeidžiamus asmenis, turėtų būti specialiai mokomi.

         4 SKIRSNIS

      STEBĖSENA

               18.

               Valstybės narės per [36 mėnesius nuo pranešimo] turėtų informuoti Komisiją apie priemones, kurių imtasi šiai rekomendacijai įgyvendinti.

         5 SKIRSNIS

      BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

               19.

               Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2013 m. lapkričio 27 d.

            Komisijos vardu

         Viviane REDING

            Pirmininko pavaduotoja

      (1)  OL C 115, 2010 5 4, p. 1.

      (2)  OL C 295, 2009 12 4, p. 1.

      (3)  2010 m. spalio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/64/ES dėl teisės į vertimo žodžiu ir raštu paslaugas baudžiamajame procese (OL L 280, 2010 10 26, p. 1).

      (4)  2012 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/13/ES dėl teisės į informaciją baudžiamajame procese (OL L 142, 2012 6 1, p. 1).

      (5)  2013 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/48/ES dėl teisės turėti advokatą vykstant baudžiamajam procesui ir Europos arešto orderio vykdymo procedūroms ir dėl teisės reikalauti, kad po laisvės atėmimo būtų informuota trečioji šalis, ir teisės susisiekti su trečiaisiais asmenimis ir konsulinėmis įstaigomis laisvės atėmimo metu (OL L 294, 2013 11 6, p. 1).

      (6)  2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimas 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (OL L 190, 2002 7 18, p. 1).


title: 2011 m. spalio 21 d. Komisijos rekomendacija dėl mokslinių tyrimų bendro programavimo iniciatyvos Miestų Europa. Pasauliniai urbanistiniai iššūkiai, bendri Europos sprendimai

text:
               25.10.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/1

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2011 m. spalio 21 d.
   dėl mokslinių tyrimų bendro programavimo iniciatyvos „Miestų Europa. Pasauliniai urbanistiniai iššūkiai, bendri Europos sprendimai“
   2011/C 312/01
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 181 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               stiprėjant pasaulinėms tendencijoms, pavyzdžiui, urbanizacijai, darni Europos urbanistinių teritorijų plėtra yra vienas iš svarbiausių spręstinų socialinių klausimų. Prognozuojama, kad iki 2050 m. beveik 70 % pasaulio gyventojų gyvens miestuose, palyginti su 50 % dabar (1). Europos rodiklis dar didesnis – iki 2050 m. miestuose greičiausiai gyvens apie 83 % (beveik 557 mln.) europiečių;

               (2)

               dėl urbanizacijos kyla įvairių tarpusavyje susijusių problemų, tokių kaip socialinė atskirtis ir segregacija, nekontroliuojama miestų plėtra ir spūstys, saugos ir saugumo problemos, aplinkos būklės blogėjimas, tarša ir klimato kaitos poveikis. Dėl tokių urbanizacijos sukeliamų pokyčių visuomenė patiria neigiamą poveikį ir kyla visiškai naujų Europos ir pasaulio miestų sistemų atsparumo, valdymo ir valdysenos problemų;

               (3)

               antra vertus, Europa turėtų išnaudoti urbanizuotos erdvės privalumus. Urbanistinės teritorijos skatina Europos ekonomikos augimą. Vertinant ne tik socialinius ir ekonominius, bet ir technologinius bei geopolitinius miestų raidos aspektus, miestų aglomeracijos ir miestų tinklai tapo pažangios plėtros centrais. Patys miestai yra inovacijų mazgai, kuriuose žinių, politikos ir praktinės veiklos derinys suteikia galimybę generuoti naujoviškas idėjas, naudoti naujas technologijas ir pasinaudoti naujomis įžvalgomis, susijusiomis su miestų plėtros sunkumais ir skatinamaisiais veiksniais, taip pat su sprendimais miestų plėtros srityje. Be to, esama vis daugiau duomenų, kad didelių miestų centrų, dažnai vadinamų pasaulio miestais, tinklai tarptautiniu mastu daro vis didesnę įtaką; antra vertus, atsižvelgiant į mažų ir vidutinio dydžio miestų poveikį, ypač regioninės plėtros srityje, tenka pripažinti jų svarbą. Europai būdingas didelis miestų tankumas, taip pat mažų ir vidutinio dydžio miestų gausa – į jų privalumus būtina atsižvelgti vertinant ekonominį, socialinį ir kultūrinį aspektus;

               (4)

               strategijoje „Europa 2020“ pateikiami trys tarpusavyje glaudžiai susiję prioritetai – pažangus, tvarus ir integracinis augimas (2). Darni miestų plėtra galėtų labai prisidėti prie šių tikslų įgyvendinimo. Pavyzdinėje iniciatyvoje „Inovacijų Sąjunga“, kuri pristatyta 2010 m. spalio 6 d. Komisijos komunikate Strategijos „Europa 2020“ pavyzdinė iniciatyva „Inovacijų sąjunga“ (3), vienas iš galimų inovacijų partnerystės projektų – „pažangių, tinkamų gyventi miestų, kurie susiję su efektyviu energijos vartojimu, netaršiu transportu ir sparčiuoju internetu“ projektas; miestai gali prisidėti prie integracinio augimo – visų pirma kovoti su socialiniu susiskaidymu ir skurdu, vengti socialinės segregacijos ir spręsti senėjimo problemas. Europos kovos su skurdu ir socialine atskirtimi plane (4) siekiama ES tikslinio rodiklio – iki 2020 m. 20 mln. gyventojų padėti įveikti skurdą ir socialinę atskirtį. Šis planas padės nustatyti geriausią patirtį ir skatinti savivaldos institucijų abipusio mokymosi iniciatyvas;

               (5)

               siekiant paremti faktais grindžiamą politikos formavimo procesą, būtina kuo skubiau stiprinti su integruota miestų plėtra susijusią žinių bazę ekonomikos, visuomenės, judumo ir ekologijos mokslinių tyrimų srityse;

               (6)

               būtina koordinuoti veiksmus, siekiant spręsti pirmiau minėtus uždavinius, pasinaudoti teikiamomis galimybėmis ir palengvinti aukštos kokybės mokslinių tyrimų bendradarbiavimą, kad būtų galima gauti mokslinių tyrimų duomenų, kuriais patvirtinama, kad urbanistinės teritorijos yra sudėtinga ilgalaikės raidos perspektyvos tinklų sistema, kurios ekonominiai, technologiniai, socialiniai ir ekologiniai posistemiai glaudžiai susiję;

               (7)

               2010 m. gegužės 26 d. posėdyje (5) Konkurencijos taryba galimas bendro programavimo iniciatyvas, įskaitant iniciatyvą „Miestų Europa. Visuotiniai urbanistiniai iššūkiai, bendri Europos sprendimai“, pateikė ir pagrindė kaip sritis, kuriose bendras mokslinių tyrimų programavimas labai padėtų padidinti pavienių valstybių narių veiksmų ir esamų Sąjungos iniciatyvų pridėtinę vertę. Todėl ji priėmė išvadas, kuriose pripažino šios srities bendro programavimo iniciatyvos būtinybę ir paragino Komisiją prisidėti prie jos rengimo;

               (8)

               valstybės narės atsiuntė oficialius įsipareigojimo raštus ir taip patvirtino dalyvausiančios tokioje bendro programavimo iniciatyvoje;

               (9)

               darnios miestų plėtros mokslinių tyrimų bendras programavimas sudarytų sąlygas koordinuoti šios srities mokslinius tyrimus ir inovacijas, o tai labai padėtų kurti visapusiškai veiksmingą miestų plėtros mokslinių tyrimų ir inovacijų srities Europos mokslinių tyrimų erdvę, taip pat sustiprintų Europos pirmavimą šioje srityje ir darnios miestų plėtros mokslinių tyrimų konkurencingumą;

               (10)

               miestų plėtra – svarbi su įvairiomis temomis susijusi Sąjungos mokslinių tyrimų ir inovacijų finansavimo programų sritis. Pagal šią bendro programavimo iniciatyvą vykdoma veikla turi būti glaudžiai koordinuojama su kita susijusia veikla, vykdoma įgyvendinant esamas ir būsimas mokslinių tyrimų ir inovacijų finansavimo programas ir iniciatyvas;

               (11)

               todėl, taip pat siekiant šioje rekomendacijoje išdėstytų tikslų, valstybės narės turėtų bendradarbiauti su Komisija, kad užtikrintų sąsajų su esamomis mokslinių tyrimų ir inovacijų programomis koordinavimą ir plėtrą ir kad išvengtų veiklos dubliavimosi ir kartojimosi; tuo tikslu jos turėtų gerai susipažinti su susijusiomis Komisijos iniciatyvomis, pvz., Pažangių miestų ir gyvenviečių iniciatyva, ir kitomis susijusiomis iniciatyvomis;

               (12)

               kad Komisija galėtų atsiskaityti Europos Parlamentui ir Tarybai, valstybės narės Komisijai turėtų reguliariai teikti pažangos, padarytos įgyvendinant šią bendro programavimo iniciatyvą, ataskaitas,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Valstybės narės skatinamos kurti ir išsaugoti bendrą viziją, kaip bendradarbiaujant ir koordinuojant veiksmus mokslinių tyrimų srityje Sąjungos lygmeniu būtų galima padėti užtikrinti darnią visapusišką miestų plėtrą (6).

               2.

               Valstybės narės skatinamos parengti bendrą strateginę mokslinių tyrimų darbotvarkę, kurioje būtų nustatyti vidutinės trukmės ir ilgalaikiai miestų plėtros mokslinių tyrimų poreikiai ir tikslai atsižvelgiant į vis aktyvesnę globalizaciją. Į strateginę mokslinių tyrimų darbotvarkę turėtų būti įtrauktas įgyvendinimo planas, kuriame būtų nustatyti prioritetai bei terminai ir nurodyti konkretūs veiksmai, priemonės ir ištekliai, būtini tai darbotvarkei įgyvendinti.

               3.

               Įgyvendinant strateginę mokslinių tyrimų darbotvarkę ir įgyvendinimo planą valstybės narės skatinamos imtis toliau išvardytų veiksmų:

                           a)

                           rinkti informaciją apie susijusias nacionalines programas ir mokslinių tyrimų veiklą ir tokia informacija dalytis;

                           b)

                           stiprinti bendro prognozavimo ir technologijų vertinimo gebėjimus;

                           c)

                           dalytis informacija, ištekliais, geriausia patirtimi, metodika ir gairėmis;

                           d)

                           nustatyti sritis ar mokslinių tyrimų veiklą, kurias būtų naudinga koordinuoti, ir tokį koordinavimą plėtoti;

                           e)

                           nustatyti sritis ar mokslinių tyrimų veiklą, kurių atžvilgiu skelbti bendrus kvietimus teikti pasiūlymus ar telkti išteklius būtų naudinga;

                           f)

                           nustatyti e punkte minėtų sričių bendrų mokslinių tyrimų tvarką;

                           g)

                           užtikrinti koordinavimą, sąsajų su esamomis ir būsimomis Sąjungos mokslinių tyrimų ir inovacijų finansavimo programomis ir iniciatyvomis kūrimą ir vengti šios srities esamų ir būsimų Sąjungos iniciatyvų dubliavimosi;

                           h)

                           apibrėžiant miestų plėtros mokslinių tyrimų programų tikslus įvertinti kintančius miestų ir miestų gyventojų poreikius;

                           i)

                           prireikus bendrai naudoti esamą mokslinių tyrimų infrastruktūrą, kurti naują infrastruktūrą, pavyzdžiui, koordinuojamus duomenų bankus ar aprašus, arba rengti miestų procesų tyrinėjimo modelius;

                           j)

                           skatinti geresnį bendradarbiavimą viešajame sektoriuje, viešojo ir privačiojo sektorių bendradarbiavimą, taip pat atviras inovacijas skirtingose mokslinių tyrimų veiklos srityse, švietimo ir verslo sektoriuose, susijusiuose su miestų plėtra, kartu užtikrinant atitinkamų suinteresuotųjų šalių, tokių kaip vietos valdžia ir pilietinė visuomenė, plataus masto dalyvavimą;

                           k)

                           eksportuoti ir skleisti žinias, inovacijas ir tarpdisciplininius metodinius principus, taip pat nustatyti ir šalinti mokslinių tyrimų ir inovacijų sistemos plėtros kliūtis, trukdančias į rinką sparčiau pateikti visuomenei naudingus inovacinius sprendimus;

                           l)

                           atitinkamą mokslinę informaciją pateikti vietos, regioninio, nacionalinio ir Sąjungos lygmens politikos formuotojams;

                           m)

                           kurti miestų moksliniams tyrimams skirtų centrų (įskaitant Europos mokslinių tyrimų erdvei nepriklausančius centrus) tinklus.

               4.

               Valstybės narės raginamos išlaikyti ir toliau plėtoti bendrą veiksmingą miestų plėtros uždavinių mokslinių tyrimų valdymo struktūrą, kuri padėtų nustatyti bendras bendradarbiavimo ir koordinavimo sąlygas, taisykles bei procedūras ir stebėti, kaip įgyvendinama strateginė mokslinių tyrimų darbotvarkė.

               5.

               Valstybės narės raginamos strateginę mokslinių tyrimų darbotvarkę kartu įgyvendinti taikant nacionalines mokslinių tyrimų programas pagal Tarybos bendro programavimo aukšto lygio grupės parengtas bendro programavimo pagrindinių sąlygų gaires (7).

               6.

               Valstybės narės raginamos bendradarbiauti su Komisija, kad būtų galima nagrinėti susijusias Komisijos iniciatyvas, kuriomis valstybėms narėms siekiama padėti rengti ir įgyvendinti strateginę mokslinių tyrimų darbotvarkę, taip pat koordinuoti bendro programavimo iniciatyvą su kitomis Sąjungos iniciatyvomis šioje srityje, tokiomis kaip mokslinių tyrimų ir inovacijų finansavimo programomis remiami moksliniai tyrimai ir plėtra, visų pirma socialinių ir ekonominių mokslų, humanitarinių mokslų, transporto, energetikos, aplinkos, IRT, saugumo, sveikatos srityse, taip pat su kitomis mokslinių tyrimų ir inovacijų iniciatyvomis, pvz., kitomis susijusiomis bendro programavimo iniciatyvomis, Europos inovacijos ir technologijos instituto žinių ir inovacijų bendrijomis ir Europos technologijų platformomis.

               7.

               Valstybės narės raginamos palaikyti glaudžius santykius su Tarptautinio bendradarbiavimo mokslo ir technologijų srityje strateginiu forumu (SFIC) (8), kad būtų plėtojamas ir įgyvendinamas galimas tarptautinis strateginės mokslinių tyrimų darbotvarkės aspektas, taip pat su trečiosiomis šalimis derinti ir joms pritaikyti SFIC iniciatyvas.

               8.

               Valstybės narės raginamos Komisijai reguliariai teikti metines šios bendro programavimo iniciatyvos įgyvendinimo ataskaitas.

      Priimta Briuselyje 2011 m. spalio 21 d.

            Komisijos vardu

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            Komisijos narė

      (1)  http://www.un.org/esa/population/unpop.htm

      (2)  Komisijos komunikatas „2020 m. Europa. Pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija“, Briuselis, COM(2010) 2020.

      (3)  COM(2010) 546.

      (4)  Komisijos komunikatas „Europos kovos su skurdu ir socialine atskirtimi planas. Europos socialinės ir teritorinės sanglaudos bendroji programa“, Briuselis, COM(2010) 758 galutinis.

      (5)  10246/10.

      (6)  http://www.jpi-urbaneurope.eu

      (7)  ERC-GPC 1311/10. Bendras mokslinių tyrimų programavimas 2008–2010 m. ir vėliau. 2010 m. lapkričio 12 d. Tarybos bendro programavimo aukšto lygio grupės ataskaitos II priedas.

      (8)  SFIC užuomazgos – 2008 m. gruodžio mėn. Tarybos išvadose, kuriose Taryba paragino valstybes nares ir Komisiją imtis naujos tarptautinio bendradarbiavimo mokslo ir technologijų srityje partnerystės. Forumą Taryba įsteigė kaip specialią Europos mokslinių tyrimų erdvės komiteto struktūrą.


|

52011DC0324

KOMISIJOS REKOMENDACIJA TARYBAI įgalioti Komisiją derėtis Europos Sąjungos vardu dėl Energijos bendrijos sutarties pakeitimų  KOMISIJOS REKOMENDACIJA TARYBAI įgalioti Komisiją derėtis Europos Sąjungos vardu dėl Energijos bendrijos sutarties pakeitimų  /* KOM/2011/0324 galutinis - */

	KOMISIJOS REKOMENDACIJA TARYBAIįgalioti Komisiją derėtis Europos Sąjungos vardu dėl Energijos bendrijos sutarties pakeitimųAIŠKINAMASIS MEMORANDUMASEnergijos bendrijos sutarties 11 straipsnyje apibrėžta, kad „Energijos acquis communautaire “ reiškia:- 2003 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/54/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinančią Direktyvą 96/92/EB;- 2003 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/55/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinančią Direktyvą 98/30/EB; ir- 2003 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1228/2003 dėl prieigos prie tarpvalstybinių elektros energijos mainų tinklo sąlygų.2007 m. gruodžio 18 d. Sprendimu Nr. 2007/06/MC-EnC Energijos bendrijos ministrų taryba nusprendė, kad Susitariančiosios Šalys privalo įgyvendinti ir 2005 m. rugsėjo 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1775/2005 dėl teisės naudotis gamtinių dujų perdavimo tinklais sąlygų.Keturi minėti teisės aktai Europos Sąjungoje panaikinti nuo 2011 m. kovo 3 d. ir pakeisti Direktyva 2009/72/EB, Direktyva 2009/73/EB, Reglamentu (EB) Nr. 714/2009 ir Reglamentu (EB) Nr. 715/2009, kurie visi priimti 2009 m. liepos 13 d. Kartu su 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 713/2009, įsteigiančiu Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūrą (ERIBA), šie nauji ES teisės aktai sudaro trečiąjį ES energijos vidaus rinkos teisinių priemonių paketą.Energijos bendrijos sutarties 20 straipsnyje nustatyta, kad „Kiekviena Susitariančioji Šalis per vienerius metus nuo šios Sutarties įsigaliojimo Europos Komisijai pateikia 2001 m. rugsėjo 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/77/EB dėl elektros, pagamintos iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių, skatinimo elektros energijos vidaus rinkoje ir 2003 m. gegužės 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/30/EB dėl skatinimo naudoti biokurą ir kitą atsinaujinantį kurą transporte įgyvendinimo planą. Europos Komisija visų Susitariančiųjų Šalių planus pateikia priimti Ministrų tarybai.“Abi šios direktyvos, vadinamos Energijos bendrijos „atsinaujinančiųjų išteklių acquis “, iš dalies pakeistos 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/28/EB dėl skatinimo naudoti atsinaujinančių išteklių energiją, iš dalies keičiančia bei vėliau panaikinančia Direktyvas 2001/77/EB ir 2003/30/EB.2011 m. kovo 10 d. priimtoje Energijos bendrijai skirtoje ataskaitoje pagal Sprendimo 2006/500/EB 7 straipsnį Komisija nurodė, kad trečiojo teisės aktų paketo ir Direktyvos 2009/28/EB priėmimas ir įgyvendinimas yra vienas iš Energijos bendrijos prioritetų ir priemonė regiono integracijai į bendrą Europos energijos rinką paspartinti.Energijos bendrijos sutarties 59 straipsnyje dėl Energijos bendrijos reguliavimo valdybos sudėties nustatyta, kad Europos Sąjungai atstovauja „Europos Komisija, padedama kiekvienos dalyvės reguliuojančios įstaigos ir vieno Europos elektros ir dujų reguliavimo grupės (ERGEG) atstovo.“Europos elektros ir dujų reguliavimo grupės (ERGEG) anksčiau vykdytas užduotis perėmė Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūra (ACER), ir nuo 2011 m. liepos 1 d. ERGEG bus panaikinta.2011 m. gegužės 6 d. Komisija priėmė sprendimą, kuriuo nustatomas Komisijos pasiūlymas Energijos bendrijos ministrų tarybai dėl Direktyvos 2009/72/EB, Direktyvos 2009/73/EB, Reglamento (EB) Nr. 714/2009 ir Reglamento (EB) Nr. 715/2009 įgyvendinimo ir Energijos bendrijos sutarties 11 ir 59 straipsnių pakeitimo.2006 m. gegužės 29 d. Tarybos sprendimo 2006/500 dėl Energijos bendrijos sutarties sudarymo Europos bendrijos vardu 5 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka, taikytina prieš priimant poziciją dėl Energijos bendrijos institucijų sprendimų iš dalies keisti Energijos bendrijos sutartį (pagal 100 straipsnio i punktą).Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta pirmiau, Komisija rekomenduoja Tarybai įgalioti Komisiją derėtis Energijos bendrijos institucijose dėl būtinų Energijos bendrijos sutarties pritaikymų.REKOMENDACIJAAtsižvelgdama į pirmiau išdėstytus faktus, Komisija rekomenduoja, kad:-  Taryba įgaliotų Komisiją derėtis Europos Sąjungos vardu dėl būtinų Energijos bendrijos sutarties pakeitimų;-  vadovaujantis Sutartimi, Europos Sąjungos derybų atstovė būtų Komisija, ir ji derėtųsi dėl Energijos bendrijos sutarties pakeitimų laikydamasi derybų nurodymų; taip pat-  Taryba paskirtų komitetą, su kuriuo turėtų būti konsultuojamasi vedant derybas; be to,-  Taryba priimtų su šia rekomendacija pateikiamus derybų nurodymus.PRIEDASDerybų dėl Energijos bendrijos sutarties pakeitimų nurodymai.„Energijos ACQUIS COMMUNAUTAIRE “Pakeitimai, dėl kurių susitariama Europos Sąjungos vardu, turėtų atitikti pasiūlytuosius 2011 m. gegužės 6 d. Komisijos sprendime.„ATSINAUJINANčIųJų IšTEKLIų ACQUIS “Pakeitimais, dėl kurių susitariama Europos Sąjungos vardu, turėtų būti daroma nuoroda į Susitariančiųjų Šalių įpareigojimą priimti Direktyvą 2009/28/EB dėl skatinimo naudoti atsinaujinančių išteklių energiją, iš dalies keičiančią bei vėliau panaikinančią Direktyvas 2001/77/EB ir 2003/30/EB.ENERGIJOS BENDRIJOS REGULIAVIMO VALDYBAPakeitimai, dėl kurių susitariama Europos Sąjungos vardu, turėtų atitikti pasiūlytuosius 2011 m. gegužės 6 d. Komisijos sprendime.


				|

		52012PC0104

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA siekiant ištaisyti perviršinio valdžios sektoriaus deficito padėtį Vengrijoje /* COM/2012/0104 final - 2012/ () */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
2004 m.
liepos 5 d. pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 6
dalį Taryba nusprendė, kad Vengrijoje susidaręs perviršinis
deficitas. 2012 m. sausio 24 d. pagal Sutarties dėl Europos
Sąjungos veikimo (SESV) 126 straipsnio 8 dalį Taryba nusprendė,
kad Vengrija nesiėmė veiksmingų priemonių dėl
2009 m. liepos 7 d. Tarybos rekomendacijos pagal Sutarties 104
straipsnio 7 dalį.
Atsižvelgdama į 2012 m. sausio
24 d. Tarybos sprendimą ir vadovaudamasi SESV 126 straipsnio 7 dalimi
bei Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 3 straipsniu, [2012 m. kovo
6 d.] Komisija turėtų priimti rekomendaciją dėl naujos
Tarybos rekomendacijos siekiant ištaisyti perviršinio valdžios sektoriaus
deficito padėtį Vengrijoje.
Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
siekiant ištaisyti perviršinio valdžios
sektoriaus deficito padėtį Vengrijoje
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 126 straipsnio
7 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją,
kadangi:
(1)
pagal SESV 126 straipsnį valstybės
narės vengia perviršinio valdžios sektoriaus deficito;
(2)
Stabilumo ir augimo pakto pagrindinis tikslas yra
patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas
kainų stabilumui ir smarkiam tvariam augimui, leidžiančiam kurti
naujas darbo vietas;
(3)
2004 m. liepos 5 d. pagal Europos
bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 6 dalį Taryba
nusprendė, kad Vengrijoje susidaręs perviršinis deficitas, ir pagal
tos sutarties 104 straipsnio 7 dalį pateikė rekomendacijas,
kaip ištaisyti perviršinio deficito padėtį iki 2008 m. pabaigos;

(4)
2005 m. sausio mėn. pagal Europos
bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 8 dalį Taryba nusprendė,
kad Vengrija nesiėmė veiksmingų priemonių atsižvelgdama
į jos rekomendaciją, ir 2005 m. kovo mėn. pagal tos sutarties
104 straipsnio 7 dalį pateikė dar vieną rekomendaciją,
kurioje patvirtintas perviršinio deficito panaikinimo terminas – 2008 m.
2005 m. lapkričio mėn. Taryba nusprendė, kad Vengrija
antrą kartą nesilaikė rekomendacijų pagal Europos bendrijos
steigimo sutarties 104 straipsnio 7 dalį. Todėl 2006 m. spalio
mėn. pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 7 dalį
Taryba priėmė trečią rekomendaciją, kuria perviršinio
deficito panaikinimo terminas nukeliamas į 2009 m. 2009 m.
liepos mėn. Taryba padarė išvadą, kad galima laikyti, jog
Vengrijos valdžios institucijos ėmėsi veiksmingų priemonių
atsižvelgdamos į 2006 m. spalio mėn. rekomendacijas, ir atsižvelgdama
į didelį ekonomikos nuosmukį pagal Europos bendrijos steigimo
sutarties 104 straipsnio 7 dalį pateikė patikslintą
rekomendaciją, kurioje vėl nurodė naują deficito
panaikinimo terminą, t. y. 2011 m. 2010 m. sausio
27 d. Komisija padarė išvadą, kad Vengrija ėmėsi
veiksmingų priemonių atsižvelgdama į paskutines Tarybos
rekomendacijas, tačiau įspėjo apie didelę riziką;
(5)
2012 m. sausio 24 d. pagal SESV 126
straipsnio 8 dalies nuostatas Taryba nusprendė, kad Vengrija
nesiėmė veiksmingų priemonių atsižvelgdama į
2009 m. liepos mėn. Tarybos rekomendaciją per šioje rekomendacijoje
nustatytą laikotarpį. 2011 m. nominali 3 % BVP
pamatinė vertė neviršyta ne dėl struktūrinio tvaraus
koregavimo, bet dėl reikšmingų vienkartinių pajamų. Kartu
2010 ir 2011 m. stebėtas struktūrinis pablogėjimas,
viršijęs 2 % BVP, palyginti su rekomenduotu bendru 0,5 % BVP
fiskaliniu pagerėjimu. Be to, nors valdžios institucijos 2012 m.
įgyvendina struktūrines priemones, kuriomis tikimasi iš esmės
ištaisyti ankstesnį padėties pablogėjimą, Sutartyje nustatyta
3 % BVP pamatinė vertė 2012 m. vėl nebus viršyta vien
tik dėl vienkartinių beveik 1 % BVP priemonių, tačiau
2013 m. ši vertė bus viršyta. [Priėmusi šį sprendimą,
Taryba [kovo 13 d.] nutarė 2013 m. laikinai sustabdyti dalį
Vengrijai skirtų Sanglaudos fondo įsipareigojimų asignavimų
(pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1084/2006 4 straipsnio nuostatas);]
(6)
pagal SESV 126 straipsnio 7 dalį ir Tarybos
reglamento (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito procedūros
įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo (kuris yra Stabilumo ir augimo
pakto dalis) 3 straipsnį Taryba turi atitinkamai valstybei narei pateikti
rekomendacijas, kaip per nurodytą laikotarpį ištaisyti perviršinio
deficito padėtį. Rekomendacijoje turi būti nustatytas ne
ilgesnis kaip šešių mėnesių laikotarpis, per kurį
atitinkama valstybė narė turi imtis veiksmingų priemonių
perviršiniam deficitui panaikinti, taip pat nustatomas terminas perviršiniam
deficitui panaikinti, o tai turėtų būti padaryta per metus nuo
tokio deficito nustatymo, nebent atsirastų ypatingų aplinkybių.
Sprendžiant, ar yra ypatingų aplinkybių, reikėtų
atsižvelgti į Reglamento (EB) Nr. 1467/97 2 straipsnio 3 dalyje
paaiškintus svarbius veiksnius. Be to, rekomendacijoje dėl perviršinio
deficito padėties ištaisymo Taryba turėtų reikalauti
įvykdyti metinius biudžeto tikslus, kurie remiantis rekomendaciją
grindžiančia prognoze atitinka struktūrinio balanso, t. y. pagal
ciklą pakoreguoto balanso atmetus vienkartines ir kitas laikinąsias
priemones, pagerėjimą per metus bent 0,5 % BVP;
(7)
Vengrijos ūkis įveikė recesiją
2010 m., kai BVP išaugo 1,3 %. 2010 m. ekonomika atsigavo kur
kas sparčiau nei 2009 m. pavasarį (kai buvo priimta Tarybos
rekomendacija) prognozavo Komisijos tarnybos (t. y. –0,3 %). Manyta,
kad 2011 m. BVP toliau augs vidutinišku tempu (1,7 %) beveik vien
dėl užsienio prekybos sąskaitos balanso. Tačiau bėgant
2011-iesiems augimo prognozės pablogėjo dėl bendro
tarptautinės aplinkos susilpnėjimo, dėl kurio prarastos kelios
galimybės, ir tolesnio vidaus paklausos mažėjimo, susijusio ir su
politiniais neaiškumais. Atsižvelgdamos į tai, Komisijos tarnybos
2012 m. vasario mėn. tarpinėje prognozėje numato, kad prieš
vėl pradėdamas augti BVP dar šiek tiek (0,1 %) mažės;
(8)
2010 m. deficitui pasiekus 4,2 % BVP,
numatoma, kad 2011 m. valdžios sektoriaus balansas bus perteklinis, bet tik
dėl vienkartinių beveik 10 % BVP pajamų, susijusių su
pensijų turto perkėlimu iš privačių pensijų
fondų. 2011 m. gruodžio mėn. PDP pažangos ataskaitoje nurodyta,
kad oficialiais skaičiavimais 2011 m. biudžeto perteklius buvo
3,9 % BVP. Atsižvelgiant į paskutinę informaciją apie
geresnius nei tikėtasi pinigų srautų biudžetinius pokyčius
kai kuriose pajamų kategorijose ir vietos valdžios pasektoryje, perviršis
gali būti net šiek tiek didesnis (patikslintu Komisijos tarnybų
vertinimu, maždaug 4,1 % BVP);
(9)
2012 m. priimtu biudžetu siekiama mažinti
deficitą iki 2,5 % BVP, daugiausia šio tikslo siekiant keletu
konsoliduotų priemonių rinkinių (dauguma jų paskelbti Széll
Kálmán plane ir 2011 m. patikslintoje Konvergencijos programoje (KP)),
kuriais iš dalies ketinama atitaisyti 2010 m. antroje pusėje
priimtų smarkiai sumažintų mokesčių poveikį, kuris
viršijo 2 % BVP, ir kartu suformuoti 1,1 % BVP dydžio ypatingą
rezervą (mažinant nenumatytas išlaidas). Tikslo siekti padeda ir grynosios
vienkartinės 0,7 % BVP pajamos, gautos iš laikinų
ypatingųjų mokesčių. Atsižvelgiant į paskutinius
ekonominius ir biudžeto pokyčius, patikslintoje Komisijos tarnybų
prognozėje dabar numatomas 3 % BVP deficitas, t. y. didesnis nei
oficialus valdžios institucijų tikslas. Palyginti su patvirtintu biudžetu,
ši didesnio deficito prognozė, be kitų veiksnių, atspindi 0,5
proc. punkto mažesnį ekonomikos augimą ir atsargesnį pajamų
ir išlaidų pokyčių vertinimą. Kartu ji rodo, jog ypatingi
rezervai nebus naudojami (t. y. bus mažinamos nenumatytos išlaidos).
Patikslintoje Komisijos tarnybų prognozėje numatomas 3 % BVP
deficitas yra 0,2 % didesnis nei numatytasis patvirtinant
rekomendaciją dėl Tarybos sprendimo pagal 126 straipsnio 8 dalį.
Taip yra dėl to, kad geresnis nei numatyta bazės efektas (nuo
2011 m.) nėra pakankamas, kad atsvertų toliau
prastėjančių 2012 m. ekonomikos perspektyvų
poveikį biudžetui ir didesnio obligacijų pelningumo poveikį.
Laikantis nustatytos ES fiskalinės priežiūros praktikos, nauji
konsolidacijos planai, kurių vertė 0,4 % BVP, ir kuriuos
2012 m. vasario 21 d. paskelbė valdžios institucijos, negali
būti įtraukti į Komisijos tarnybų prognozę, nes šie
planai dar nepakankamai pagrįsti;
(10)
manoma, kad 2013 m. deficitas vėl augs
iki maždaug 3,6 % BVP (nuo 3 % BVP), o tai viršys 3¼ % Komisijos
tarnybų prognozę, parengtą Tarybai priimant sprendimą, kad
Vengrija nesiėmė veiksmingų priemonių pagal SESV 126
straipsnio 8 dalį. Tokį deficito padidinimą daugiausia lemia 0,4
% BVP deficitą didinantys pokyčiai (kaip antai mažesnės pajamos
iš mokesčių dėl mažesnio augimo prognozių 2012 m.),
kurie lėmė ir didesnio deficito prognozę 2012 m. Be to,
2013 m. labiau nei 2012 m. išaugs (0,1 % BVP) palūkanų
išlaidos. Tokį poveikį tik iš dalies atsvers kiti poveikiai, kaip
antai ¼ % BVP mažesnis nei tikėtasi centrinio banko finansavimo poreikis
2013 m. Palyginti su 2012 m., 2013 m. deficito
didėjimą iki 3,6 % BVP iš esmės lemia sektorių
mokesčių laipsniškas panaikinimas, kurio grynasis poveikis biudžetui
2013 m. sieks 0,7 % BVP, didesnės skolos aptarnavimo išlaidos,
sieksiančios ½ % BVP, ir GPM mokestinės bazės
sumažėjimas, kurio poveikis biudžetui – 0,3 % BVP. Manoma, kad
tokį deficitą didinantį poveikį, bendrai sieksiantį
apie 1½ % BVP, tik iš dalies atsvers toliau įgyvendinama Széll Kálmán
struktūrinių reformų programa, pagal kurią bus sutaupyta
0,4 % BVP, ir kitos sutaupytos lėšos (0,4 % BVP), gautos, pavyzdžiui,
formaliai įšaldžius darbo užmokestį valdžios sektoriuje. Galiausiai
tikimasi, kad biudžetui palankų poveikį kiek darys numatytas
ūkio atsigavimas;
(11)
remiantis paskutiniais Komisijos tarnybų skaičiavimais,
struktūrinis balansas, 2010 m. pablogėjęs 1½ % BVP, o 2011
m. – ½ % BVP, 2012 m. pagerės beveik 2 %, o 2013 m.
vėl pablogės ½ % BVP. Jei vyriausybė imtųsi reikiamų
priemonių fiskaliniams tikslams pasiekti 2012 ir 2013 m.,
struktūrinis pagerėjimas 2012 m. siektų apie 2½ % BVP, o
2013 – ½ % BVP;
(12)
jau aprašytą biudžeto perspektyvą
2013 m. galima būtų pagerinti daugiau kaip ½ % BVP, jei Széll
Kálmán plane numatytos reformos būtų pakankamai sukonkretizuotos ir
įgyvendintos. 2012 m. vasario 21 d. paskelbtą
papildomą išlaidų mažinimą reikia pagrįsti, visų pirma
dotacijų viešojo transporto įmonėms ir vaistams mažinimo
srityje, tuo tarpu papildomų pajamų galima būtų
tikėtis iš planuojamo elektroninio kelių mokesčio įvedimo.
Be šių priemonių, siekdama tvariai panaikinti deficito perviršį,
Vengrija galėtų gauti naudos, tiksliau skirdama visuotinę vaiko
auginimo pašalpą (galbūt susiedama tai su neseniai nustatytomis
didelėmis mokesčių lengvatomis dėl šeiminės
padėties), įvesdama centralizuotą turto mokestį pagal
vertę ir didindama fiksuoto pajamų mokesčio sistemos
progresinį pobūdį; pastarasis dalykas aptariamas 2011 m.
liepos mėn. Tarybos rekomendacijoje Vengrijai vykstant Europos semestrui;
(13)
bendroji valdžios sektoriaus skola, išaugusi nuo
79,7 % BVP 2009 m. iki 81,3 % BVP 2010 m., 2011 m.
šiek tiek sumažėjo iki 80,3 % BVP. Šį nežymų
pagerėjimą lėmė didelis 8 % BVP pirminis perteklius
dėl vienkartinių pajamų, gautų perėmus privačių
pensijų fondų turtą, kurias smarkiai atsvėrė
kritęs valiutos kursas. Atsižvelgiant į numatomą deficito
lygį ir remiantis optimistiškesnėmis techninėmis valiutos kurso
prielaidomis, palyginti su 2011 m. pabaigos lygiu, taip pat darant
prielaidą, kad tolesnis buvusių privačių pensijų
fondų turto pardavimas sieks 1 % BVP, manoma, kad 2012 m.
bendroji valdžios sektoriaus skola bus maždaug 76 % BVP, tačiau
2013 m. vėl išaugs;
(14)
ankstesni fiskaliniai pokyčiai rodo fiskalinio
valdymo ir biudžeto planavimo bei įgyvendinimo trūkumus. 2010 m.
antroje pusėje iš esmės susilpninusios tuo metu dar nebrandžią
ankstesnę fiskalinio valdymo sistemą, valdžios institucijos
įtvirtino pagrindinius pakeistos struktūros elementus naujojoje
Konstitucijoje (įsigaliojusioje 2012 m. sausio 1 d.). Visų
pirma nustatytos nominaliosios viršutinės skolos ribos – 50 % BVP
(šis lygis turi būti pasiektas nuolat mažinant šiuo metu labai didelę
skolą) ir pertvarkytai Fiskalinei tarybai (FT) suteikta teisė vetuoti
biudžetą. 2011 m. pabaigoje priimti papildomi konstitucinės
teisės aktai, kuriais nustatomos naujos taikytinos skaitinės
taisyklės tiek centriniu, tiek vietos lygmeniu, taip pat Fiskalinės
tarybos valdymo tvarka. Priimta nauja metinė skaitinė taisyklė
vis dar per daug pritaikyta metiniam biudžeto ciklui ir nelabai tinka vidutinio
laikotarpio biudžeto planavimui, kurį sustiprinti rekomendavo Taryba
2011 m. liepos mėn. rekomendacijoje vykstant Europos semestrui. Toje
pačioje šiai šaliai skirtoje rekomendacijoje Taryba taip pat paprašė
Vengrijos išplėsti Fiskalinės tarybos analizės kompetenciją
(pavyzdžiui, reguliariai rengti makrofiskalines bazines projekcijas),
tačiau tai dar vis neatlikta, net ir 2011 m. gruodžio mėn.
priėmus Ekonominio stabilumo įstatymą;
(15)
pažanga, padaryta įgyvendinant fiskalinės
konsolidacijos strategiją siekiant panaikinti deficito perviršį,
laiku ir reguliariai stebima, kaip numatyta Tarybos reglamento (EB)
Nr. 1467/97 10a straipsnyje, kuriame atitinkamos valstybės narės
įpareigojamos teikti visą reikalingą informaciją.
Atsižvelgiant į tai, 2012 m. atskiras skyrius turėtų
būti įtrauktas į patikslintą Vengrijos konvergencijos
programą, o vėliau ir į periodiškas dukart per metus rengiamas
pažangos ataskaitas, kurias iki perviršinio deficito procedūros pabaigos
įsipareigojusios teikti Vengrijos valdžios institucijos;
(16)
biudžeto konsolidavimo priemonėmis turėtų
būti užtikrinta, kad valdžios sektoriaus balansas ilgam
pagerėtų, taip pat būtų pagerinta valstybės
finansų būklė bei sustiprintas ekonomikos augimo potencialas,
ŠIUO DOKUMENTU REKOMENDUOJA:
(1)
Vengrijos valdžios institucijos iki 2012 m.
turėtų ištaisyti esamą perviršinio deficito padėtį.
(2)
Vengrijos valdžios institucijos patikimu ir tvariu
būdu turėtų sumažinti valdžios sektoriaus deficitą žemiau
3 % BVP pamatinės vertės, laikydamosi daugiametės
procedūros, nurodytos 2011 m. balandžio 15 d. patikslintoje Vengrijos
konvergencijos programoje, kurią Taryba patvirtino savo 2011 m.
liepos 12 d. išvadoje. Konkrečiai, šiuo tikslu Vengrijos valdžios
institucijos turėtų:
(a)
užtikrinti, kad 2012 m. deficitas
būtų sumažintas iki 2,5 % BVP, palyginti su planuojamais
3 % BVP pagal makroekonomines aplinkybes po 2012 m. vasario mėn.
Komisijos tarnybų tarpinės prognozės, o tam, be jau numatyto
1,9 % BVP, prireiktų ½ % BVP papildomų fiskalinių
pastangų; visų pirma tai turėtų būti atlikta toliau
konkretizuojant ir griežtai įgyvendinant deficito mažinimo priemones,
nustatytas Széll Kálmán plane ir 2011 m. patikslintoje Konvergencijos
programoje, taip pat patvirtinant reikiamas papildomas struktūrinio
pobūdžio konsolidavimo priemones; nominaliojo balanso gerinimui skirti
nenumatytas pajamas, įskaitant galimas vienkartines pajamas, gautas
dėl naudos gavėjų perėjimo iš privačios į
valstybinę pensijų sistemą;
(b)
imtis reikalingų papildomų
struktūrinio pobūdžio priemonių, siekiant užtikrinti, kad
2013 m. deficitas, pagal prognozes 0,6 % BVP viršysiantis Sutartyje
nustatytą 3 % BVP ribą pagal makroekonomines aplinkybes po 2012 m.
vasario mėn. Komisijos tarnybų tarpinės prognozės,
išliktų gerokai žemiau ribos net po laukiamo ir rekomenduojamo visiško
laipsniško vienkartinių pajamų, siekiančių beveik 1 %
BVP, atsisakymo. Šios priemonės galėtų apimti planuojamų
struktūrinių reformų, numatytų Széll Kálmán plane,
tolesnį konkretizavimą ir įgyvendinimą;
(c)
į būsimus biudžeto įstatymus
įtraukti pakankamo rezervo nuostatas (papildomai prie bendro rezervo,
nurodyto Valstybės finansų įstatyme), siekiant užtikrinti, kad
biudžeto tikslai būtų pasiekti net ir nenumatytų
įvykių atveju.
(3)
Minėtas biudžeto koregavimas galėtų
padėti sugrįžti prie bendrosios valdžios sektoriaus skolos santykio
mažėjimo tendencijų. Visų pirma reikėtų užtikrinti
pakankamą pažangą laikantis skolos mažinimo lyginamojo dydžio per
trejus metus po perviršinio deficito panaikinimo pagal Reglamento
Nr. 1467/97 2 straipsnio 1a dalį.
(4)
Kaip 2011 m. liepos mėn. rekomendavo
Taryba, Vengrijos valdžios institucijos turėtų įgyvendinti
pagrindines konstitucines fiskalines taisykles, pritaikydamos konstitucinę
teisę ekonominiam stabilumui pasiekti. Skaitinėmis taisyklėmis
turėtų būti užtikrinta, kad biudžeto procesas būtų
įtvirtintas privalomuose vidutinio laikotarpio pagrinduose ir kad
būtų išplėsta Fiskalinės tarybos analizės
kompetencija.
(5)
Taryba nustato [2012 m. rugsėjo
13 d.] terminą, iki kurio Vengrijos vyriausybė turi imtis
veiksmingų priemonių ir nurodyti priemones, kurios bus reikalingos
siekiant tvariai panaikinti perviršinį deficitą. Vertinant
veiksmingas priemones, bus atsižvelgta į ekonominius pokyčius,
lyginant juos su numatytaisiais patikslintoje prognozėje, pateiktoje
tarnybų darbiniame dokumente, pridėtame prie Komisijos rekomendacijos
šiai Tarybos rekomendacijai.
Vengrijos valdžios institucijos
turėtų pranešti apie pažangą įgyvendinant šias
rekomendacijas atskirame skyriuje patikslintoje Vengrijos konvergencijos
programoje, kuri bus parengta 2012 m., o vėliau ir periodiškai dukart
per metus teikiamose pažangos ataskaitose, kurias iki perviršinio deficito
procedūros pabaigos įsipareigojusi teikti Vengrija.
Be to, Taryba pabrėžia, kaip svarbu
įgyvendinti vidutinio laikotarpio tikslą, kad būtų galima
užtikrinti valstybės finansų tvarumą arba sparčiai siekti
tokio tvarumo. Todėl Taryba ragina Vengrijos valdžios institucijas imtis
reikalingų struktūrinių veiksmų, kad Vengrija 2013 m.
pasiektų biudžeto tikslą, t. y. 2,2 % BVP deficitą,
taip, kad visą tvaraus perviršinio deficito mažinimo laikotarpį būtų
užtikrintas vidutinio laikotarpio tikslo (šiuo metu tikslas yra –1,5 % BVP
struktūrinis balansas) laikymasis.
Ši rekomendacija skirta Vengrijai.
Priimta Briuselyje,
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas