title: 2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Vengrijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Vengrijos konvergencijos programos

text:
               29.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 247/77

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2014 m. liepos 8 d.
   dėl 2014 m. Vengrijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Vengrijos konvergencijos programos
   2014/C 247/15
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymais, priėmė Rekomendaciją dėl bendrų valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – Sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3); šios gairės kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2012 m. birželio 29 d. valstybių narių valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;

               (4)

               2013 m. liepos 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl Vengrijos 2013 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl atnaujintos 2013–2016 m. Vengrijos konvergencijos programos;

               (5)

               2013 m. lapkričio 13 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2014 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2013 m. lapkričio 13 d. Komisija, remdamasi Reglamentu (ES) Nr. 1176/2011, priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nurodė, kad Vengrija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (6)

               2013 m. gruodžio 20 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, mažinti nedarbą, šalinti socialinius krizės padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (7)

               2014 m. kovo 5 d. Komisija paskelbė Vengrijai skirtos nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatus. Remdamasi analize, Komisija daro išvadą, kad Vengrijoje išlieka susidaręs makroekonominis disbalansas, kurį būtina stebėti ir dėl kurio reikia imtis ryžtingų politikos veiksmų. Visų pirma labai daug dėmesio tebereikia skirti vykstančiam labai neigiamos grynosios tarptautinės pozicijos koregavimui, didelei viešojo ir privačiojo sektorių skolai esant silpnam finansų sektoriui, taip pat blogėjantiems eksporto rezultatams, kad būtų sumažinta didelė neigiamo poveikio ekonomikos veikimui rizika;

               (8)

               2014 m. balandžio 30 d. Vengrija pateikė 2014 m. nacionalinę reformų programą ir 2014 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu;

               (9)

               2014 m. konvergencijos programoje išdėstytos biudžeto strategijos tikslas – valdžios sektoriaus deficitą sumažinti nuo 2,9 % BVP 2014 m. iki 1,9 % BVP programos laikotarpio pabaigoje. Tai turi būti pasiekta vykdant tvirtą konsolidavimą laikotarpio pabaigoje, be to, deficito tikslų rodikliai buvo iš esmės padidinti, palyginti su ankstesne konvergencijos programa. Konvergencijos programoje patvirtintas 1,7 % BVP vidutinės trukmės laikotarpio tikslas, kuris atitinka Stabilumo ir augimo pakto tikslus. Tačiau atsižvelgiant į perskaičiuotą struktūrinį balansą, vidutinės trukmės laikotarpio tikslo nesitikima pasiekti iki programos laikotarpio pabaigos. Numatoma, kad (perskaičiuotas) struktūrinis balansas 2014 m. pablogės 1,5 procentinio punkto, taigi bus smarkiai nukrypta nuo vidutinės trukmės laikotarpio tikslo, o 2015 m. jis turėtų stabilizuotis, vadinasi, susidarys 0,5 % BVP trūkumas nuo reikiamo pagerėjimo siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo. Vertinant pagal išlaidų kriterijų, matyti didelis nuokrypis tiek 2014 m., tiek 2015 m. Numatoma, kad (perskaičiuotas) struktūrinis balansas toliau blogės tiek 2016 m., tiek 2017 m. Apskritai numatoma, kad nuo 2014 m. bus smarkiai nukrypta nuo koregavimo plano siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo. Pagal konvergencijos programą prognozuojama, kad valdžios sektoriaus skola palaipsniui nuolat mažės nuo 79 % BVP 2013 m. iki maždaug 75 % BVP 2017 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos konvergencijos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, iš esmės yra tikėtinas 2014–2016 m., ir pagal jį prognozuojama, kad 2014 m. ir 2015 m. BVP augs atitinkamai 2,3 % ir 2,5 %, palyginti su 2,3 % ir 2,1 % pagal Komisijos tarnybų 2014 m. pavasario prognozę. Tačiau, kiek tai susiję su 2017 m., konvergencijos programa per daug optimistinė.
               Rizika dėl biudžeto tikslų yra iš esmės subalansuota 2014 m., tačiau didėja rizika, kad nuo 2015 m. deficitas gali tapti didesnis nei siekiama. Konkrečią riziką lemia tai, kad planuojamą išlaidų santykio sumažinimą numatoma pasiekti taikant nominalų išlaidų įšaldymą visose srityse arba apribojant daugumos diskrecinių išlaidų punktų didinimą žemiau infliacijos normos. Komisijos tarnybų 2014 m. pavasario prognozėje numatoma, kad valdžios sektoriaus deficitas 2014 m. ir 2015 m. atitiks konvergencijos programos tikslus. Komisijos prognozėje pateikta 2,2 % BVP 2014 m. ir 2,3 % BVP 2015 m. struktūrinio deficito projekcija patvirtina, kad yra rizika, jog nuo 2014 m. gali būti smarkiai nukrypta nuo vidutinės trukmės laikotarpio tikslo. Be to, Komisijos prognozėje taip pat nurodyta, kad 2014 m. ir 2015 m. bus nesilaikoma skolos mažinimo kriterijaus. 2014 m. prognozuojamas struktūrinio balanso pablogėjimas (1,4 % BVP) yra didesnis nei leidžiama siekiant laikytis skolos taisyklės (0,5 % BVP). Remdamasi konvergencijos programos vertinimu ir Komisijos prognoze, vadovaudamasi Reglamentu (EB) Nr. 1466/97, Taryba laikosi nuomonės, kad reikia papildomų struktūrinių konsolidavimo priemonių, atsižvelgiant į riziką, kad nuo 2014 m. gali būti smarkiai nukrypta nuo vidutinės trukmės laikotarpio tikslo ir nesilaikoma skolos taisyklės;

               (10)

               vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistema sustiprinta nustatant planavimo reikalavimą ilgesniam laikotarpiui nei einamieji biudžetiniai metai. Tačiau jos veiksmingumas ir privalomasis pobūdis dar neužtikrintas. Įvestos naujos skaitinės fiskalinės taisyklės, tačiau modelio trūkumai neištaisyti ir daugiausia yra susiję su sistemingos ex post stebėsenos nebuvimu, didžiausių leidžiamo nuokrypio dydžių ir patikimų koregavimo mechanizmų nebuvimu. Trumpas Fiskalinės tarybos privalomų užduočių sąrašas ir jos analitiniai gebėjimai kol kas nėra proporcingi jai suteiktai biudžeto veto teisei. Labiau sustiprinus vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemą ir išplėtus Fiskalinės tarybos privalomus įgaliojimus būtų lengviau padidinti visos fiskalinės sistemos patikimumą, skaidrumą ir veiksmingumą;

               (11)

               nepaisant Centrinio banko subsidijuojamos „Ekonomikos augimo finansavimo schemos“, skirtos mažosioms ir vidutinėms įmonėms, įprastas skolinimas ekonomikai dar nėra tvarus. Finansų sektoriui tenkanti reguliavimo našta dar padidinta, taigi apribojami kapitalo kaupimo pajėgumai. Tokios priemonės kaip finansinių sandorių mokesčio padidinimas paskatino intensyvesnį grynųjų pinigų naudojimą šalies ekonomikoje. Namų ūkių portfelis toliau blogėja ir didelė neveiksnių paskolų dalis šiuo metu yra viena iš didžiausių finansų sektoriaus problemų. Išvalyti portfelį trukdo ne itin veiksmingos bankų pertvarkymo procedūros. Nesiimta jokių esminių naujų priemonių, kad iš bankų balansų būtų pašalintas blogas turtas. Dėl didelės reguliavimo naštos ir didelės neveiksnių paskolų dalies tapo labai sunku pasinaudoti kreditavimo galimybėmis. Vyriausybė ne kartą pranešė apie savo ketinimą taikyti naujas paramos schemas, kad padėtų imantiems paskolas užsienio valiuta; dauguma atvejų šios schemos nėra skirtos sunkumų patiriantiems skolininkams ir daro neigiamą poveikį namų ūkių mokėjimo kultūrai, nes sukuria tolesnės vyriausybės pagalbos lūkesčius. Sustiprintas finansinis reguliavimas ir priežiūra, nes Finansinės priežiūros institucija integruota į centrinio banko struktūrą, o pastarajam suteikta atsakomybė už makrolygio rizikos ribojimo priežiūrą. Pradėta rengtis kurti bankų pertvarkymo režimą;

               (12)

               nors, palyginti su praėjusiais metais, mokesčiai keičiami rečiau, esminės pažangos siekiant labiau subalansuoti pelno mokesčio sistemą nepadaryta. Kai kurie konkretiems sektoriams skirti mokesčiai net padidinti. Skirtingų mokesčių tarifų taikymas skirtinguose sektoriuose trukdo veiksmingai paskirstyti išteklius ir todėl neigiamai veikia ekonomikos augimą. Kad mokesčiai būtų palankesni užimtumui, Vengrija išplėtė teisę pasinaudoti fizinių asmenų pajamų šeimos mokesčių kreditais, o tai gali padėti samdomiesiems darbuotojams. Mokesčių pleištas vienišiems mažai uždirbantiems asmenims yra vienas didžiausių Sąjungoje. Nepaisant to, kad buvo šiek tiek išplėsta taikymo sritis tris ar daugiau vaikų turinčių motinų atžvilgiu, tinkamumo kriterijai siekiant taikyti Darbo apsaugos įstatymą iš esmės nepasikeitė, nors labai didelei daliai mažai uždirbančių darbuotojų ši priemonė vis dar netaikoma. Bus svarbu įvertinti schemos poveikį bei ekonominį veiksmingumą ir prireikus ją pritaikyti siekiant padidinti jos galimybes padėti asmenims įsidarbinti. Tam tikra pažanga padaryta pereinant nuo darbui taikomų mokesčių prie aplinkosaugos mokesčių, tačiau reikia papildomų priemonių. Po kelių vėlavimų praeityje kasos aparatai palaipsniui internetiniu ryšiu sujungiami su mokesčių administratoriumi. Tačiau Vengrijoje mokestinių prievolių nesilaikymo lygis vis dar aukštas, ir nedeklaruojamo darbo lygis bei realių ir galimų PVM pajamų atotrūkis nemažėja. Turėtų būti sugriežtintos kontrolės priemonės, visų pirma siekiant padidinti kovos su sukčiavimu PVM veiksmingumą;

               (13)

               jaunimo nedarbo lygis 2013 m. sumažėjo, tačiau nedirbančių, nesimokančių ir mokymuose nedalyvaujančių jaunuolių dalis padidėjo. Veiksmingai derinant valstybinės užimtumo tarnybos filialų ir švietimo įstaigų bei vietos suinteresuotųjų šalių veiklą galėtų padidėti informavimo veiklos mastas. Pradėti stiprinti valstybinės užimtumo tarnybos gebėjimai, be kita ko, rengiama klientų profilio nustatymo sistema, tačiau reikėtų įvertinti atvirai darbo rinkai skirtas aktyvios darbo rinkos politikos priemones, siekiant nustatyti jų veiksmingumą ir rezultatyvumą ir prireikus jas pritaikyti, kad būtų sudaryta daugiau galimybių į darbo rinką patekti tam tikroms nepalankias sąlygas turinčioms grupėms. Reikia sustiprinti skirtingų darbo rinkos ir socialinių priemonių (viešųjų darbų sistemos, bedarbio pašalpų ir socialinės paramos) aktyvumo skatinimo aspektą. Viešųjų darbų sistema pritraukia didžiąją dalį užimtumo priemonėms skirtų biudžeto išteklių, tačiau 2013 m. 11,54 % jos dalyvių, palikę sistemą, sugebėjo grįžti į atvirą darbo rinką. Dėl to kyla klausimas, ar sistemos nederėtų pritaikyti, pavyzdžiui, ją labiau susiejant su aktyvumo skatinimo, mokymo ir darbo paieškos parama, kad jos poveikis užimtumui būtų labiau ilgalaikis. Moterų dalyvavimas darbo rinkoje skatinamas didinant mokamų vaiko priežiūros atostogų sistemos lankstumą ir teikiant vaikų priežiūros paslaugas, tačiau reikia dėti daugiau pastangų, kadangi moterų užimtumas vis dar nesiekia 60 %. Teisės gauti bedarbio pašalpą laikotarpis yra trumpesnis nei vidutinis laikotarpis, kurio reikia, kad darbo ieškantis asmuo susirastų darbą. Asmenų, kuriems gresia skurdas arba socialinė atskirtis, skaičius Vengrijoje nuolat didėja ir dabar sudaro beveik trečdalį visų gyventojų. Skurdas toliau neproporcingai daro poveikį palankių sąlygų neturinčioms grupėms, visų pirma vaikams ir romų tautybės asmenims. Nors taikoma nacionalinė socialinės įtraukties strategija, daugumos sričių politikos priemonėmis nėra sistemingai skatinama siekti toje strategijoje nustatytų tikslų. Siekiant veiksmingai sumažinti skurdą, reikia integruotų ir supaprastintų politikos priemonių;

               (14)

               Vengrijos verslo aplinkai būdingi dažni reguliavimo sistemos pokyčiai ir ribota konkurencija vis didesniame skaičiuje sektorių. Paslaugų sektoriuje atsirado naujų kliūčių, nepašalintos esamos kliūtys (pvz., farmacijos, atliekų tvarkymo, mokėjimų mobiliaisiais telefonais, mažmeninės tabako prekybos ir vadovėlių srityse). Investicijos ypač sumažėjo tuose sektoriuose, kuriuose pastaraisiais metais įvesti konkretiems sektoriams skirti papildomi mokesčiai. 2010–2013 m. energetikos sektoriuje nominalios investicijos sumažėjo 44 %, finansų sektoriuje – 28 %, ryšių sektoriuje – 18 %, o apskritai investicijos padidėjo 3,4 %. Tam tikra pažanga padaryta gerinant konkurenciją viešųjų pirkimų srityje, tačiau reikia dėti daugiau pastangų. Pavyzdžiui, daugiau naudojantis e. viešojo pirkimo sistema būtų galima smarkiai sumažinti išlaidas, padidinti viešųjų pirkimų skaidrumą ir konkurenciją. Imtasi veiksmų siekiant įgyvendinti sąžiningumo didinimo strategijas ir propaguoti didesnius skaidrumo standartus viešojo administravimo sistemoje, tačiau norint veiksmingai kovoti su korupcija reikia dėti daugiau pastangų;

               (15)

               mokyklos nebaigusių asmenų skaičius didėja, kelis kartus atidėtas mokyklos nebaigimo prevencijos strategijos priėmimas. Reikia daugiau pastangų, kad mokiniai įgytų pagrindinių gebėjimų, kompetencijų ir kvalifikacijų, kurių reikia darbo rinkai. Vienodos galimybės naudotis kokybiška bendrojo mokslo sistema tebėra didelė problema palankių sąlygų neturinčių vaikų, visų pirma romų, atžvilgiu. Priimtas naujas profesinio mokymo įstatymas, kuriuo, inter alia, įvedamas naujas dvejopas modelis, kad būtų palengvintas vis dar sunkus perėjimas iš švietimo sistemos į darbo rinką; įstatymo poveikį reikia atidžiai stebėti;

               (16)

               2013 m. ir 2014 m. Vengrija toliau mažino elektros energijos ir dujų kainas galutiniams vartotojams. Šis kainų sumažinimas ir kartu papildoma mokesčių našta energetikos bendrovėms padarė neigiamą poveikį energijos tiekėjų galimybėms atgauti sąnaudas, taip pat investicijoms į energetiką ir tinklo priežiūrai. Šiuo metu namų ūkių energijos vartojimo intensyvumas yra vienas didžiausių Sąjungoje ir energijos vartojimo efektyvumą būtų galima padidinti visų pirma gyvenamųjų būstų sektoriuje. Susirūpinimą tebekelia tai, kad energetikos reguliavimo institucija negali nepriklausomai nustatyti prieigos prie tinklo sąlygų ir tarifų. Imtasi tam tikrų priemonių siekiant supaprastinti viešojo transporto bendrovių organizavimą, tačiau tvarumą būtų galima dar labiau padidinti sprendžiant veiklos išlaidų problemą ir pakeitus tarifų sistemą;

               (17)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Vengrijos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino nacionalinę reformų programą ir konvergencijos programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Vengrijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygmeniu prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–7 rekomendacijose;

               (18)

               atsižvelgdama į šį įvertinimą, Taryba išnagrinėjo konvergencijos programą, o jos nuomonė (5) pateikiama visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (19)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir konvergencijos programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1, 2, 3 ir 5 rekomendacijose,

         REKOMENDUOJA Vengrijai 2014–2015 m. laikotarpiu imtis šių veiksmų:

               1.

               Sustiprinti 2014 m. biudžeto priemones atsižvelgiant į atsirandantį atotrūkį nuo Stabilumo ir augimo pakto reikalavimų, būtent nuo skolos mažinimo taisyklės, remiantis Komisijos 2014 m. pavasario prognoze. 2015 m. ir vėliau itin sustiprinti biudžeto strategiją, siekiant užtikrinti, kad būtų pasiektas vidutinės trukmės laikotarpio tikslas ir laikomasi skolos mažinimo reikalavimų, siekiant, kad būtų tvariai mažinamas valdžios sektoriaus skolos santykis. Užtikrinti vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemos privalomąjį pobūdį vykdant sistemingą ex post skaitinių fiskalinių taisyklių laikymosi stebėseną ir taikant koregavimo mechanizmus. Didinti viešųjų finansų skaidrumą, be kita ko, išplečiant privalomus Fiskalinės tarybos įgaliojimus – reikalaujant periodiškai rengti makrofiskalines prognozes ir pagrindinių politikos pasiūlymų poveikio biudžetui vertinimus.

               2.

               Padėti atkurti įprastus skolinimo ekonomikai srautus, inter alia, pagerinant finansų įstaigoms nustatytų mokesčių struktūrą ir mažinant jų naštą. Patikslinti finansinių sandorių mokestį siekiant išvengti, kad nebūtų nukreiptos santaupos iš bankų sektoriaus, ir didinti paskatas naudoti elektroninius mokėjimus. Ištirti ir pašalinti kliūtis, trukdančias išvalyti portfelį, inter alia, sugriežtinant atidėjinių restruktūrizuotoms paskoloms taisykles, pašalinant kliūtis nuosavybės teisių į užtikrinimo priemonę atėmimui, taip pat paspartinant nemokumo procedūras ir padidinant jų veiksmingumą. Šiuo atžvilgiu nuodugniai konsultuotis su suinteresuotosiomis šalimis dėl naujų politikos iniciatyvų ir užtikrinti, kad jos būtų tikslingos ir jomis nebūtų didinama skolininkų neatsakingo elgesio rizika. Toliau gerinti finansinį reguliavimą ir priežiūrą.

               3.

               Užtikrinti stabilią, labiau subalansuotą ir supaprastintą bendrovių mokesčių sistemą, be kita ko, palaipsniui atsisakant iškraipymus sukeliančių konkretiems sektoriams skirtų mokesčių. Sumažinti mokesčių pleištą mažai uždirbantiems asmenims, inter alia, pagerinant aplinkosaugos mokesčių veiksmingumą. Aktyviau taikyti priemones, kuriomis siekiama pagerinti mokestinių prievolių laikymąsi (visų pirma mažinti sukčiavimą PVM) ir mažinti bendras jo sąnaudas.

               4.

               Stiprinti tikslingas aktyvios darbo rinkos politikos priemones, inter alia, paspartinant valstybinės užimtumo tarnybos klientų profilio nustatymo sistemos įvedimą. Įdiegti planuojamą jaunimo mentorystės tinklą ir derinti jo veiklą su švietimo įstaigomis ir vietos suinteresuotosiomis šalimis, siekiant padidinti informavimo veiklos mastą. Peržiūrėti viešųjų darbų sistemą, siekiant įvertinti, ar ja veiksmingai padedama žmonėms susirasti darbą paskiau, ir dar labiau sustiprinti jos aktyvumo skatinimo aspektus. Apsvarstyti galimybę pratęsti teisės gauti bedarbio pašalpą laikotarpį, atsižvelgiant į vidutinį laikotarpį, kurio reikia naujam darbui surasti, ir jį susieti su aktyvumo skatinimo priemonėmis. Padidinti socialinės paramos tinkamumą ir aprėptį, kartu sustiprinant jos sąsają su aktyvumo skatinimu. Siekiant sumažinti skurdą, įgyvendinti supaprastintas ir integruotas politikos priemones, kad būtų gerokai sumažintas skurdas, visų pirma vaikų ir romų tautybės asmenų skurdas.

               5.

               Stabilizuoti reguliavimo sistemą ir skatinti konkurenciją rinkoje, inter alia, šalinant kliūtis paslaugų sektoriuje. Imtis platesnio užmojo priemonių siekiant padidinti konkurenciją ir skaidrumą viešųjų pirkimų srityje, be kitų dalykų, geriau naudojant e. viešuosius pirkimus, ir toliau mažinti korupciją ir bendrą administracinę naštą.

               6.

               Įgyvendinti nacionalinę mokyklos nebaigimo prevencijos strategiją, kuria daug dėmesio būtų skiriama profesinio rengimo ir mokymo įstaigų nebaigusiems asmenims. Įdiegti sistemingą požiūrį, kurio laikantis būtų skatinama įtrauki bendrojo švietimo sistema palankių sąlygų neturinčioms grupėms, visų pirma romams. Remti perėjimą tarp įvairių švietimo pakopų, taip pat į darbo rinką, ir atidžiai stebėti profesinio mokymo sistemos reformos vykdymą. Įgyvendinti aukštojo mokslo reformą, kuria būtų užtikrinti geresni tretinio išsilavinimo rezultatai, ypač tarp palankių sąlygų neturinčių studentų.

               7.

               Peržiūrėti energijos kainų reguliavimo poveikį investavimo paskatoms ir konkurencijai elektros energijos ir dujų rinkose. Imtis tolesnių priemonių siekiant užtikrinti nacionalinės reguliavimo institucijos autonomiją nustatant prieigos prie tinklo tarifus ir sąlygas. Imtis priemonių siekiant padidinti energijos vartojimo efektyvumą, visų pirma gyvenamųjų būstų sektoriuje. Toliau didinti transporto sistemos tvarumą, inter alia, mažinti veiklos sąnaudas ir peržiūrėti valstybinių transporto sektoriaus įmonių tarifų sistemą.

      Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 8 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. C. PADOAN

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos 2014 m. pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (4)  OL C 217, 2013 7 30, p. 37.

      (5)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


title: 2016 m. liepos 6 d. Komisijos rekomendacija (ES) 2016/1111 dėl maiste esančio nikelio stebėsenos (Tekstas svarbus EEE)

text:
               8.7.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 183/70

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2016/1111
   2016 m. liepos 6 d.
   dėl maiste esančio nikelio stebėsenos
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               nikelis yra plačiai žemės paviršiuje paplitęs metalas. Dėl gamtos procesų ir žmonių veiklos nikelio yra maiste ir geriamajame vandenyje;

               (2)

               Graikijos maisto tarnyba paprašė Europos maisto saugos tarnybos (EFSA) įvertinti, kokį pavojų žmogaus sveikatai kelia maiste, ypač daržovėse, esantis nikelis;

               (3)

               EFSA Teršalų maisto grandinėje reikalų mokslinė grupė (CONTAM mokslinė grupė) nusprendė išplėsti rizikos vertinimą įtraukdama geriamąjį vandenį ir priėmė mokslinę nuomonę dėl visuomenės sveikatai kylančios rizikos, susijusios su maiste ir geriamajame vandenyje esančiu nikeliu (1). Šioje nuomonėje nurodyta, kad didžiausias lėtinis poveikis nikeliui patekus per burną pasireiškia kaip toksiškumas reprodukcijai ir vystymuisi. Nustatyta, kad didžiausias nikeliui jautriems žmonėms daromas ūmus poveikis nikeliui patekus per burną yra egzemos paūmėjimo reakcijos ir alerginių reakcijų pablogėjimas;

               (4)

               duomenys apie nikelio paplitimą maiste ir geriamajame vandenyje buvo surinkti 15-oje įvairių Europos šalių. Vis dėlto, kadangi 80 % visų duomenų surinkta vienoje valstybėje narėje, siekiant patikrinti, koks yra nikelio paplitimas maiste visoje Sąjungoje, reikėtų didesnės geografinės apimties duomenų;

               (5)

               buvo gauta mažai duomenų apie nikelio paplitimą tam tikrose maisto grupėse, kurios EFSA mokslinėje nuomonėje pripažintos kaip daugiausia vartojamos. Kad ateityje būtų galima taikyti rizikos valdymo priemones, patartina geriau išnagrinėti šioms maisto grupėms priklausančiuose maisto produktuose esančio nikelio kiekį,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Valstybės narės, aktyviai dalyvaujant maisto tvarkymo ir kitiems suinteresuotiesiems subjektams, 2016, 2017 ir 2018 m. turėtų vykdyti nikelio maiste stebėseną. Vykdant stebėseną daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama grūdams ir grūdiniams maisto produktams, kūdikių pradinio ir tolesnio maitinimo mišiniams, kūdikiams ir mažiems vaikams skirtiems perdirbtiems grūdiniams maisto produktams, kūdikių maistui, specialiai kūdikiams ir mažiems vaikams skirtiems specialiosios medicininės paskirties maisto produktams, maisto papildams, ankštiniams augalams, riešutams ir aliejingosioms sėkloms, pienui ir pieno produktams, alkoholiniams ir nealkoholiniams gėrimams, cukrui ir konditerijos gaminiams (įskaitant kakavą ir šokoladą), vaisiams, daržovėms ir daržovių produktams (įskaitant grybus), džiovintoms arbatžolėms, žolelių užpilams naudojamoms kitų augalų džiovintoms dalims ir dvigeldžiams moliuskams.

               2.

               Siekiant užtikrinti, kad iš partijų imami mėginiai būtų reprezentatyvūs, mėginių ėmimo procedūros turėtų būti atliekamos remiantis Komisijos reglamento (EB) Nr. 333/2007 (2) nuostatomis.

               3.

               Turėtų būti tiriami parduodami mėginiai. Bendro nikelio kiekio analizė turėtų būti atliekama remiantis standartu EN 13804:2013 „Maisto produktai. Elementų ir jų cheminių atmainių nustatymas. Bendrosios nuostatos ir specialieji reikalavimai“, pageidautina taikant analizės metodą, paremtą liepsnos atominės absorbcijos spektrometrija (FAAS) arba atominės absorbcijos spektrometrija grafitinėje krosnelėje (GFAAS), induktyviai susietos plazmos optine emisine spektrometrija (ICP-OES) arba masių spektrometrija (ICP-MS).

               4.

               Valstybės narės, maisto tvarkymo ir kiti suinteresuotieji subjektai Europos maisto saugos tarnybai kartu su jos nustatyta informacija ir naudodami jos nustatyto formato elektroninę formą turėtų pateikti stebėsenos duomenis, išreikštus pagal bendrą masę, kad iki 2016, 2017 ir 2018 m. spalio 1 d. duomenis būtų galima įvesti į vieną duomenų bazę. Turimi iki šiol nepateikti ankstesnių metų paplitimo duomenys turėtų būti kuo skubiau perduoti pagal tas pačias taisykles.

      Priimta Briuselyje 2016 m. liepos 6 d.

            Komisijos vardu

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Komisijos narys

      (1)  EFSA CONTAM Panel (EFSA Panel on Contaminants in the Food Chain), 2015. Scientific Opinion on the risks to public health related to the presence of nickel in food and drinking water. EFSA Journal 2015;13(2):4002, 202 pp. doi:10.2903/j.efsa.2015.4002

      (2)  2007 m. kovo 28 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 333/2007, kuriuo nustatomi mėginių ėmimo ir analizės metodai vykdant mikroelementų ir perdirbant maistą susidarančių teršalų koncentracijos maisto produktuose kontrolę (OL L 88, 2007 3 29, p. 29).


title: 2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Prancūzijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Prancūzijos stabilumo programos

text:
               29.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 247/42

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2014 m. liepos 8 d.
   dėl 2014 m. Prancūzijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Prancūzijos stabilumo programos
   2014/C 247/09
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui pradėti įgyvendinti naują ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, kuri grindžia geresniu ekonominės politikos koordinavimu ir kurioje daug dėmesio skiriama toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus ekonomikos augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymais, priėmė Rekomendaciją dėl bendrų valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – Sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3); šios gairės kartu sudaro integruotas gaires. Valstybių narių paprašyta į šias integruotas gaires atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2012 m. birželio 29 d. valstybių narių valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos lygmens veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikia imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami visapusišką įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;

               (4)

               2013 m. liepos 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl 2013 m. Prancūzijos nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl atnaujintos 2012–-2017 m. Prancūzijos stabilumo programos. 2013 m. lapkričio 15 d. vadovaudamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 473/2013 (5) Komisija pateikė nuomonę dėl 2014 m. Prancūzijos biudžeto plano projekto;

               (5)

               2013 m. lapkričio 13 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2014 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2013 m. lapkričio 13 d. Komisija, remdamasi Reglamentu (ES) Nr. 1176/2011, priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nurodė, kad Prancūzija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (6)

               2013 m. gruodžio 20 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą, šalinti socialinius krizės padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (7)

               2014 m. kovo 5 d. Komisija paskelbė Prancūzijos nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatus. Remdamasi analize, Komisija daro išvadą, kad Prancūzijoje išlieka susidaręs makroekonominis disbalansas, kurį būtina ypač atidžiai stebėti ir dėl kurio reikia imtis ryžtingų politinių veiksmų. Visų pirma įgyvendinant politiką reikia nuolat skirti dėmesio blogėjančiai prekybos balanso ir konkurencingumo padėčiai, taip pat didelio viešojo sektoriaus įsiskolinimo lygio poveikiui;

               (8)

               2014 m. kovo 5 d. Komisija rekomendavo Prancūzijai imtis papildomų pastangų, kad būtų užtikrintas visapusiškas Tarybos rekomendacijos pagal perviršinio deficito procedūrą laikymasis;

               (9)

               2014 m. gegužės 7 d. Prancūzija pateikė 2014 m. nacionalinę reformų programą ir 2014 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (10)

               2014 m. stabilumo programoje išdėstytos biudžeto strategijos tikslas – iki 2015 m. ištaisyti perviršinį deficitą, o 2017 m. pasiekti vidutinės trukmės laikotarpio tikslą. Stabilumo programoje patvirtintas ankstesnis vidutinės trukmės laikotarpio tikslas – struktūriniu požiūriu subalansuoti biudžetą; šis tikslas yra griežtesnis, nei reikalaujama Stabilumo ir augimo paktu. Pagal stabilumo programą planuojama 2015 m. deficitą sumažinti iki 3 % BVP, t. y. viršyti 2013 m. birželio 21 d. Tarybos rekomendacijoje nustatytą tikslą. Po to planuojama (perskaičiuota) metinė pažanga siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo yra mažesnė, nei minimalus reikalavimas – 0,5 % BVP. Apskritai stabilumo programoje išdėstyta biudžeto strategija tik iš dalies atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Stabilumo programoje numatyta, kad valdžios sektoriaus skola bus didžiausia 2014 ir 2015 m. ir pasieks 95,6 % BVP, o 2017 m. sumažės iki 91,9 %. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos stabilumo programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas 2014 m., tačiau gana optimistinis 2015 m., nes numatoma, kad atitinkamai šiais metais BVP padidės 1,0 %, o kitais – 1,7 % , palyginti su 1,0 % ir 1,5 % pagal Komisijos tarnybų 2014 m. pavasario prognozę. 2014 m. balandžio mėn. nepriklausoma Viešųjų finansų aukščiausioji taryba (pranc. Haut Conseil des finances publiques) pateikė nuomonę dėl stabilumo programos makroekonominio scenarijaus. Stabilumo programoje išdėstytos kelios 2014 m. papildomos priemonės, įskaitant ministerijos skiriamų asignavimų panaikinimą, kuris turi būti patvirtintas kaip papildomo biudžeto dalis, ir pradinį vyriausybės paskelbto 50 mlrd. EUR taupymo plano poveikį.
               Remiantis šiais faktais ir atsižvelgiant į tai, kad 2013 m. fiskalinių pastangų rezultatai buvo geresni, nei tikėtasi Komisijai teikiant rekomendaciją, galima laikyti, kad stabilumo programa iš esmės atitinka Komisijos rekomendaciją. Siekiant patikimai užtikrinti, kad iki 2015 m. perviršinio deficito padėtis būtų ištaisyta, fiskalinio konsolidavimo priemonių išsamumo lygis nepakankamas: pagal Komisijos pateiktą prognozę kitais metais deficitas sudarys 3,4 % BVP, o pagrindinis struktūrinis koregavimas yra gerokai per mažas, palyginti su Tarybos rekomenduotu lygiu. Be to, esama rizikos, kad vyriausybės tikslai gali būti nepasiekti. Visų pirma dalis stabilumo programoje paskelbtų 2014 m. papildomų priemonių dar turi būti patvirtinta, o suma, kurią planuojama sutaupyti 2015 m., yra pernelyg didelė. Remiantis Komisijos prognoze, fiskalinės pastangos 2013–2014 m. yra 0,2 procentinio punkto BVP, vertinant pagal (pakoreguotą) struktūrinio balanso pokytį, ir bent 0,1 procentinio punkto BVP, vertinant pagal Tarybos rekomendacijos pateikimo metu apskaičiuotą reikalingą priemonių sumą, per mažos. Remdamasi atliktu stabilumo programos vertinimu bei Komisijos prognoze ir vadovaudamasi Reglamentu (EB) Nr. 1466/97, Taryba laikosi nuomonės, kad priemonės, kuriomis grindžiama biudžeto strategija, turi būti nurodytos išsamiau, taip pat reikia dėti daugiau pastangų siekiant laikytis Tarybos rekomendacijos ir užtikrinti atitinkamus tolesnius veiksmus siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo. Visų pirma papildomos pastangos turėtų būti išdėstytos netrukus iš dalies keičiant 2014 m. biudžeto įstatymą;

               (11)

               atsižvelgiant į didelę ir toliau didėjančią valdžios sektoriaus skolą ir tai, kad perviršinio deficito ištaisymo terminas buvo pratęstas iki 2015 m., kaip niekad svarbu griežtai vykdyti 2014 m. biudžetą, o 2015 m. – ryžtingai taikyti esmines konsolidavimo priemones. Visų pirma, kaip suplanavo vyriausybė, viešosios išlaidos turėtų didėti gerokai lėčiau nei ankstesniais metais. Taigi reikia labiau patikslinti išlaidų mažinimo strategiją intensyviau atliekant dabartinę išlaidų peržiūrą ir prireikus iš naujo nustatant vyriausybės veiksmų apimtį. Gerokai sutaupyti lėšų per trumpą laikotarpį neįmanoma smarkiai nesumažinus išaugusių socialinės apsaugos išlaidų, kurios sudaro beveik pusę viešojo sektoriaus išlaidų.
               Tai reiškia, kad reikia mažinti sveikatos apsaugos bei pensijų išlaidas ir nustatyti, pavyzdžiui, platesnio užmojo metinius sveikatos apsaugos išlaidų tikslus ir laikinai įšaldyti pensijas bei kitas socialines išmokas, kaip šiuo metu yra numačiusi vyriausybė. Be to, planuojamu naujuoju decentralizavimo įstatymu turėtų būti supaprastinti įvairūs Prancūzijos administraciniai lygmenys, kad būtų išvengta administracinio dubliavimo ir pasiekta didesnė sinergija, padidintas našumas ir sutaupyta lėšų sujungiant arba panaikinant administracinius lygmenis. Šiuo atžvilgiu stabilumo programoje išdėstytos struktūrinės reformos įsigalios tik vidutinės trukmės laikotarpiu, nors planuotas tvarkaraštis buvo paankstintas nuo stabilumo programos pradžios, be to, rizika, kad jos gali būti neįgyvendintos, yra didelė. Taip pat turėtų būti sustiprinta vietos valdžios išlaidų kontrolė, be kita ko, apribojant metinį vietos valdžios mokestinių pajamų didinimą, atsižvelgiant į esamas tam tikriems vietos mokesčiams taikomas viršutines ribas, kartu griežtai įgyvendinant planuojamą centrinės valdžios teikiamų dotacijų mažinimą. Susirūpinimą kelia ne tik poreikis taupyti lėšas trumpuoju laikotarpiu, bet ir ilgalaikis viešųjų finansų tvarumas.
               Pastaruosius kelerius metus viešosios sveikatos apsaugos išlaidos buvo kontroliuojamos, tačiau reikia dėti daugiau pastangų, kad būtų pagerintas sveikatos sistemos ekonominis efektyvumas. Visų pirma reikia toliau įgyvendinti išlaidų ribojimo politiką, nes prognozuojama, kad vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiu sveikatos sistemos išlaidos labai padidės. Turėtų būti didinamas išlaidų vaistams ir administracinių išlaidų, taip pat stacionariosios sveikatos priežiūros išlaidų efektyvumas. Galiausiai 2013 m. gruodžio mėn. buvo patvirtinta pensijų reforma siekiant užtikrinti ilgalaikį sistemos tvarumą. Tačiau tik pensijų reformos nepakaks, kad būtų panaikintas sistemos deficitas, visų pirma deficitas, susidaręs dėl vyriausybės pareigūnams ir darbuotojams, dirbantiems keliose valstybės kontroliuojamose įmonėse, skirtų schemų, ir apskritai pagal Prancūzijos valdžios institucijų projekcijas taikant naujas pensijų priemones bendras sistemos deficitas iki 2020 m. bus sumažintas tik per pusę – iki 0,5 % BVP. Be to, esama didelės rizikos, kad koregavimo dydis bus nepakankamas, nes makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios projekcijos, gali pasirodyti pernelyg optimistinis. Įsteigtas naujas pensijų priežiūros komitetas (pranc. Comité de suivi des retraites) turėtų užtikrinti, kad sistemos deficitas būtų laipsniškai panaikintas;

               (12)

               Prancūzija – viena iš valstybių narių, kuriose darbo sąnaudos yra didžiausios. Visų pirma dėl didelės darbo jėgai tenkančios mokesčių naštos mažėja įmonių pelningumas ir daromas spaudimas užimtumui. Siekdama palaikyti sąnaudų konkurencingumą, vyriausybė ėmėsi kelių iniciatyvų, kad sumažintų darbo jėgai tenkančią mokesčių naštą. 2012 m. gruodžio mėn. buvo patvirtinta mokesčių atskaita konkurencingumui ir užimtumui didinti, dėl kurios sumažės darbo sąnaudos, susijusios su darbo užmokesčiais, kurie yra 2,5 karto mažesni už minimalų darbo užmokestį. 2014 m. sausio mėn. paskelbta, kad pagal atsakomybės ir solidarumo paktą darbo sąnaudos bus sumažintos dar 10 mlrd. EUR. Abi priemonės sudarys 30 mlrd. EUR, arba 1,5 % BVP, ir atitiks bendrą įmonių pelno mokesčio padidinimą, užregistruotą 2010–2013 m.; dėl to atotrūkis tarp darbdavių socialinių įmokų Prancūzijoje ir euro zonos vidurkio sumažėtų tik per pusę. Be to, eksportuojančios įmonės, kurios yra linkusios mokėti didesnius darbo užmokesčius, gaus mažiau naudos iš šios mokesčių atskaitos nei neeksportuojančios įmonės, todėl priemonės poveikis konkurencingumui sumažės. Į atsakomybės ir solidarumo paktą įtrauktas darbo sąnaudų, susijusių su mažais darbo užmokesčiais, sumažinimas ir sumažinimas, taikomas darbo užmokesčiams, kurie yra 1,6–3,5 karto didesni už minimalų darbo užmokestį. Pastaroji priemonė, kuri turėtų įsigalioti nuo 2016 m., turėtų didesnį tiesioginį poveikį eksportuojančioms įmonėms. Dėl darbo užmokesčio nustatymo Prancūzijoje dažnai iškraipoma darbo užmokesčio struktūra ir apribojamos įmonių galimybės koreguoti darbo užmokesčius ekonomikos nuosmukio metu. Socialinės apsaugos finansavimo aukščiausioji taryba (pranc. Haut Conseil du financement de la protection sociale) įvertino įvairių scenarijų, susijusių su socialinės apsaugos lengvatomis, poveikį užimtumui, tačiau darbo užmokesčių pokyčiams ir konkurencingumui buvo skirta nedaug dėmesio.
               Tačiau nors buvo suteikta didelių lengvatų, minimalų darbo užmokestį gaunančių darbuotojų atveju su minimaliu darbo užmokesčiu susijusios darbo sąnaudos išlieka didelės. Dėl šių lengvatų 2013 m. darbo sąnaudos buvo apribotos, taigi šis pokytis yra teigiamas, vis dėlto minimalaus darbo užmokesčio lygis Prancūzijoje išlieka didelis, palyginti su kitomis valstybėmis narėmis. Todėl minimalaus darbo užmokesčio raida turėtų išlikti palanki konkurencingumui ir darbo vietų kūrimui. Prancūzijoje įstatymu nustatytam minimaliam darbo užmokesčiui taikoma tik keletas lengvatų, todėl galėtų būti dedama daugiau pastangų, kad būtų sumažintos su pažeidžiamomis grupėmis susijusios darbo sąnaudos;

               (13)

               Prancūzijos pasaulinis reitingas keliose tarptautinio verslo aplinkos apklausose pablogėjo. Nors 2013 m. liepos mėn. pradėjus vadinamąjį supaprastinimo sukrėtimo procesą buvo dėtos pastangos, skirtos įmonių ir administracijos santykiams gerinti, reikia toliau gerinti verslo aplinką. Be to, dar reikia nustatyti ir įgyvendinti keletą priemonių, kurios buvo apsvarstytos supaprastinimo plane. Visų pirma ypač daug dėmesio turėtų būti skiriama darbo kodekso nuostatoms arba apskaitos taisyklėms, susijusioms su konkrečiomis dydžio ribomis, kurios stabdo Prancūzijos įmonių augimą. Tokios taisyklės gali kelti sunkumų MVĮ pasiekti tokį dydį, kad jos galėtų eksportuoti arba diegti inovacijas. Politikos iniciatyvos, skirtos privačių bendrovių MTTP išlaidoms ir inovacijoms, visų pirma mokestinėms lengvatoms už mokslinius tyrimus ir konkurencingumo ašims skatinti, kol kas davė nevienodų rezultatų. Dėl pramonės sektoriaus mažėjančios svarbos Prancūzijos privačiajame sektoriuje privačios bendrovės nedidina MTTP išlaidų nepaisant įmonių lygmeniu dedamų didelių pastangų. Todėl didelė MTTP išlaidų dalis tebėra finansuojama viešaisiais pinigais tiesiogiai vykdant valstybinius mokslinius tyrimus arba netiesiogiai – skiriant subsidijas. Dabartinių priemonių veiksmingumas turėtų būti toliau gerinamas siekiant padidinti privačių įmonių MTTP išlaidas ir pagerinti inovacijų diegimą privačiajame sektoriuje. Visų pirma konkurencingumo ašims skirtais ištekliais galėtų būti daromas didesnis masto poveikis ir gerinama inovacijų sklaida. Be to, politikos efektyvumą būtų galima padidinti šias ašis sujungus į realų įmonių tinklą, kuris darytų teigiamą šalutinį poveikį. Galiausiai tikimasi, kad mokestinių lengvatų už mokslinius tyrimus sąnaudos 2014 m. sudarys 5,8 mlrd. EUR (beveik 0,3 % BVP). Nepaisant šios priemonės taikymo sąnaudų, nėra jos veiksmingumo MTTP atsižvelgiant į naujausias reformas ex post įvertinimo;

               (14)

               nors buvo panaikintos kliūtys, susijusios su tam tikrų profesijų (pavyzdžiui, veterinarų ir buhalterių) teisine forma, akcijų dalies reikalavimais arba tarifais, o neseniai priimtu Vartojimo įstatymu buvo nustatytos naujos priemonės, skirtos konkurencijai didinti, kai kurių profesijų atstovai šiandien vis dar susiduria su didelėmis kliūtimis patekti į rinką ar vykdyti veiklą (pavyzdžiui, bendriau kalbant, taksi vairuotojai, sveikatos sektoriaus darbuotojai, notarai ir teisininkai). Dėl numerus clausus principo taikymo norint verstis daugeliu profesijų (gydytojo, farmacininko ir kt.) vis dar kliudoma naudotis paslaugomis; šis principas galėtų būti peržiūrėtas nekeliant grėsmės kokybei ir saugai. Iki šiol neatliktas išsamus reglamentuojamoms profesijoms poveikį darančių apribojimų poreikio ir jų proporcingumo įvertinimas. Mažmeninės prekybos sektoriuje išlieka sudėtingi leidimų atidaryti prekybos vietas išdavimo reikalavimai, kuriuos visų pirma nulemia miestų planavimo taisyklės, ir nuostolingos prekybos draudimas – tai daro neigiamą poveikį konkurencijai ir vartotojams. Iki šiol Prancūzijoje nepriimtos konkrečios priemonės kliūtims patekti į mažmeninės prekybos sektorių panaikinti. Kalbant apie elektros energijos ir dujų skirstymą, laipsniškai naikinamos reguliuojamos kainos ne namų ūkių vartotojams. Vis dėlto kainos namų ūkiams tebėra reguliuojamos, o nustatytos elektros energijos kainos yra mažesnės už savikainą ir ribojama alternatyvių elektros energijos tiekėjų prieiga. Kalbant apie energetikos tinklų jungtis, turėtų būti užbaigti vykdomi projektai, visų pirma su Ispanija, kad būtų sustiprintos elektros ir dujų tinklų jungtys su kaimyninėmis šalimis. Geležinkelių sektoriuje veiksmingam rinkos veikimui tebetrukdo kliūtys patekti į rinką. Prancūzija neatvėrė savo vidaus keleivinio geležinkelių transporto rinkos konkurencijai, išskyrus tarptautinių paslaugų rinką, kurioje yra keli nauji dalyviai. Ji pradėjo vykdyti geležinkelių sistemos reformą, kad ši sistema taptų finansiškai tvaresnė. 2013 m. spalio mėn. buvo pateiktas įstatymo projektas, kuris šiuo metu yra svarstomas parlamente. Į pateiktas priemones įtrauktas ir visateisio infrastruktūros valdytojo vertikaliai integruotoje struktūroje, į kurią bus įtrauktas ir įsitvirtinęs operatorius, įsteigimas. Dėl šios naujos struktūros gali būti trukdoma alternatyviems operatoriams naudotis tinklu;

               (15)

               Prancūzijoje bendra mokesčių našta yra didelė ir didėja toliau. 2013 m. mokesčių ir BVP santykis buvo 45,9 % – vienas didžiausių Sąjungoje, o 2010 m. pradėjus fiskalinį konsolidavimą jis padidėjo 3,3 procentinio punkto. Šiomis aplinkybėmis specialus komitetas (pranc. Assises de la fiscalité) prisidėjo prie mokesčių sistemos reformos. Kol kas padaryta maža pažanga siekiant sumažinti įstatymu nustatytus asmenų bei įmonių pajamų mokesčio tarifus ir padidinti PVM efektyvumą. Vietoj to, laikino pridėtinio mokesčio taikymas didelėms bendrovėms pratęstas iki 2015 m., todėl bendras įstatymu nustatytas įmonių pajamų mokesčio tarifas padidės net iki 38,1 % (šiuo metu įstatymu nustatytas mokesčio tarifas jau yra vienas didžiausių Sąjungoje ir sudaro 33,3 %). Vyriausybė paskelbė, kad iki 2020 m. bus laipsniškai panaikinta įmonių socialinio solidarumo įmoka (C3S) ir bus laipsniškai (iki 28 %) sumažintas įstatymu nustatytas mokesčio tarifas. Pastaruoju atveju neturima išsamios informacijos apie tikslų priemonės įgyvendinimo tvarkaraštį. Praėjusiais metais taip pat padaryta tik nedidelė pažanga siekiant mažinti ir supaprastinti pajamų mokesčio išlaidas. Nepaisant tam tikros pažangos aplinkos mokesčių srityje (pavyzdžiui, laipsniško anglies dioksido mokesčio arba pranc. „contribution climat energie“ įvedimo), aplinkos mokesčių dalis, išreikšta BVP, išlieka maža. Visų pirma Prancūzijoje akcizai nėra indeksuojami pagal infliaciją, taip pat tebeteikiamos kai kurios svarbios aplinkai žalingos subsidijos, pavyzdžiui, preferencinis akcizo tarifas dyzelinui. Galiausiai 2013 m. nebuvo imtasi papildomų priemonių įmonių įsiskolinimui palankiam mokestiniam iškraipymui panaikinti, kad būtų užkirstas kelias tolesniam privačiojo sektoriaus įsiskolinimo didėjimui;

               (16)

               nors Prancūzija taikė kelias politikos priemones, 2013 m. padėtis darbo rinkoje toliau blogėjo, todėl svarbiausias problemas dar reikia spręsti. 2013 m. nedarbas toliau didėjo ir sudarė 10,3 % (palyginti su 7,5 % 2008 m.). Prancūzijos darbo rinkoje išlieka segmentacija, o perėjimo nuo laikinųjų prie nuolatinių darbo sutarčių atvejų skaičius yra labai mažas (2010 m. tikimybė, kad laikinoji darbo vieta taps nuolatine, buvo tik 10,6 %, palyginti su 25,9 % Sąjungos vidurkiu). Tarpprofesinis susitarimas dėl darbo vietų garantavimo tapo įstatymu; šis įstatymas buvo priimtas 2013 m. liepos mėn. Nors ši reforma yra teigiamas žingsnis, jos poveikis šiame etape išlieka nevienodas. Visų pirma tik kelios bendrovės pasinaudojo šiuo įstatymu nustatyta bendrovės lygmens susitarimų tvarka, kad padidintų darbo sąlygų lankstumą laikinų ekonominių sunkumų sąlygomis. Tačiau skundų dėl faktinio atleidimo iš darbo pateikimo teismui rodiklis labai sumažėjo. 2014 m. vyko socialinių partnerių derybos dėl bedarbio pašalpų sistemos reformos, vis dėlto nesitikima, kad naujuoju susitarimu bus iš esmės sumažintas sistemos deficitas. Kadangi yra susikaupęs bedarbio pašalpų sistemos deficitas, kuris 2013 m. sudarė beveik 1 % BVP, reikia papildomų struktūrinių priemonių, kuriomis būtų užtikrintas sistemos tvarumas. Visų pirma tam tikri aspektai, pavyzdžiui, tinkamumo gauti pašalpą sąlygos, proporcingas pašalpų mažinimas laikui bėgant arba pajamų pakeitimo normos darbuotojams, gaunantiems didžiausius darbo užmokesčius, buvo tik nežymiai pakeisti po naujausio 2014 m. kovo mėn. socialinių partnerių susitarimo; jie turėtų būti geriau pritaikyti siekiant užtikrinti paskatų dirbti adekvatumą. Dėl viena po kitos vykusių pensijų reformų 55–64 metų amžiaus darbuotojų užimtumo lygis per pastaruosius trejus metus nuolat didėjo.
               Tačiau vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumo lygis Prancūzijoje (2013 m. jis buvo 45,6 %) išlieka gerokai mažesnis už Sąjungos vidurkį (t. y. - 4,5 puntos porcentuales procentinio punkto) ir tik 55 % vyresnio amžiaus darbuotojų Prancūzijoje į pensiją išeina iškart baigę dirbti (2008–2011 m.). Todėl per pastaruosius kelerius metus šios grupės nedarbo lygis labai padidėjo. Taigi reikia stiprinti priemones, kad būtų pagerintos jų galimybės įsidarbinti, taip pat reikia peržiūrėti paskatas šiems žmonėms dirbti toliau arba grįžti į darbą;

               (17)

               2013 m. Tarptautinio moksleivių vertinimo programos tyrimo metu paaiškėjo, kad Prancūzijoje nelygybė švietimo srityje yra viena didžiausių EBPO valstybėse. Šeštadalis Prancūzijos jaunuolių meta mokslus ir profesinio rengimo kursus neįgiję kvalifikacijos. Tokia padėtis kelia ypač didelį susirūpinimą, nes jaunimo nedarbo lygis 2013 m. pabaigoje siekė 25,5 %, o žemiausios kvalifikacijos jaunuoliams grėsė beveik dukart didesnė nedarbo rizika. Pameistrystės skatinimo programos turėtų būti visų pirma orientuotos į žemiausios kvalifikacijos jaunuolius. Sprendžiant šią problemą buvo padaryta šiokia tokia pažanga 2013 m. liepos mėn. pradėjus vykdyti privalomojo švietimo reformą ir 2014 m. kovo mėn. priėmus profesinio mokymo ir mokymosi visą gyvenimą įstatymą. Tačiau kol kas per anksti vertinti, ar šiomis priemonėmis bus veiksmingai sumažinti švietimo sistemos skirtumai, o 2014 m. sausio mėn. paskelbtas naujas planas, skirtas pagrindinio ugdymo mokykloms mažiau palankiose vietovėse, dar turi būti įgyvendintas. Galiausiai buvo palengvintas perėjimas iš mokyklos į darbo rinką, tačiau 2012 m. pameistrių skaičius sumažėjo, o programomis vis daugiau naudojosi aukštųjų mokyklų studentai;

               (18)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Prancūzijos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Prancūzijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygmeniu prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–7 rekomendacijose;

               (19)

               atsižvelgdama į šį įvertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą, o jos nuomonė (6) pateikiama visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (20)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–6 rekomendacijose;

               (21)

               Europos semestro kontekste, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Šiuo pagrindu Komisija pateikė konkrečias rekomendacijas, skirtas toms valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (7). Prancūzija, kaip šalis, kurios valiuta yra euro, taip pat turėtų užtikrinti, kad šios rekomendacijos būtų įgyvendintos visiškai ir laiku,

         REKOMENDUOJA Prancūzijai 2014–2015 m. laikotarpiu imtis šių veiksmų:

               1.

               2014 m. ir vėlesniu laikotarpiu stiprinti biudžeto strategiją, be kita ko, išsamiau nurodant pagrindines priemones, kad iki 2015 m. būtų tvariai ištaisytas perviršinis deficitas, vykdant struktūrinio koregavimo priemones, nurodytas Tarybos rekomendacijoje pagal perviršinio deficito procedūrą. Siekiant tvariai panaikinti fiskalinį disbalansą reikia patikimai įgyvendinti plataus užmojo struktūrines reformas, kuriomis būtų didinamas koregavimo pajėgumas ir skatinamas augimas bei darbo vietų kūrimas. Ištaisius perviršinį deficitą, toliau vykdyti struktūrinį koregavimą siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo – bent 0,5 % BVP kiekvienais metais, o esant palankioms ekonominėms sąlygoms arba jei to reikia norint užtikrinti, kad būtų tenkinama skolos taisyklė, kad valdžios sektoriaus skolos santykis tvariai mažėtų – ir didesnio masto koregavimą. Paspartinti veiksmus, kad būtų padidintas visų valdžios sektoriaus padalinių našumas, be kita ko, atitinkamais atvejais iš naujo nustatant vyriausybės veiksmų apimtį. Visų pirma imtis veiksmų, kad, kaip planuojama, nuo 2015 m. būtų iš esmės sumažintas socialinės apsaugos išlaidų didėjimas, nustatant platesnio užmojo metinius sveikatos apsaugos išlaidų tikslus, apribojant pensijų išlaidas ir supaprastinant šeimos išmokas ir būsto pašalpas. Iki 2014 m. gruodžio mėn. nustatyti aiškų vykdomo decentralizavimo proceso tvarkaraštį ir imtis pirmųjų veiksmų siekiant panaikinti administracinį dubliavimą, palengvinti vietos valdžios institucijų sujungimą ir aiškiai nustatyti kiekvieno vietos valdžios lygmens įpareigojimus. Kaip planuojama, didinti paskatas supaprastinti vietos valdžios išlaidas nustatant vietos valdžios mokestinių pajamų metinio padidėjimo viršutinę ribą, kartu sumažinant centrinės valdžios teikiamas dotacijas. Be poreikio sutaupyti lėšų trumpuoju laikotarpiu, imtis veiksmų, kad būtų sprendžiamos viešųjų sveikatos apsaugos išlaidų (įskaitant išlaidas vaistams), numatomų vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiais, didėjimo problemos, ir jei reikia ir kai reikia, imtis reikalingų papildomų priemonių siekiant iki 2020 m. tvariai ir apimant visas schemas subalansuoti pensijų sistemą, ypač daug dėmesio skiriant esamoms specialioms schemoms ir papildomoms schemoms.

               2.

               Užtikrinti, kad toliau būtų taikomas darbo sąnaudų mažinimas pagal „crédit d’impôt compétitivité emploi“. Imtis veiksmų, kad būtų toliau mažinamos darbdavių socialinio draudimo įmokos laikantis įsipareigojimų, prisiimtų pagal atsakomybės ir solidarumo paktą, ir užtikrinti, kad jokios kitos priemonės nesumažintų jo poveikio ir kad būtų išlaikytas šiuo metu numatytas tikslas. Toliau vertinti socialinio draudimo įmokų lengvatų ekonominį poveikį, akcentuojant užimtumą, darbo užmokesčio pokyčius bei konkurencingumą, ir prireikus imtis tinkamų priemonių. Toliau mažinti darbo sąnaudas taip, kad šis mažinimas neturėtų poveikio biudžetui, t. y. pirmiausia mažinti darbo sąnaudas, susijusias su mažiausiais darbo užmokesčiais, tikslingai mažinant darbdavių socialinio draudimo įmokas, atsižvelgiant į įvairius darbo užmokesčio rėmimo planus.

               3.

               Supaprastinti bendrovių administracines, fiskalines ir apskaitos taisykles ir imtis konkrečių priemonių vyriausybės vykdomam supaprastinimo planui įgyvendinti iki 2014 m. gruodžio mėn. Pašalinti reguliavimo kliūtis bendrovių augimui, visų pirma persvarstant su dydžiu susijusius kriterijus reglamentuose, kad būtų išvengta slenksčio efekto. Imtis veiksmų siekiant supaprastinti inovacijų politiką ir pagerinti jos veiksmingumą, visų pirma atliekant vertinimus, atsižvelgiant į naujausias reformas, ir prireikus pritaikant „crédit d’impôt recherche“. Užtikrinti, kad ištekliai būtų skiriami veiksmingiausioms konkurencingumo ašims, ir toliau skatinti ašyse plėtojamų inovacijų ekonominį poveikį.

               4.

               Pašalinti nepagrįstus apribojimus naudotis reglamentuojamų profesijų paslaugomis ir jas teikti, sumažinti patekimo į rinką išlaidas ir skatinti paslaugų konkurenciją. Imtis tolesnių veiksmų mažinti reguliavimo naštą, darančią poveikį mažmeninės prekybos sektoriaus veikimui, visų pirma supaprastinant leidimų atidaryti prekybos vietas išdavimą ir panaikinant nuostolingos prekybos draudimą. Išlaikant prieinamas sąlygas pažeidžiamoms grupėms, užtikrinti, kad namų ūkių vartotojams būtų nustatyti tinkamo lygio reguliuojami dujų ir elektros energijos tarifai, dėl kurių nekiltų kliūčių konkurencijai. Sustiprinti elektros energijos ir dujų jungčių su Ispanija pajėgumą; visų pirma padidinti dujų jungčių pajėgumą, kad Iberijos pusiasalio dujų rinka būtų visapusiškai integruota į Europos rinką. Geležinkelių sektoriuje užtikrinti naujos jungtinės infrastruktūros valdytojo nepriklausomumą nuo įsitvirtinusio operatoriaus ir imtis veiksmų atverti vidaus keleivinio geležinkelių transporto rinką konkurencijai laikantis būsimų direktyvų nuostatų ir tvarkaraščio, dėl kurio jomis bus nuspręsta.

               5.

               Mažinti darbo jėgai tenkančią mokesčių naštą ir dėti daugiau pastangų siekiant supaprastinti ir padidinti mokesčių sistemos veiksmingumą. Šiuo tikslu pradėjus vykdyti 2015 m. biudžetą imtis tokių priemonių: panaikinti neveiksmingas asmenų ir įmonių pajamų mokesčio išlaidas pagal naujausius vertinimus ir iniciatyvą „Assises de la fiscalité“, kartu mažinant įstatymo nustatytus mokesčių tarifus; imtis papildomų priemonių įmonių įsiskolinimui palankiam mokestiniam iškraipymui panaikinti; padidinti mokesčių, visų pirma vartojimo, bazę; laipsniškai panaikinti aplinkai žalingas subsidijas.

               6.

               Imtis tolesnių veiksmų, kad būtų pašalintas darbo rinkos nelankstumas, visų pirma taikyti priemones darbo vietų išsaugojimo susitarimų (pranc. accords de maintien de l’emploi) sąlygoms reformuoti, kad šias sąlygas dažniau taikytų sunkumų turinčios bendrovės. Kartu su socialiniais partneriais imtis papildomų priemonių bedarbio pašalpų sistemai reformuoti siekiant garantuoti jos tvarumą, kartu užtikrinant, kad pagal ją būtų teikiamos tinkamos paskatos grįžti į darbo rinką. Užtikrinti, kad vyresnio amžiaus darbuotojai galėtų naudotis tinkamu orientavimu bei mokymu, ir iš naujo įvertinti susijusią konkrečią bedarbio pašalpų mokėjimo tvarką, atsižvelgiant į šių darbuotojų padėtį darbo rinkoje.

               7.

               Tęsti profesinio rengimo ir mokymo modernizavimą, įgyvendinti privalomojo švietimo reformą ir imtis tolesnių veiksmų nelygybei švietimo srityje mažinti, visų pirma stiprinant kovai su mokyklos nebaigimu skirtas priemones. Užtikrinti, kad aktyvios darbo rinkos politikos priemonėmis būtų veiksmingai remiamos pažeidžiamiausios grupės. Gerinti perėjimą iš mokyklos į darbo rinką, visų pirma stiprinant priemones, skirtas tolesniam pameistrystės sistemos plėtojimui, ypač daug dėmesio skiriant žemos kvalifikacijos asmenims.

      Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 8 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. C. PADOAN

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos 2014 m. pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (4)  OL C 217, 2013 7 30, p. 27.

      (5)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 473/2013 dėl euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų stebėsenos bei vertinimo ir perviršinio deficito padėties ištaisymo užtikrinimo bendrųjų nuostatų (OL L 140, 2013 5 27, p. 11).

      (6)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.

      (7)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 141.


				|

		52011SC0815

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Slovakiaand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Slovakia, 2011-2014

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl 2011 m. Slovakijos
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone
dėl atnaujintos 2011–2014 m. Slovakijos stabilumo programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės
priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei
koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 3 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[2],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos
Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui
įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo
strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos
koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose
reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus
augimo ir konkurencingumo potencialas.
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba
priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir
Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių
(2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl
valstybių narių užimtumo politikos gairių[3], kurios kartu sudaro integruotas gaires.
Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti
formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką.
(3)
2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino
pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas naujas
ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei
integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje
„Europa 2020“.
(4)
2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų
Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų
prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo
7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji
pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų
ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo
rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji
paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus
įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis ir jas
įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas ir į
nacionalines reformų programas.
(5)
2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų
Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro
plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų
galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos programas ir
nacionalines reformų programas.
(6)
2011 m. balandžio 28 d. Slovakija
pateikė 2011 m. atnaujintą 2011–2014 m. stabilumo
programą, o gegužės 2 d. – 2011 m. nacionalinę
reformų programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų
programų sąsają, jos vertintos vienu metu.
(7)
Atsižvelgiant į didelį Slovakijos
ūkio prekybos sektoriaus atvirumą ir specializaciją ilgalaikio
vartojimo prekių srityje, pasaulio krizės nulemtas pasaulio prekybos
ir bendros paklausos nuosmukis jam turėjo didelį poveikį.
Dėl to 2009 m. šalies BVP sumažėjo 4,7 %, o nedarbo lygis
išaugo iki 12 %. 2010 m., pradėjus atsigauti išorės
paklausai, ėmė augti gamyba, todėl labai pagerėjo
ekonomikos būklė (BVP išaugo 4,1 %), tačiau padėtis
užimtumo srityje ir toliau blogėjo – nedarbo lygis pasiekė
14,5 %; šalies nedarbo lygis ir jo padidėjimas yra vienas didžiausių.
2011–2012 m. užimtumas ir toliau bus gerokai mažesnis nei iki krizės.
Dėl krizės viešųjų finansų būklė labai
pablogėjo ir bendras valdžios sektoriaus deficitas padidėjo nuo
2 % BVP 2008 m. iki 8 % BVP 2009–2010 m. Nors skolos ir BVP
santykis yra gana mažas, tačiau jis taip pat padidėjo 15
procentinių punktų ir 2010 m. pasiekė 41 % BVP.
(8)
Remdamasi atnaujintos stabilumo programos vertinimu
pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba laikosi
nuomonės, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiama programa,
pirmus dvejus metus yra tikėtinas, tačiau pernelyg palankus programos
laikotarpio pabaigoje. Pagal programą ketinama užtikrinti, kad,
atsižvelgiant į Tarybos nustatytą terminą, 2013 m.
deficitas būtų mažesnis nei 3 % BVP, o 2014 m.
sumažėtų iki 2,8 % BVP. Po 2011 m. koregavimas iš
esmės grindžiamas išlaidomis. Esama pavojaus, kad biudžeto tikslų
įgyvendinti nepavyks, visų pirma dėl siūlomų
priemonių įgyvendinimo. Programoje nenumatyta pasiekti vidutinės
trukmės tikslą. Norint pasiekti biudžeto tikslus, 2011–2013 m.
vidutinė metinė fiskalinių priemonių vertė
turėtų būti apie 1,4 % BVP.
(9)
Tikimasi, kad 2011 m. deficitas smarkiai
sumažės įgyvendinus konsolidavimo priemones, kurių vertė,
kaip numatyta Slovakijos stabilumo programoje, sudarys apie 2,5 % BVP.
Tikimasi, kad koregavimas bus toliau vykdomas 2011 ir 2013 m., kasmet
deficitą mažinant apie 1 procentiniu punktu. Konsolidavimo pastangos
pirmiausiai sutelktos į išlaidas, taupant prekių bei paslaugų
įsigijimo ir darbo užmokesčio išlaidas, tačiau ilgą
laiką tai įgyvendinti gali būti sudėtinga. Apskritai
Slovakijai kyla uždavinys užtikrinti, kad konsolidavimo priemonėmis
būtų galima apsaugoti ir net padidinti išlaidas, susijusias su
augimą skatinančiomis sritimis, tokiomis kaip švietimas ir transporto
infrastruktūra. Visų pirma susirūpinimą kelia mažas
valdžios sektoriaus bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas, kuris, kaip
manoma, mažės toliau. Esama galimybių didinti pajamas iš
mokesčių, kurie mažiausiai kenkia augimui, tokių kaip turto ir
aplinkos mokesčiai, taip pat gerinti mokesčių surinkimą,
ypač atsižvelgiant į didelį skirtumą tarp numatomų ir
faktiškai surenkamų PVM pajamų.
(10)
Įgyvendinusi 2005 m. reformą, kai
buvo įdiegtas daugiametis planavimas, programinis biudžetas ir keletas
fiskalinių taisyklių, Slovakija labai pagerino savo fiskalinę
sistemą. Tačiau dabartinė sistema nesuteikė galimybės
užtikrinti, kad vyriausybė išvengtų deficito bent spartaus ūkio
augimo metais. Vienas iš svarbiausių trūkumų – tai, kad
vėlesnių metų fiskalinius tikslus lengvai galima iš dalies
pakeisti, todėl jie negali būti pagrindas biudžeto sudarymo procesui
ateityje. Atnaujintoje stabilumo programoje ir nacionalinėje reformų
programoje siūlomos viršutinės išlaidų ribos galėtų
padėti pašalinti šį trūkumą, jei jos bus taikomos kuo
didesnei valdžios sektoriaus išlaidų daliai. Šiuo metu trūksta laiku
skelbiamos informacijos, visų pirma susijusios su vietos valdžia ir
socialinio draudimo fondais, – tai papildoma kliūtis norint kasmet
stebėti fiskalinę padėtį ir užtikrinti fiskalinių
taisyklių vykdymą. Be to, Slovakijoje nėra nepriklausomos
įstaigos, kuri galėtų tiesiogiai dalyvauti atliekant su biudžetu
susijusį parengiamąjį darbą, stebėjimo veiklą ir
taikant vertinimo mechanizmus.
(11)
Slovakija – viena iš valstybių narių, kurioms
kyla didelių problemų, susijusių su ilgalaikiu viešųjų
finansų tvarumu. Numatoma, kad su senėjimu susijusios išlaidos
artimiausiais dešimtmečiais augs sparčiau už ES vidurkį.
Pagrindinis šio didėjimo šaltinis bus pensijos, nepaisant didelės
2004–2006 m. įgyvendintos reformos. Įgyvendinant šią
reformą nebuvo sistemiškai atsižvelgta į numatomą vidutinės
tikėtinos gyvenimo trukmės padidėjimą. Ateityje taikant
einamojo finansavimo pakopą papildomų problemų gali kilti
dėl to, kad apskaičiuojant pensijas daug dėmesio skiriama
nuopelnų komponentui, taip pat dėl indeksavimo mechanizmo taikymo.
Pensijų sistemos veiksmingumui pakenkė kaupimo iš privalomų
įmokų pakopos pokyčiai 2008–2009 m., įskaitant reikalavimą,
kad pensijų fondai padengtų patirtus nuostolius, taip pat tai, kad
buvo pašalinta nuostata, kad nauji darbo rinkos dalyviai privalo dalyvauti
sistemoje. Nacionalinėje reformų programoje ir stabilumo programoje
numatyta keletas pensijų sistemos koregavimo priemonių, kuriomis šie
trūkumai būtų šalinami.
(12)
Dar vienas svarbus uždavinys – spręsti nedarbo
reikšmingo didėjimo problemą, kol nedarbas netapo struktūrinis.
Nedarbo lygis šiuo metu didesnis nei 14 %. 9,2 % ilgalaikio nedarbo
lygis yra didžiausias ES; kartu šaliai būdingi dideli regioniniai
skirtumai ir įgūdžių neatitikimo problema. Nors Slovakijos darbo
rinkos veikimo sąlygos gana lanksčios, vyriausybė šį
lankstumą planuoja toliau didinti iš dalies keisdama darbo kodeksą.
Ypač aukštas žemos kvalifikacijos darbuotojų nedarbo lygis, o jų
užimtumas – vienas mažiausių ES. Tai galbūt susiję su palyginti
dideliu mažai uždirbantiems darbuotojams susidarančiu mokesčių
pleištu (34 %, t. y. 67 % vidutinio atlyginimo), o tai neskatina
samdyti žemos kvalifikacijos darbuotojų. Tikslinė ir gerai parengta
aktyvios darbo rinkos politika gali būti labai svarbi siekiant
įdarbinti bedarbius. Šiuo metu tokiai politikai skiriamų
lėšų ir dalyvavimo ją įgyvendinant lygis – vienas
žemiausių ES; be to, tokios politikos įgyvendinamas menkai stebimas
ar vertinamas. Iki šių metų pabaigos vyriausybė planuoja darbo
rinkos paslaugų ir aktyvios darbo rinkos politikos reformą.
(13)
Atsižvelgdama į tai, kokia svarbi tinkamai
kvalifikuota darbo jėga ne kaina grindžiamam konkurencingumui didinti,
Slovakija iškėlė plataus užmojo tikslą iki 2020 m.
užtikrinti, kad aukštąjį išsilavinimą turinčiųjų
padaugėtų nuo dabartinių 17,6 iki 40 %. Siekdama mažinti
įgūdžių neatitikimo problemą, Slovakija reformuoja
mokyklų švietimo ir profesinio švietimo bei mokymo sistemas, kaip nurodyta
nacionalinėje reformų programoje. Tačiau aukštąjį
išsilavinimą turinčiųjų vis dar gerokai mažiau už ES
vidurkį; be to, egzistuoja ir kokybės problema, kaip nurodyta
remiantis įvairiais esamais rodikliais. Menkas visuomenės užribyje
esančios romų bendruomenės išsilavinimo lygis – svarbus
Slovakijos ilgalaikio nedarbo veiksnys. Palyginti su ES vidurkiu, labai mažai
darbinio amžiaus žmonių dalyvauja mokymosi visą gyvenimą
sistemoje (2,8 %), o tai greičiausiai neigiamai veikia
įsidarbinimo galimybes ir toliau pakerta pastangas mažinti aukštą
nedarbo lygį.
(14)
Nacionalinėje reformų programoje
pripažįstama, kad Slovakijoje būtina užtikrinti labiau augimą
skatinančią verslo aplinką, gerinti teismų sistemos
darbą, didinti viešojo pirkimo sistemos skaidrumą ir kovoti su
korupcija, nepaisant to, kad esama su įgyvendinimu susijusio pavojaus.
Tačiau silpnų valstybės institucijų problema sprendžiama
nepakankamai; be to, reikėtų imtis aktyvesnių priemonių
siekiant stiprinti faktais grindžiamą politikos formavimo procesą.
Dėl nepakankamo viešojo administravimo sektoriaus pajėgumo ir
didelės darbuotojų kaitos mažėja jo veiksmingumas ir skaidrumas,
silpnėja analitiniai gebėjimai ir sugebėjimas veiksmingai
panaudoti ES lėšas ir apskritai viešuosius išteklius. Šie veiksniai riboja
ūkio augimo galimybes ir konkurencingumą.
(15)
Slovakija prisiėmė keletą
įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“[4]. Įsipareigojimai susiję su trimis
Slovakijai aktualiomis pakto sritimis: viešųjų finansų tvarumo,
užimtumo ir konkurencingumo. Fiskalinėje sferoje Slovakija
įsipareigoja didinti ilgalaikį viešųjų finansų
tvarumą ir stiprinti nacionalinę fiskalinę sistemą
priimdama naują teisės aktą dėl fiskalinės
atsakomybės. Užimtumo priemonės susijusios su numatomu darbo kodekso
persvarstymu, siekiant užtikrinti, kad darbo rinka taptų dar
lankstesnė. Konkurencingumo priemonės sutelktos į
administracinės naštos mažinimą, korupcijos žabojimą, viešojo
pirkimo ir teismų sistemos skaidrumo ir mokesčių sistemos
veiksmingumo didinimą. Pirmiau nurodyti įsipareigojimai atitinka
reformų darbotvarkę, išdėstytą stabilumo programoje ir
nacionalinėje reformų programoje. Jais spartinami jau vykdomi
reformų projektai, susiję su verslo aplinka ir teisių
užtikrinimu; be to, jie padeda spręsti tokius svarbius klausimus kaip
pensijos ir ilgalaikis viešųjų finansų tvarumas. Šie
įsipareigojimai įvertinti ir į juos atsižvelgta rekomendacijose.
(16)
Komisija įvertino stabilumo programą ir
nacionalinę reformų programą, įskaitant
įsipareigojimus pagal paktą „Euro plius“[5]. Komisija įvertino ne tik jų
svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Slovakijos
politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir rekomendacijų,
nes būtina stiprinti bendrą Europos Sąjungos ekonomikos
valdymą ES priemonėmis prisidedant prie būsimų
nacionalinių sprendimų. Todėl Komisija mano, jog esama pavojaus,
kad biudžeto tikslų po 2011 m. įgyvendinti nepavyks.
Konsolidavimo pastangos turėtų padėti užtikrinti, kad
augimą skatinantiems veiksniams ir toliau būtų skiriama
lėšų; be to, jos turėtų būti paremtos fiskalinio
valdymo ir ilgalaikio viešųjų finansų tvarumo stiprinimo
priemonėmis. Tolesniais veiksmais 2011–2012 m. turėtų
būti siekiama stiprinti vietinius augimo veiksnius, spręsti nedarbo
spartaus padidėjimo problemą, visų pirma mažinant mažai
uždirbantiems darbuotojams susidarantį mokesčių pleištą ir
reformuojant aktyvios darbo rinkos politiką, taip pat spręsti
įgūdžių neatitikimo problemą, gerinti švietimo bei mokymo
kokybę ir verslo aplinką ir stiprinti valstybės institucijas ir
jų valdymą.
(17)
Atsižvelgdama į šį vertinimą, taip
pat į 2009 m. gruodžio 2 d. Tarybos rekomendaciją pagal
Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 7 dalį,
Taryba išnagrinėjo 2011 m. atnaujintą Slovakijos stabilumo
programą; jos nuomonė[6]
pateikta visų pirma 1, 2 ir 3 rekomendacijose. Atsižvelgdama į
2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos išvadas, Taryba
išnagrinėjo Slovakijos nacionalinę reformų programą.
REKOMENDUOJA Slovakijai
2011–2012 m. imtis šių veiksmų:
(1)
kaip planuota įgyvendinti 2011 m.
biudžetą ir 2012 ir 2013 m. imtis įgyvendinti suplanuotas
konkrečias nuolatines priemones, siekdama iki 2013 m. užtikrinti, kad
deficitas būtų mažesnis nei 3 % BVP. Ir toliau skirti
lėšų augimą skatinantiems veiksniams ir pasinaudoti turimomis
galimybėmis didinti pajamas gerinant PVM surinkimą;
(2)
gerinti fiskalinį valdymą 2011 m.
priimant ir nuo 2012 m. pradedant taikyti privalomas daugiametes
viršutines išlaidų ribas, kurios būtų taikomos centrinės
valdžios ir socialinio draudimo sistemai. Be to, sukurti nepriklausomą
fiskalinę tarybą ir užtikrinti, kad biudžeto duomenys būtų
laiku skelbiami visais valdžios lygmenimis;
(3)
didinti ilgalaikį viešųjų
finansų tvarumą ir tuo tikslu toliau koreguoti pensijų sistemos
einamojo finansavimo pakopą, visų pirma pensinį amžių
susieti su vidutine tikėtina gyvenimo trukme ir kurti paskatas užtikrinti
pensijų sistemos kaupimo iš privalomų įmokų pakopos
gyvybingumą, kad būtų daroma pažanga siekiant fiskalinio
tvarumo, kartu užtikrinant tinkamas pensijas;
(4)
imtis priemonių didinti žemos kvalifikacijos
darbuotojų darbo jėgos paklausą mažinant mažai uždirbantiems
darbuotojams susidarantį mokesčių pleištą. Be to, imtis
priemonių didinti viešųjų užimtumo tarnybų administracinius
gebėjimus siekiant gerinti aktyvios darbo rinkos politikos, visų
pirma skirtos jauniems ir ilgalaikiams bedarbiams, tikslingumą,
rengimą ir vertinimą;
(5)
sparčiau įgyvendinti planuojamas
švietimo, profesinio švietimo ir mokymo reformas ir imtis priemonių
siekiant gerinti aukštojo mokslo kokybę ir užtikrinti, kad jis
būtų geriau pritaikytas rinkos poreikiams. Parengti fiziniams
asmenims ir darbdaviams skirtų paskatų sistemą, siekiant
skatinti žemos kvalifikacijos darbuotojus dalyvauti mokymosi visą
gyvenimą sistemoje;
(6)
užtikrinti, kad būtų įgyvendinamos
planuotos priemonės, kuriomis siekiama veiksmingiau taikyti viešojo pirkimo
taisykles ir užtikrinti geresnį teismų sistemos darbą ir
didesnį skaidrumą.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1
[2]               OL C , p. .
[3]               2011 m. gegužės 19 d. Tarybos sprendimu
2011/308/ES taikoma ir 2011 m.
[4]               Daugiau informacijos apie įsipareigojimus pagal
paktą „Euro plius“ galima rasti dokumente SEC(2011) 733.
[5]               Žr. SEC(2011) 733.
[6]               Numatyta Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5
straipsnio 3 dalyje.


title: 2010 m. balandžio 26 d. Komisijos rekomendacija dėl mokslinių tyrimų bendro programavimo iniciatyvos Kultūros paveldas ir visuotinė kaita – naujas iššūkis Europai

text:
               28.4.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 106/18

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2010 m. balandžio 26 d.
   dėl mokslinių tyrimų bendro programavimo iniciatyvos „Kultūros paveldas ir visuotinė kaita – naujas iššūkis Europai“
   (2010/238/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 181 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               UNESCO Pasaulio kultūros ir gamtos paveldo apsaugos konvencijoje ir Nematerialaus kultūros paveldo apsaugos konvencijoje apibrėžtas kultūros paveldas (1) yra itin pažeidžiama vertybė, kuriai gresia įvairūs pavojai, susiję su senėjimu, nepalankiomis aplinkos sąlygomis ir žmogaus veikla.

               (2)

               Dauguma Europos piliečių kultūros paveldą sieja su unikaliomis ir nepakeičiamomis materialiomis (istoriniai pastatai, kolekcijos, vietovės ir kilnojamieji objektai) ir nematerialiomis (istorija, kolektyvinė atmintis ir tapatybė) vertybėmis.

               (3)

               Klimato kaita, kiti aplinkos pokyčiai, žmogaus veikla ir grėsmė saugumui gali neigiamai paveikti Europos kultūros paveldą. Visų pirma klimato kaita gali negrįžtamai pakenkti itin pažeidžiamiems ir labai seniems kultūros paveldo objektams ar visiškai juos sunaikinti. Be to, kultūros paveldo objektams, tokiems kaip Europos miestų ir vietovių simboliai ar ženklai, gali fiziškai pakenkti gaivalinės nelaimės ir grėsmė saugumui.

               (4)

               Kad dėl tokių pavojų Europos kultūros paveldas nenukentėtų negrįžtamai, būtina imtis suderintų veiksmų.

               (5)

               2009 m. gruodžio 3 d. posėdyje Konkurencingumo taryba pripažino, kad srityje, kuri aptariama dokumente „Kultūros paveldas, klimato kaita ir saugumas“ (pavadinimas vėliau pakeistas į „Kultūros paveldas ir visuotinė kaita – naujas iššūkis Europai“), bendras programavimas dabartinėms suskaidytoms valstybių narių pastangoms mokslinių tyrimų srityje suteiktų reikšmingos pridėtinės vertės. Todėl ji priėmė išvadas, kuriose pripažino šios srities bendro programavimo iniciatyvos būtinybę ir paragino Komisiją prisidėti prie jos rengimo. Be to, Taryba dar kartą patvirtino, kad bendrą programavimą vykdo valstybės narės, o Komisija atlieka tik padėjėjo vaidmenį.

               (6)

               Kultūros paveldo ir visuotinės kaitos srities mokslinių tyrimų bendras programavimas sudarytų sąlygas koordinuoti šios srities mokslinius tyrimus, būtų reikšmingai prisidedama prie siekio sukurti veiksmingą kultūros paveldo išsaugojimo srities Europos mokslinių tyrimų erdvę ir stiprinama Europos kaip lyderės pozicija ir konkurencingumas atitinkamų mokslinių tyrimų srityje.

               (7)

               Kad pasiektų šioje rekomendacijoje nustatytus tikslus, valstybės narės turėtų bendradarbiaudamos su Komisija išnagrinėti galimas Komisijos iniciatyvas, kurios padėtų valstybėms narėms rengti ir įgyvendinti strateginių mokslinių tyrimų darbotvarkę.

               (8)

               Kad Komisija galėtų atsiskaityti Europos Parlamentui ir Tarybai, valstybės narės Komisijai turėtų reguliariai teikti pažangos, padarytos įgyvendinant šią bendro programavimo iniciatyvą, ataskaitas,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Valstybės narės skatinamos parengti bendrą viziją, kaip bendradarbiavimas mokslinių tyrimų srityje ir šios srities koordinavimas Sąjungos lygmeniu gali padėti išsaugoti visų rūšių kultūros paveldą ir užtikrinti jo saugumą ir tvarų naudojimą.

               2.

               Valstybės narės skatinamos parengti bendrą strateginių mokslinių tyrimų darbotvarkę, kurioje būtų nustatyti vidutinės trukmės ir ilgalaikiai kultūros paveldo išsaugojimo ir naudojimo srities mokslinių tyrimų poreikiai ir tikslai atsižvelgiant į visuotinę kaitą. Į strateginių mokslinių tyrimų darbotvarkę turėtų būti įtrauktas įgyvendinimo planas, kuriame būtų nustatyti prioritetai bei terminai ir nurodyti konkretūs veiksmai, priemonės ir ištekliai, būtini tai darbotvarkei įgyvendinti.

               3.

               Valstybės narės skatinamos imtis toliau išvardytų veiksmų, kurie būtų strateginių mokslinių tyrimų darbotvarkės ir įgyvendinimo plano dalis:

                           a)

                           rinkti informaciją apie susijusias nacionalines programas ir mokslinių tyrimų veiklą ir dalytis tokia informacija;

                           b)

                           stiprinti bendro prognozavimo patirtį ir technologijų vertinimo gebėjimus, visų pirma susijusius su visuotinės kaitos poveikiu kultūros paveldo objektams, taip pat su prevencijos ir apsaugos priemonėmis;

                           c)

                           dalytis informacija, ištekliais, gerąja patirtimi, metodika ir gairėmis;

                           d)

                           nustatyti sritis ar mokslinių tyrimų veiklą, kurias koordinuoti, kurioms skelbti bendrus konkursus ar telkti išteklius būtų naudinga;

                           e)

                           nustatyti d punkte minėtų sričių bendrai atliekamų mokslinių tyrimų tvarką;

                           f)

                           nustatant kultūros paveldo mokslinių tyrimų programų tikslus atsižvelgti į kintančius lankytojų ir vartotojų poreikius;

                           g)

                           prireikus dalytis esama mokslinių tyrimų infrastruktūra, kurti naują infrastruktūrą, pavyzdžiui, koordinuojamus duomenų bankus, arba rengti būklės blogėjimo procesų tyrinėjimo modelius;

                           h)

                           skatinti glaudesnį viešojo ir privačiojo sektorių bendradarbiavimą ir siekti, kad įvairių rūšių mokslinių tyrimų veikloje ir su kultūros paveldu susijusiuose verslo sektoriuose – turizmo, tvarios paveldui priskiriamų vietovių, pastatų ar kraštovaizdžio objektų priežiūros ir įrengimo ar rekonstrukcijos ir susijusių verslo paslaugų – būtų taikomas atvirojo inovacijų kūrimo ir naudojimo modelis;

                           i)

                           eksportuoti ir skleisti žinias, inovacijas ir tarpdisciplininę metodiką;

                           j)

                           kurti kultūros paveldo srities mokslinių tyrimų centrų tinklus.

               4.

               Valstybės narės skatinamos sukurti bendrą kultūros paveldo ir visuotinės kaitos srities valdymo struktūrą, kuri padėtų nustatyti bendras bendradarbiavimo ir koordinavimo sąlygas, taisykles bei procedūras ir stebėti, kaip įgyvendinama strateginių mokslinių tyrimų darbotvarkė.

               5.

               Valstybės narės skatinamos bendrai įgyvendinti strateginių mokslinių tyrimų darbotvarkę, vykdant nacionalines mokslinių tyrimų programas ar kitų rūšių nacionalinę mokslinių tyrimų veiklą.

               6.

               Valstybės narės skatinamos bendradarbiaujant su Komisija nagrinėti galimas Komisijos iniciatyvas, kurios padėtų valstybėms narėms rengti ir įgyvendinti strateginių mokslinių tyrimų darbotvarkę, ir koordinuoti pagal bendras programas ir pagal kitas Sąjungos aptariamosios srities iniciatyvas vykdomą veiklą.

               7.

               Valstybės narės skatinamos reguliariai teikti Komisijai pažangos, padarytos įgyvendinant šią bendro programavimo iniciatyvą, ataskaitas.

      Priimta Briuselyje 2010 m. balandžio 26 d.

            Komisijos vardu

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            Komisijos narė

      (1)  Materialaus ir nematerialaus kultūros paveldo apibrėžtys pateikiamos UNESCO Pasaulio kultūros ir gamtos paveldo apsaugos konvencijoje (Paryžius, 1972 m. lapkričio 16 d.) ir UNESCO Nematerialaus kultūros paveldo apsaugos konvencijoje (Paryžius, 2003 m. spalio 17 d.).