Avis juridique important

|

52004SC0485(01)

Rekomendacija Tarybos rekomendacija norint iš anksto perspėti Italiją dėl galimo perviršinio biudžeto deficito (pateika Komisijos pagal Sutarties 99 straipsnio 4 dalį)  /* SEK/2004/0485 galutinis */

Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA norint iš anksto perspėti Italiją dėl galimo perviršinio biudžeto deficito (pateika Komisijos pagal Sutarties 99 straipsnio 4 dalį)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 1466/97 dėl biudzeto būklės prieziūros stiprinimo ir ekonominės politikos prieziūros bei koordinavimo [1] numatyta isankstinio perspėjimo sistema, pagal kurią Taryba ankstyvame etape galėtų pranesti atitinkamai valstybei narei apie būtinumą taikyti reikiamas priemones biudzeto būklei istaisyti, siekiant isvengti pervirsinio valstybės biudzeto deficito. Reglamento 6 straipsnio 2 dalyje isdėstyta isankstinio perspėjimo sistemos taikymo valstybėms narėms, kurios turi bendrą valiutą, tvarka. Taryba vykdo reguliarią stabilumo programų įgyvendinimo stebėseną, visų pirma siekdama nustatyti esamus arba numatomus didelius biudzeto nukrypimus nuo vidutinės trukmės tikslo priartinti biudzetą prie pusiausvyros arba nuo siam tikslui pasiekti reikalingų pertvarkymų, kaip yra numatyta programoje. Nustačiusi rimtą biudzeto būklės nukrypimą ir norėdama is anksto perspėti valstybę narę dėl galimo pervirsinio biudzeto deficito, Taryba atitinkamai valstybei narei rekomenduoja imtis būtinų pertvarkymo priemonių. Šis isankstinis perspėjimas daromas Sutarties 99 straipsnio 4 dalyje nurodyta tvarka ir remiantis Komisijos rekomendacija.[1]  OL L 209, 1997 8 2.Spręsdama dėl isankstinio perspėjimo procedūros pradzios, Komisija [2] apsvarsto tokius klausimus: biudzeto nuokrypio dydis, t. y., kokiu mastu valstybės narės biudzetas prasilenkia su stabilumo ar konvergencijos programose nustatytais tikslais; biudzeto nuokrypio priezastis, tai yra, ar esamą balanso nukrypimą nuo tikslo galima paaiskinti grynai ciklinio pobūdzio veiksniais; ir pervirsinio biudzeto pozicijos rizika, t. y., ar kyla grėsmė virsyti 3% nuo BVP leistiną normą.[2]  KOM(2002) 668 galutinis, 2002 11 27.Siektasis ir faktiskas deficitas2002 m. lapkričio 20 d. Komisijai perduota 2002 m. atnaujinta Italijos stabilumo programa aprėpia 2002-2006 m. laikotarpį. Joje buvo numatytas 1,5% nuo BVP valstybės biudzeto deficitas 2003 m. su prielaida, kad realus BVP prieaugis bus 2,3%, o valstybės biudzeto deficitas 2004 m. - 0,6% nuo BVP su prielaida, kad realus BVP prieaugis bus 2,9%. Po to buvo padaryta keletas pakeitimų (toliau nurodomų lentelėje), kuriuos lėmė prastesni nei tikėtasi 2002 m. biudzeto įvykdymo rezultatai, atnaujintos ekonominio augimo prognozės ir biudzeto planų persvarstymas. 2003 m. rugsėjį kartu su biudzetu pateiktoje oficialioje prognozėje buvo nurodyti 2,5% nuo BVP 2003 m. deficito prognozė ir 0,5% realus BVP augimas. 2004 m. deficito tikslas buvo 2,2% nuo BVP su prielaida, kad realus BVP augimas sieks 1,9%. Tie skaičiai ir 2003 m., ir 2004 m. atzvilgiu buvo pakartoti 2003 m. gruodzio 1 d. pateiktoje atnaujintoje stabilumo programoje.>TABELPOSITION>Tai, kad palaipsniui mazinti ekonominio augimo ir palaipsniui didinti biudzeto deficito rodikliai, atitinka Komisijos tarnybų atliktuose atnaujintų stabilumo programų techniniuose įvertinimuose [3] ir Tarybos nuomonėse apie tas pačias programose [4] isryskintą modelį. Biudzeto planai buvo nuolatos grindziami perdėm optimistiskomis augimo prielaidomis, ypač vidutinės trukmės augimo perspektyvoje. Dėl tos priezasties biudzetai tiek nominaliai, tiek pritaikius pagal ciklą, būdavo įvykdomi prasčiau, skaičiuojant BVP procentais, negu uzsibrėzta, net ir be papildomų diskrecinių ekspansinių priemonių per biudzeto metus. Palaipsniui mazinant realų BVP, mazėjo potencialaus įvykdymo lygis. [5] Biudzeto vykdymo prastėjimas, kuris pagal oficialias prognozes, turėjo būti ciklinis, pasirodė esąs struktūrinis. Nors is esmės bet kokia augimo prognozė gali pasirodyti klaidinga, ir esamo ciklinio sulėtėjimo trukmės dauguma prognozuotojų nenumatė, Italijos oficialių augimo prognozių optimizmo laipsnis ir pastovumas nesiderina su apdairia fiskaline strategija.[3]  Su 2002 m. ir 2003 m. atnaujintos stabilumo programos įvertinimais galima susipazinti adresu http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/cswd_en.htm.[4]  OL C 26 , 2003 2 4; OL C 51, 2002 2 26; OL C 77, 2001 3 9.[5]  Remiantis potencialaus įvykdymo ir neįvykdyto skirtumo apskaičiavimo metodu, priimtu Taryboje 2002 m. liepos 12 d.2003 m. nukrypimais nuo biudzeto tikslųPagal 2004 m. kovo 1 d. ataskaitą apie valstybės biudzeto deficito ir skolos lygius (EDP pranesimas) realus 2003 m. BVP augimas siekė 0,3%, o deficitas - 2,4% nuo BVP, 0,9 procentinio punkto auksčiau uz pradinį deficito siekį, nepaisant vienkartinių priemonių, kurios įvertintos daugiau nei 2 procentiniais punktais nuo BVP. Be vienkartinių priemonių deficitas siektų daugiau nei 4,5 % nuo BVP [6].[6]  ,Vienkartinės priemonės" yra priemonės, kurios laikinai (todėl yra visiskai grįztamos) pablogina arba pagerina biudzeto balansą. Kritinė savybė yra reiksmingas, pereinamas ir identifikuojamas poveikis valstybinėms sąskaitoms, nusveriantis visus galimus ilgalaikiusi is priemonės gaunamus rezultatus. Visų pirma, nors negalima visiskai paneigti, kad mokestinės amnestijos galėtų baigtis pastovia platesne mokesčių baze ir todėl būtų nevisiskai vienkartine priemone, tais metais, kai padidėja pajamos dėl mokestinės amnestijos, poveikio rezultatą galima nedvejojant laikyti laikinu.2003 m. nukrypimą, gaunamą lyginant su 2002 m. atnaujinta stabilumo programa, lėmė santykinai su BVP 1,7 procentinio punkto didesnės, nei planuota, pirminės islaidos, įskaitant mazdaug 0,4 procentinio punkto nuo BVP įplaukų is materialiojo turto trūkumą [7]. Papildomą atotrūkį nuo planų, atsiradusį perdėm optimistiskai įvertinus ekonominio augimo sąlygotas mokestines įplaukas, visiskai kompensavo netikėtai didelės įplaukos dėl mokestinės amnestijos. Apskritai, nukrypimas lyginant su 2002 m. atnaujinta stabilumo programa pirminiame biudzeto balanse siekė 1,6% nuo BVP, tokiu būdu patvirtinant pirminio balanso smukimo tendenciją nuo desimtojo desimtmečio pabaigoje uzfiksuotų didelių perteklių. Kadangi palūkanų mokėjimai buvo 0,7% nuo BVP mazesni, negu oficialiai planuota, bendras biudzeto trūkumas, kaip nurodyta pirmiau, buvo 0,9% nuo BVP.[7]  Pagal Europos nacionalinių sąskaitų sistemą (ESA95) materialiojo turto pardavimas yra įrasomas kaip bendrojo kapitalo formavimo sumazinimas.Remiantis visuotinai priimtu potencialaus įvykdymo ir neįvykdyto skirtumo apskaičiavimo metodu, Komisijos 2004 m. pavasario prognozėje 2003 m. yra numatomas 1,9% nuo BVP deficitas, pritaikytas pagal ciklą, o tai yra 0,3% geriau negu praėjusiais metais. Toks rezultatas buvo pasiektas remiantis vienkartinėmis priemonėmis, kurios, kaip nurodyta anksčiau, vertinamos siek tiek daugiau nei 2 BVP procentiniai punktai, tai yra 1,5 procentinio punkto daugiau nei 2002 m.Nukrypimas nuo 2004 m. biudzeto tiksloPagal Komisijos 2004 m. pavasario prognozę 2004 metais realus BVP augimas turėtų būti apie 1,2%, o bendrasis biudzeto deficitas, jei nebus imtasi papildomų priemonių, sudarys 3,2% nuo BVP, t.y. virsys Sutartyje numatytą leistiną normą. Vienkartinių priemonių įtaka, nors ir mazesnė nei 2003 m., islieka pakankamai didelė (apytiksliai vienas procentas nuo BVP). Taigi, neskaičiuojant vienkartinių priemonių įtakos, numatomas biudzeto deficitas būtų apie 4,25% nuo BVP.Pagal Komisijos 2004 m. pavasario prognozę, 2004 m. nuokrypis nuo 2003 m. atnaujintoje stabilumo programoje numatyto persvarstyto 2,2% nuo BVP biudzeto tikslo siekia 1 procentinį punktą, o nuo 2002 m. atnaujintoje stabilumo programoje numatyto 0,6% biudzeto deficito tikslo - 2,6 procentinius punktus. Komisijos 2004 m. prognozėje numatoma, kad pritaikytas pagal ciklą biudzeto deficitas lyginant su 2003 m. augs 0,7 procentiniais punktais iki 2,6% nuo BVP, t.y., bus gerokai didesnis uz tą lygį, kuris leistų islaikyti saugų rezervą iki leistinos 3% nuo BVP normos.Skirtumas tarp 2004 m. pavasario 3,2% nuo BVP deficito prognozės ir 2003 m. atnaujintoje stabilumo programoje numatyto persvarstyto 2,2% nuo BVP oficialaus tikslo grindziamas tokiais duomenimis, į kuriuos buvo atsizvelgta pirmajame dokumente: i) blogesni 2003 m. rezultatai - atėmus vienkartinių priemonių įtaką; ii) mazesnis ūkio augimas 2004 m.; iii) dėl nesenų pokyčių, susijusių su sutartimis, isaugęs vienam viesojo sektoriaus darbuotojui tenkančio atlyginimo dydis; iv) atsargesnis, tačiau vis dar teigiamas, valstybei priklausančio materialiojo turto pardavimo įvertinimas; ir v) realistiniu vertinimu ANAS, uz investicijas į valstybinį kelių tinklą ir jo prieziūrą atsakinga agentūra, tebelaikoma bendrojo valstybinio sektoriaus dalimi, skirtingai nei oficialiojoje prognozėje [8]. Tačiau Komisijos 2004 m. pavasario prognozėje atsizvelgiama į daugelio priemonių (mokesčių amnestijos uz sumazintą ankstesnių mokestinių įsipareigojimų deklaravimą pratęsimas, amnestija uz zonų kodų pazeidimus ir mokesčių sureguliavimo schema) oficialiai numatomą įtaką biudzetui, nors jos gali ir nepateisinti dedamų vilčių.[8]  2002 m. ANAS buvo pertvarkyta į akcinę bendrovę. Pagal Europos nacionalinių sąskaitų sistemos (ESA95) duomenis, 2002 ir 2003 m. Istat ir Eurostat nuomone, si bendrovė neatitiko reikalavimų, kurie leistų nepriskirti jos bendrajam valstybiniam sektoriui, t.y., kad pajamos is pardavimų atlygintų bent 50% gamybos sąnaudų (įskaitant esamo turto amortizaciją).Lėtas valstybės skolos ir BVP santykio mazėjimasVis dar didelis bendrosios valstybės skolos ir BVP santykis kelia daug rūpesčių. 2002 m. atnaujintoje stabilumo programoje numatyta, kad sis santykis per laikotarpį nuo 2001 m. pabaigos iki 2004 m. pabaigos sumazės 9,5 procentiniais punktais ir sudarys 100,4 % nuo BVP. 2003 m. atnaujintoje stabilumo programoje 2004 m. pabaigoje siekiamas oficialusis skolos ir BVP santykis buvo pakoreguotas į 105% nuo BVP. 2004 m. kovą paskelbtais duomenimis 2003 m. pabaigoje buvusi skola sudarė 106,2% nuo BVP [9]. Jei nebūtų buvę imtasi nepaprastųjų priemonių, pavyzdziui 2002 m. atliktas skolos Banca d'Italia bankui konvertavimas ir valstybei priklausančių ENEL, ENI ir Poste SpA akcijų paketų pardavimas kartu su Cassa Depositi e Prestiti (buvęs valstybinis indėlių ir paskolų bankas) reorganizavimu į akcinę bendrovę 2003 m., tai skolos santykis lyginant su 2001 m. būtų sumazėjęs tik labai nezymiai. 2004 m. Komisijos pavasario prognozėje numatomas 106% nuo BVP santykis, beveik nepasikeitęs lyginant su ankstesniais metais, nepaisant, to, kad pajamos is privatizavimo sudarė apie 1% nuo BVP (kaip nurodyta 2003 m. atnaujintoje stabilumo programoje).[9]  Be įprastinių skolos ir BVP persvarstymų po 2004 m. kovo 1 d. VDS pranesimo buvo persvarstytos bendrosios valstybės skolos sumos nuo 1999 m., į jas įtraukiant duomenis apie pasto indėlius (einamąją sąskaitą), kurie anksčiau nebuvo įtraukti. Šie skaičiai buvo dar kartą persvarstyti, siekiant pritaikyti konsolidavimo įrasus.Skolos mazinimą lėtino sie veiksniai: i) pasikartojantys biudzeto balanso nesilaikymo atvejai, ii) mazesnis nei prognozuota nominalaus BVP augimas, 2002-2003 m. sudaręs apie 0,5%, kurį lėmė optimistinės prognozės dėl realaus BVP augimo, kurį is dalies kompensavo didesnis nei tikėtasi BVP defliatorius; ir iii) apie atsargų srautų koregavimą galima pasakyti, kad skolinimasis pinigais (fabbisogno di cassa delle amministrazioni pubbliche - deficito priemonė, grindziama pinigų srautais, įtraukiant finansinio turto sandorius, bet neskaičiuojant pajamų is privatizavimo) ir toliau virsija deficitą pagal Mastrichto apibrėzimą (mokėtinų sumų pagrindu ir neskaitant finansinių operacijų).Rysys tarp fabbisogno ir Mastrichto apibrėzimo nėra visiskai skaidrus. Šių dviejų rodiklių skirtumai atsiranda dėl tokių priezasčių: i) dėl nepaaiskinamo nuolatinio skirtumo tarp pinigų ir mokėtinų sumų sąskaitų, kurie, sprendziant is sių rodiklių pobūdzio, turėtų ilgainiui vienas kitą padengti; ii) finansinių sandorių ir iii) statistinių koregavimų. Bendra neigiama skirtumo tarp fabbisogno ir deficito pagal Mastrichto apibrėzimą įtaka skolos santykio sumazinimui sudarė 8 BVP procentinius punktus nuo 1999 m.velgiant į ateitį, keletas faktorių kelia grėsmę ilgalaikiam viesųjų finansų tvarumui. Pirmiausiai, pirminis perteklius per keletą pastarųjų metų nuolat mazėjo ir 2003 m. sudarė 2,9% nuo BVP, o tai atitinka Komisijos tarnybų numatytą pritaikytą pagal ciklą 3,4% dydzio pirminį perteklių; 2004 m. prognozuojamas tolesnis sių abiejų rodiklių blogėjimas (2004 m. pavasario prognozės). Kaip pabrėziama Komisijos tarnybų parengtame 2003 m. atnaujintos stabilumo programos techniniame įvertinime ir pripazįstama pačioje programoje, sio lygio nepakaks, kad būtų uztikrintas ilgalaikis viesųjų finansų tvarumas, atsizvelgiant į tą įtaką, kurią biudzetui turės gyventojų senėjimas [10]. Antra, nauda is mazėjančios potencialios palūkanų normos, susijusi su Mastrichto konvergencijos procesu, baigiasi: galimybės gauti naudos perfinansuojant senas obligacijas su aukstesne palūkanų norma ir leidziant naujas su zymiai mazesnėmis palūkanomis yra beveik visiskai isnaudotos. Is tiesų, kyla grėsmė, kad paskolų palūkanų nasta gali vėl pradėti didėti, kai rinkos palūkanų norma pradės kilti is istoriskai zemo lygio, kuriame ji atsidūrė per pastaruosius metus. Be to, toliau mazinti skolą trukdys zemas potencialus gamybos augimas, kurio svaraus padidėjimo negalima tikėtis, nebent Italija pradėtų energingai įgyvendinti strategines reformas, kurių reikia Lisabonos tikslams pasiekti. Galiausiai, skirtumas tarp grynųjų pinigų ir mokėtinų sumų sąskaitų sudaro papildomą kliūtį, trukdančią mazinti skolą.[10]  2003 m. atnaujintos Italijos stabilumo programos įvertinimas (2003-2007), ECFIN/18/04-EN (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/country/commwd/it/com_it20032004.pdf).Isvados dėl politikosKomisija mano, kad Komisijos 2004 m. pavasario prognozė parodo siuos faktus: 1) zymų, mazdaug vieno procentinio punkto dydzio, nuokrypį 2004 m., lyginant su 2003 m. atnaujintoje stabilumo programoje numatyto biudzeto deficito tikslu (2,2% nuo BVP), kuris savo ruoztu buvo padidintas nuo 2002 m. atnaujintoje stabilumo programoje numatyto 0,6% nuo BVP deficito tikslo; 2) zymus nukrypimas nuo vidutiniu laikotarpiu beveik subalansuotos ar perteklinės situacijos is esmės gali būti paaiskintas BVP mazėjimu, kuris buvo nurodomas nuosekliai teiktose Tarybos nuomonėse dėl stabilumo programos atnaujinimo, ir kuris nuolat buvo nepakankamai įvertinamas; 3) zenklus nukrypimas atsiranda nepaisant pakankamai didelio vienkartinių priemonių įnaso, kuris sudarė apie vieną procentinį punktą nuo BVP; 4) be papildomų korekcinių priemonių numatomas biudzeto deficitas 2004 m. virsytų Sutartyje numatytą 3% ribą; 5) pritaikyto pagal ciklą biudzeto balanso prognozė gerokai virsija 1,5% nuo BVP lygį, kuris leistų islaikyti saugų rezervą iki leistinos 3% nuo BVP normos; 6) tikėtina, kad 2005 m. nukrypimas nuo kurso į vidutiniu laikotarpiu beveik subalansuotą ar perteklinę situaciją tik didės, nes planuojama baigti vienkartines priemones - Komisija prognozuoja galiojančiais teisės aktais pagrįstą 4% nuo BVP dydzio biudzeto deficitą ir ekonomikos atsigavimą; ir 7) skolos sumazinimo tikslui taip pat iskilęs pavojus, nepaisant nemazų privatizavimo planų - 1,1% nuo BVP.Todėl Italiją reikia perspėti isankstinio perspėjimo sistemos tvarka.Atsizvelgdama į pirmiau isdėstytus faktus, Italijos valdzia turi imtis papildomų priemonių, kad uztikrintų, jog biudzeto deficitas nevirsytų leistinos 3% nuo BVP normos.Gerai apgalvotas metų eigoje atliktas pritaikymas, jei jis bus pateiktas kaip pirmas pasitikėjimo vertos daugiametės programos zingsnis, gali sukelti teigiamą pasitikėjimo efektą ir padėti įveikti laikiną neigiamą reikalingų veiksmų poveikį. Didziausias dėmesys turėtų būti skirtas zymiam islaidų sumazinimui ir perskirstymui, kuris turėtų sudaryti sąlygas planuojamam mokesčių nastos sumazinimui ir greitesniam skolos ir BVP santykio sumazinimui. Tai paskatintų ilgalaikį augimą.Todėl 2004 m. reikėtų įgyvendinti papildomas nuolatinio pobūdzio priemones, siekiančias bent jau 7 milijardus eurų (0,5% nuo BVP), kurios, atsizvelgiant į Komisijos 2004 m. pavasario prognozę, sustabdytų 2004 m. pagal ciklą pritaikyto biudzeto padėties blogėjimą. Tai turėtų sumazinti biudzeto deficitą iki mazesnės nei leistina 3% nuo BVP norma, net ir atsizvelgiant į galimybę, kad vienkartinės priemonės nebeduos prognozuojamų sumų, nurodytų Komisijos 2004 m. pavasario prognozėje, kuri is esmės perteikia oficialiuosius planus dėl laikinųjų priemonių įtakos.Artimiausiais metais Italija turėtų siekti kasmetinio pagerėjimo bent jau pagal ciklą pritaikytais 0,5 procentiniais punktais nuo BVP ir tęsti vienkartinių priemonių uzbaigimą, kaip numatyta 2003 m. atnaujintoje stabilumo programoje. Šiame kontekste, atsizvelgiant į vyriausybės planus palaipsniui mazinti mokesčių nastą, itin svarbu apriboti islaidas, kad būtų isvengta didesnio deficito dėl nekompensuojamo mokesčių sumazinimo. Tam, kad fiskalinis konsolidavimas vidutinėje perspektyvoje būtų kuo naudingesnis, vyriausybė daug dėmesio turėtų skirti islaidų struktūrai ir kokybei.Vadovaudamasi siuo įvertinimu Komisija priėmė prie sio dokumento pridedamą rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos, kuria Italijai duodamas isankstinis perspėjimas, ir ją perduoda Tarybai, kad pastaroji priimtų sprendimą. Komisija mano, kad, siekiant atvirumo ir skaidrumo, Tarybos isankstinis įspėjimas turėtų būti paskelbtas viesai ir priėmė tokio Tarybos sprendimo pasiūlymą pagal Sutarties 99 straipsnio 4 dalies nuostatas.Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA norint is anksto perspėti Italiją dėl galimo pervirsinio biudzeto deficitoEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsizvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos Sutarties 99 straipsnio 4 dalį,atsizvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudzeto būklės prieziūros stiprinimo ir ekonominės politikos prieziūros bei koordinavimo [11], ypač į jo 6 straipsnio 2 dalį,[11]  OL L 209, 1997 8 2, p. 2.atsizvelgdama į Komisijos rekomendaciją,kadangi:(1) 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 6 straipsnio 2 dalyje, sudarančioje Stabilumo ir plėtros pakto dalį, sukuriama isankstinio perspėjimo sistema, kad valstybei narei ankstyvame etape galėtų būtų pranesama apie būtinumą taikyti reikiamas priemones biudzeto būklei istaisyti, siekiant isvengti pervirsinio valstybės biudzeto deficito, Isankstinis perspėjimas duodamas, kai Taryba valstybėje narėje nustato esamą arba numatomą didelį biudzeto nukrypimą nuo vidutinės trukmės tikslo priartinti biudzetą prie pusiausvyros arba nuo siam tikslui pasiekti reikalingų pertvarkymų, kaip yra numatyta valstybės narės valstybės biudzeto subalansavimo programoje.(2) Sprendziant dėl isankstinio perspėjimo procedūros pradzios, apsvarstomi tokie klausimai: biudzeto nuokrypio dydis, t. y., kokiu mastu valstybės narės biudzetas prasilenkia su stabilumo ar konvergencijos programose nustatytais tikslais; biudzeto nuokrypio priezastis, tai yra, ar esamą balanso nukrypimą nuo tikslo galima paaiskinti grynai ciklinio pobūdzio veiksniais; ir pervirsinio biudzeto pozicijos rizika, t. y., ar kyla grėsmė virsyti 3% nuo BVP leistiną normą.(3) 1997 m. birzelio 17 d. Amsterdame priimtoje rezoliucijoje dėl stabilumo ir plėtros pakto [12] Europos Vadovų Taryba pakvietė visas susitariančiąsias salis įgyvendinti Sutartį ir Stabilumo ir plėtros paktą stropiai ir laiku.[12]  OL C 236, 1997 8 2, p. 1.(4) 2003 m. atnaujintoje Italijos stabilumo programoje, apie kurią 2004 m. vasario 10 d. Taryba pareiskė nuomonę [13], Italijos vyriausybė siekė, kad 2004 m. bendrasis valstybės biudzeto deficitas būtų 2,2% nuo BVP, o ne 0,6% nuo BVP, kaip nurodyta 2002 m. stabilumo programoje.[13]  OL C 43, 2004 2 19, p. 1-2.(5) Komisijos 2004 m. pavasario prognozėje numatyta, kad bendrasis valstybės deficitas Italijoje 2004 m. bus 3,2% nuo BVP, taigi 2,6 procentinio punkto didesnis uz 2002 m. atnaujintoje stabilumo programoje nustatytą tikslą ir 1,0 procentiniu punktu didesnis uz 2003 m. atnaujintoje stabilumo programoje nustatytą tikslą. Jei daroma nuoroda į pirminį, 0,6% nuo BVP tikslą, tai tik maza planuojamo 2,6 procentinių punktų nuokrypio dalis gali būti paaiskinta ciklo padėties, matuojamos mazėjančia gamyba, permaina. Jei daroma nuoroda į persvarstytą, 2,2% nuo BVP tikslą, planuojamo 1,0 procentinių punktų nuokrypis visiskai atitinka pritaikymą pagal ciklą, nes gamybos nuosmukio prognozės beveik nepakito. Tvirtu pasitikėjimu laikino pobūdzio priemonėmis pagrįsta vyriausybės fiskalinio subalansavimo strategija slepia dar didesnį jų pridengtos biudzeto padėties blogėjimą, kuris liudija esamų pirminių islaidų balansavimo stoką.(6) Tai, kad palaipsniui didinti biudzeto deficito rodikliai, is esmės atitinka Komisijos tarnybų atliktame atnaujintų stabilumo programų techniniame įvertinime [14] ir Tarybos nuomonėse apie tas pačias programas [15] isryskintą modelį. Biudzetų planai būdavo nuolat grindziami perdėm optimistiskomis augimo prielaidomis, ir todėl ex-post biudzetai santykiu su BVP būdavo įvykdomi prasčiau nei siekta tiek nominaliai, tiek pritaikius pagal ciklą, net ir be papildomų diskrecinių ekspansinių priemonių per biudzeto metus. Nors augimo prognozės is esmės gali pasirodyti klaidingos, ir esamo ciklinio sulėtėjimo trukmės dauguma prognozuotojų nenumatė, panasu, kad Italijos oficialių augimo prognozių optimizmo laipsnis ir pastovumas nesiderina su apdairia fiskaline strategija.[14]  http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/cswd_en.htm.[15]  OL C 26 , 2003 2 4; OL C 51, 2002 2 26; OL C 77, 2001 3 9.(7) Dėl vienas po kito susidariusių nuokrypių Italijos biudzeto padėtis 2004 m. yra labai toli nuo balanso tiek nominaliai, tiek pritaikius pagal ciklą. Visų pirma Komisijos 2004 m. pavasario prognozė dėl 2004 m. deficito rezultatų yra didesnė uz Sutartyje nustatytą 3% nuo BVP leistiną deficito dydį. Be to, panasu, kad 2005 m. dar labiau padidės nuokrypis, lyginant su 2003 m. atnaujintoje stabilumo programoje pateiktomis priemonėmis artinti biudzetą prie pusiausvyros arba iki pertekliaus. Komisijos 2004 m. pavasario prognozėje 2005 m. numatomas galiojančiais teisės aktais pagrįstas 4% nuo BVP deficitas su tikėtinu bendrų ekonominės veiklos rodiklių gerėjimu.(8) Isliekantis didelis Italijos skolos ir BVP santykis ir jo labai lėtas mazėjimas didina rūpestį dėl jos viesųjų finansų. Be pasikartojančių nuokrypių nuo biudzeto, skolą sumazinti trukdė nuolatinis skirtumas tarp pinigų ir mokėtinų sumų sąskaitų, kurie, sprendziant is sių rodiklių pobūdzio, turėtų ilgainiui vienas kitą padengti. Bendra neigiama skirtumo tarp fabbisogno di cassa delle amministrazioni pubbliche (deficito priemonė, grindziama pinigų srautais, įtraukiant finansinio turto sandorius, bet neskaičiuojant pajamų is privatizavimo) ir deficito pagal Mastrichto apibrėzimą įtaka skolos santykio sumazinimui nuo 1999 m. sudarė 8 procentinius punktus nuo BVP. Galvodama apie ateities perspektyvas, Komisija mano, kad labai didelis skolos santykio koeficientas kelia grėsmę ilgalaikiam viesųjų finansų tvarumui, atsizvelgiant į gyventojų senėjimo būsimą įtaką biudzetui, pirminio pertekliaus mazėjimą, pazeidziamumą dėl palūkanų normos suolių, beveik isnaudotas mazėjančios potencialios palūkanų normos galimybes ir zemą potencialų Italijos ūkio gamybos lygio augimą.(9) Tam, kad būtų daugiau informacijos apie valstybės skolos pokytį paskutiniaisiais metais ir per vidutinės trukmės laikotarpį, Italijos vyriausybė turėtų pateikti informaciją apie kitus faktorius (ne vien apie grynąjį skolinimąsi), kurie turi įtakos skolos dydzio pasikeitimui, pavyzdziui, įvairūs finansiniai sandoriai (ypač suteiktų paskolų ir įsigyto kapitalo padidėjimas, sių rodiklių komponentus ir tokio padidėjimo saltiniai) ir valstybės deficito dydis, apskaičiuotas pagal grynuosius pinigus ir mokėtinas sumas.(10) 2004 m. planuojami viesųjų finansų pokyčiai smarkiai nukrypsta nuo 2003 m. atnaujintos stabilumo programos ir nuo kurso vidutiniu laikotarpiu siekiant beveik subalansuotos ar perteklinės situacijos. 2004 m. planuojami nukrypimai dar labiau nutolintų vidutinės trukmės įsipareigojimą pasiekti subalansuotą ar perteklinę situaciją.(11) Gerai apgalvotas metų eigoje atliktas pritaikymas, jei jis bus pateiktas kaip pirmas pasitikėjimo vertos daugiametės programos zingsnis, gali sukelti teigiamą pasitikėjimo efektą ir padėti įveikti laikiną neigiamą reikalingų veiksmų poveikį. Didziausias dėmesys turėtų būti skirtas zymiam islaidų sumazinimui ir perskirstymui, kuris turėtų sudaryti sąlygas planuojamam mokesčių nastos sumazinimui ir greitesniam skolos ir BVP santykio sumazinimui. Tai paskatintų ilgalaikį augimą.(12) Atsizvelgiant į pirmiau isdėstytą, 2004 m. reikėtų įgyvendinti papildomas nuolatinio pobūdzio priemones, siekiančias bent jau 7 milijardus eurų (0,5% nuo BVP), kurios, atsizvelgiant į Komisijos 2004 m. pavasario prognozę, sustabdytų 2004 m. pagal ciklą pritaikyto biudzeto padėties blogėjimą. Tai turėtų sumazinti grėsmę, kad bendrasis valstybės biudzeto deficitas 2004 m. virsys didziausią leistiną 3% nuo BVP normą, net ir atsizvelgiant į galimybę, kad vienkartinės priemonės nebeduos prognozuojamų sumų, nurodytų Komisijos 2004 m. pavasario prognozėje, kuri is esmės perteikia oficialiuosius planus. Artimiausiais metais Italija turėtų siekti kasmetinio pagerėjimo bent jau pagal ciklą pritaikytais 0,5 procentiniais punktais nuo BVP tol, kol nebus pasiekta beveik subalansuota pozicija, ir tęsti palaipsnį vienkartinių priemonių pabaigimą, kaip numatyta 2003 m. atnaujintoje stabilumo programoje.(13) Komisijos padaryto įvertinimo pagrindu Taryba konstatuoja rimtą nukrypimą pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 6 straipsnio 2 dalį.(14) Todėl Italiją reikia is anksto perspėti, kad ji isvengtų pervirsinio biudzeto deficito.REKOMENDUOJA:1. Italijos vyriausybė turėtų imtis visų tinkamų priemonių uztikrinti, kad bendrasis valstybės deficitas 2004 m. nepazeistų 3% nuo BVP Sutartyje numatyto leistino dydzio. Šiuo tikslu priimdama papildomas nuolatinio pobūdzio priemones, siekiančias ne maziau kaip 0,5 procentinio punkto nuo 2004 m. BVP, ne tik sumazintų grėsmę pazeisti 3% nuo BVP ribą, bet ir padėtų toliau imtis fiskalinio konsolidavimo.2. Artimiausiais metais Italija turėtų siekti uztikrinti gerėjimą kasmet bent 0,5 procentinio punkto nuo BVP, pritaikius pagal ciklą, kol priartins biudzeto situaciją iki pusiausvyros arba pertekliaus, ir toliau palaipsniui atsisakyti vienkartinių priemonių, kaip nurodyta 2003 m. atnaujintoje stabilumo programoje. Kadangi vyriausybė siekia pamazu sumazinti mokesčių nastą, lemiamas vaidmuo tenka esamų pirminių islaidų sumazinimui, drauge gerinant jų kokybę ir sudėtį, kad būtų isvengta didesnių deficitų, kurie galėtų atsirasti is nekompensuoto mokesčių mazinimo. Tokiu būdu bus prisidėta prie ilgalaikio fiskalinio konsolidavimo ir potencialaus augimo skatinimo.3. Italija turėtų imtis visų priemonių, kad sparčiau mazintų savo skolą. Italija taip pat yra raginama liepos pradzioje parengti ataskaitą apie valstybės skolos kaitą per paskutiniuosius metus ir per vidutinį laikotarpį, ypač atkreipiant dėmesį į veiksnius, isskyrus grynąjį skolinimąsi, kurie padeda keisti skolos lygį.Ši rekomendacija skirta Italijos Respublikai.Priimta Briuselyje, [...]Tarybos varduPirmininkas[...]


Svarbus teisinis pranešimas

|

52007SC0068

Rekomendacija Tarybos nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2009 m. Nyderlandų stabilumo programos  /* SEK/2007/0068 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 23.1.2007SEK(2007) 68 galutinisRekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2009 m. Nyderlandų stabilumo programos(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASBendrosios aplinkybės1998 m. liepos 1 d. įsigaliojusio Stabilumo ir augimo pakto pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir smarkiam tvariam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas. 2005 m. Pakto reforma pripažįstamas jo naudingumas įtvirtinant fiskalinę drausmę, taip pat siekiama stiprinti jo efektyvumą, ekonominius pagrindus ir užtikrinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą.Tarybos reglamente (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[1], kuris yra Stabilumo ir augimo pakto dalis, nustatyta, kad valstybės narės turi pateikti Tarybai ir Komisijai stabilumo arba konvergencijos programas ir kasmetinius atnaujintus programų variantus (bendrą valiutą įvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) stabilumo programas, o bendros valiutos neįvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) konvergencijos programas). Pirmoji Nyderlandų stabilumo programa buvo pateikta 1998 m. lapkričio mėn. Remdamasi reglamentu, atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją ir pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Taryba 1998 m. gruodžio 1 d. pareiškė nuomonę dėl programos. Pagal tą pačią procedūrą atnaujintas stabilumo ir konvergencijos programas vertina Komisija ir nagrinėja minėtasis komitetas; jas taip pat gali nagrinėti Taryba.Atnaujintos programos vertinimo aplinkybėsKomisija išnagrinėjo naujausią 2006 m. lapkričio 22 d. pateiktą atnaujintą Nyderlandų stabilumo programą ir priėmė rekomendaciją dėl Tarybos nuomonės apie ją (žr. apibrauktą tekstą, kuriame pateikti pagrindiniai vertinimo aspektai).Siekiant apibūdinti aplinkybes, kurioms esant vertinama atnaujintoje stabilumo programoje pateikta biudžeto strategija, tolesniuose punktuose pateikiama apibendrinta informacija:1.  ekonominės veiklos ir biudžeto rezultatai per pastaruosius dešimt metų,2.  naujausias valstybės padėties vertinimas pagal prevencinę Stabilumo ir augimo pakto funkciją (Tarybos nuomonės dėl ankstesnės atnaujintos stabilumo programos santrauka) ir3.  Komisijos atliktas 2006 m. rugsėjo mėn. nacionalinės reformų programos vertinimas.Naujausi ekonominės veiklos ir biudžeto rezultataiDešimtojo dešimtmečio antroje pusėje Nyderlanduose ilgai truko ciklinio ekonomikos pakilimo laikotarpis, o ekonomikos augimo ir nedarbo rezultatai vidutiniškai buvo geresni nei euro zonos valstybių. Po pakilimo 2000 m. pradžioje sekė nuosmukis. Per visą šį ciklą Nyderlandų ekonominės veiklos rezultatai buvo geresni už euro zonos vidurkį. Tačiau ekonomikai greičiausia būtų buvęs naudingas nuoseklesnis augimo modelis. Kyla rizika, kad toliau augant palūkanų normoms šiuo metu labai aukštas privataus sektoriaus finansinės skolos lygis dar labiau padidės, o tai gali sumažinti privatų vartojimą ir sukelti kitą ekonomikos nuosmukį.Be to, dinamiška būsto ir akcijų rinkų raida, kuria iš esmės galima paaiškinti spartų ekonomikos augimą dešimtojo dešimtmečio pabaigoje, taip pat lėmė laikiną mokesčių elastingumo padidėjimą. Galiojusiomis fiskalinėmis taisyklėmis nepavyko visiškai užtikrinti, kad fiskalinė politika netaptų procikliška. Valdžios sektoriaus balansas, 2000 m. buvęs pakankamai perteklinis, 2001–2002 m. smarkiai suprastėjo ir susidarė deficitas, kuris 2003 m. viršijo 3 % BVP ribą. Biudžetas buvo iš esmės konsoliduotas 2004 m. ir 2005 m., todėl 2004 m. deficitas sumažėjo iki 1,9 % BVP, o 2005 m. – iki 0,3 % BVP. 2005 m. birželio mėn. Taryba panaikino sprendimą dėl 2004 m. birželio mėn. pradėtos perviršinio deficito procedūros.Tarybos nuomonėje dėl ankstesnės programos pateiktas įvertinimas2006 m. kovo 14 d. Taryba priėmė nuomonę dėl ankstesnės atnaujintos stabilumo programos, apimančios 2005–2008 m. Taryba palankiai įvertino „po greito perviršinio deficito ištaisymo sekusias Nyderlandų Vyriausybės pastangas 2005 m. toliau mažinant deficitą iki mažesnės nei 3 % BVP pamatinės vertės ir tai, kad valdžios institucijos visu programos laikotarpiu planuoja laikytis vidutinės trukmės tikslo.“ „Taip pat atsižvelgdama į geresnius nei numatyta rezultatus 2005 m.“, Taryba paragino Nyderlandus „išlaikyti tvirtą biudžeto būklę 2006 m. ir vėliau.“Komisijos atliktas 2006 m. nacionalinės reformų programos įvertinimas2006 m. spalio 16 d. Nyderlandai pateikė nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitą, numatytą atnaujintoje Lisabonos strategijoje ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui. Nyderlandų nacionalinėje reformų programoje yra nurodyti šie pagrindiniai uždaviniai ir prioritetai: gerinti darbo jėgos pasiūlą, spartinti darbo našumo augimą, ypač skatinant mokslinius tyrimus ir plėtrą, inovacijas ir švietimą, bei didinti kainų konkurencingumą, visų pirma mažinant darbo sąnaudas.Iš Komisijos vertinimo (priimto kaip 2006 m. gruodžio mėn. metinės pažangos ataskaitos [2] dalis) matyti, kad Nyderlandai daro didelę pažangą įgyvendindami nacionalinę reformų programą. Nors makroekonomikos srityje yra tam tikrų pavojų, ypač susijusių su namų ūkių įsiskolinimu ir potencialia darbo užmokesčio infliacija dėl darbo rinkos mažėjimo, politikos sistema iš esmės yra tinkama. Nepaisant nedidelės pažangos MTP srityje, Nyderlandų mikroekonomikos rezultatai iš esmės gerėja. Nors daugumos grupių užimtumo lygiai yra labai geri, bendra padėtis užimtumo srityje yra įvairi.Atsižvelgus į nustatytas stipriąsias ir silpnąsias vietas, Nyderlandams rekomenduota imtis veiksmų darbo jėgos pasiūlai gerinti, ypač vyresnio amžiaus darbuotojų, moterų ir socialiai remtinų žmonių grupėse.Pagrindiniai vertinimo aspektai Kaip reikalaujama Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalyje (stabilumo programų atveju) ir 9 straipsnio 1 dalyje (konvergencijos programų atveju), vertinimas apima šiuos aspektus: ar ekonominės prielaidos, kuriomis yra grindžiama programa, yra patikimos; valstybės narės pateiktas vidutinės trukmės biudžeto tikslas ir tai, ar koregavimo planas siekiant to tikslo yra tinkamas; ar priemonės, kurių buvo imtasi ir (arba) kurios buvo pasiūlytos siekiant laikytis koregavimo plano, yra pakankamos, kad per visą ciklą būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; vertinant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą – ar ekonomikos pakilimo laikotarpiais dedama daugiau koregavimo pastangų, o esant ekonomikos nuosmukiui jų gali būti dedama mažiau. Euro zonos ir VKM II valstybių narių atveju – ar valstybė narė užtikrina metinį pagal ciklą pakoreguoto balanso gerėjimą, neskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių, t. y. 0,5 % BVP, kad būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; nustatant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą (jo dar nepasiekusioms valstybėms narėms) arba leidžiant laikinai nukrypti nuo vidutinės trukmės tikslo (jį pasiekusioms valstybėms narėms) – kaip įgyvendinamos svarbiausios struktūrinės reformos, turinčios tiesioginį ilgalaikį išlaidų mažinimo poveikį (įskaitant potencialaus augimo skatinimą) ir todėl darančios išmatuojamą poveikį ilgalaikiam valstybės finansų tvarumui (su sąlyga, kad būtų išlaikyta pakankamai patikima riba 3 % BVP pamatinės vertės atžvilgiu ir kad programos laikotarpiu biudžeto būklė vėl priartėtų prie vidutinės trukmės tikslo), ypatingą dėmesį skiriant pensijų reformoms, kuriomis įvedama kelių pakopų sistema, kurioje yra privalomojo pensijų kaupimo pakopa; ar valstybės narės ekonominės politikos kryptys atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires. Programoje pateiktų makroekonominių prielaidų patikimumas įvertintas atsižvelgus į Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozę ir pasinaudojus bendrai sutarta potencialios gamybos apimties ir pagal ciklą pakoreguoto balanso apskaičiavimo metodika. Programos atitikties bendrosioms ekonominės politikos gairėms įvertinime atsižvelgiama į bendrąsias ekonominės politikos gaires valstybės finansų srityje, kurios įtrauktos į integruotas 2005–2008 m. gaires. Vertinime taip pat nagrinėjami šie klausimai: skolos santykio pokyčiai ir ilgalaikio valstybės finansų tvarumo perspektyvos, kuriems reikėtų skirti pakankamą dėmesį vykdant biudžeto būklės priežiūrą, kaip pažymėta 2005 m. kovo 20 d. Tarybos pranešime, pavadintame „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo tobulinimas“. 2006 m. spalio 12 d. Komisijos komunikate nustatytas ilgalaikio tvarumo vertinimo metodas[3]; valstybių narių pagal Lisabonos strategiją ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui pateiktų nacionalinių reformų programų integracijos laipsnis. 2005 m. birželio 7 d. ECOFIN tarybos apibendrinamosiose pastabose Europos Vadovų Tarybai dėl bendrosios ekonominės politikos gairių 2005–2008 m. laikotarpiu nurodyta, kad nacionalinės reformų programos turėtų būti suderintos su stabilumo ir konvergencijos programomis; atitiktis elgesio kodeksui[4], kuriame inter alia reikalaujama, kad stabilumo ir konvergencijos programų struktūra ir visos duomenų lentelės būtų vienodos. |-  RekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2009 m. Nyderlandų stabilumo programosEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[5], ypač į jo 5 straipsnio 3 dalį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją,pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,PAREIŠKĖ TOKIĄ NUOMONĘ:4.  [2007 m. vasario 27 d.] Taryba išnagrinėjo atnaujintą 2006–2009 m. Nyderlandų stabilumo programą.5.  Makroekonominiame scenarijuje, kuriuo grindžiama programa, numatoma, kad realusis BVP 2006 m. padidės 3,25 %, 2007 m. – 3 %, o per visą likusį programos laikotarpį kasmet didės 1,75 %. Remiantis šiuo metu turima informacija, šis scenarijus grindžiamas patikimomis augimo 2006 ir 2007 m. prielaidomis, vėlesnio laikotarpio prielaidos yra atsargios. Programoje pateiktos infliacijos prognozės iki 2007 m. yra realistiškos, o vėliau atrodo pernelyg sumažintos atsižvelgiant į numatomą darbo rinkos mažėjimą.6.  Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozėje numatyta, kad 2006 m. valdžios sektoriaus padėtis bus subalansuota, palyginti su ankstesnėje atnaujintoje stabilumo programoje nustatytu siektinu -1,5% BVP tikslu. Šis rezultatas rodo, kad dėl didesnių mokestinių pajamų ir didesnių įplaukų pardavus gamtines dujas ciklo perspektyva yra žymiai geresnė. Po rudens prognozės gauta informacija (kiekvieno mėnesio duomenys apie valdžios sektoriaus balansą) rodo, kad biudžeto rezultatai yra dar geresni. 2006 m. rudens memorandume pateiktu naujausiu oficialiu įvertinimu 2006 m. biudžeto perviršis siekia 0,4 % BVP.7.  Programoje numatytas vidutinės trukmės biudžeto strategijos tikslas – toliau vykdant fiskalinį konsolidavimą spręsti dėl visuomenės senėjimo patiriamų išlaidų problemą. Šiuo tikslu programoje prognozuojama, kad valdžios sektoriaus perteklius sumažės nuo 0,1 % BVP 2006 m. iki 0,9 % 2009 m. Siekiama, kad pirminis perteklius padidėtų nuo 2,4 % BVP 2006 m. iki 2,9 % BVP 2009 m. Šis padidėjimas planuojamas paskutiniais programos metais, nes tais metais numatoma grąžinti pagal ES nuosavųjų išteklių sistemą per 2007–2009 m. sumokėtos įmokos dalį. Nominalųjį koregavimą galima visiškai paaiškinti išlaidų ir BVP santykio sumažėjimu, kuris su kaupu kompensuoja 0,2 procentinio punkto sumažėjusį pajamų ir BVP santykį. Palyginti su ankstesne atnaujinta stabilumo programa, šios programos laikotarpiu valdžios sektoriaus balansas yra žymiai geresnis. Pagrindinės priežastys – didesnės pajamos dujų sektoriuje, geresnė makroekonominė padėtis 2005 m. ir geresnės 2006 m. prognozės.8.  Numatoma, kad struktūrinis balansas (t. y. pagal ciklą pakoreguotas balansas, neįskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių), apskaičiuotas remiantis bendrai sutarta metodika, 2007 m. pablogės maždaug 0,5 procentinio punkto BVP, 2008 m. stabilizuosis, o 2009 m. pagerės maždaug 0,5 procentinio punkto BVP. Kaip ir ankstesnėje atnaujintoje stabilumo programoje, šioje programoje pateikiamas biudžeto būklės vidutinės trukmės tikslas yra struktūrinis deficitas nuo 0,5 iki 1 % BVP, kurį planuojama išlaikyti per visą programos laikotarpį. Kadangi žemesnioji vidutinės trukmės tikslo riba yra lygi mažiausiai vertei (maždaug 1 % BVP deficitas), pasiekus vidutinės trukmės tikslą turėtų atsirasti pakankamai patikima riba, neleidžianti susidaryti perviršiniam deficitui. Vidutinės trukmės tikslas atitinka Stabilumo ir augimo pakte bei elgesio kodekse euro zonos ir VKM II valstybėms narėms nustatytas ribas ir tinkamai atspindi skolos santykį ir ilgalaikį vidutinį potencialų gamybos apimties augimą.9.  Biudžeto prognozių rizika 2007 m. ir vėliau programoje yra iš esmės subalansuota. Viena vertus, galimybė 2006 m. gautas didesnes mokestines pajamas perkelti į 2007 m. gali turėti teigiamą poveikį 2007 m. biudžeto rezultatams. Be to, pagal atsargų makroekonominį scenarijų 2008 ir 2009 m. biudžeto padėtis gali būti geresnė, nei planuojama. Kita vertus, dujų sektoriaus pajamos per visą laikotarpį gali būti mažesnės, nei dabar tikimasi.10.  Atsižvelgiant į šį rizikos vertinimą, programoje apibrėžtos biudžeto kryptys atrodo tinkamos, siekiant užtikrinti, kad programoje numatyto vidutinės trukmės tikslo būtų laikomasi visą programos laikotarpį. Jomis taip pat užtikrinama pakankamai patikima riba, kad esant įprastiems makroekonominiams svyravimams nebūtų viršyta 3 % BVP deficito riba per visą programos laikotarpį. Nepaisant to, egzistuoja rizika, kad programoje nurodyta fiskalinė politika 2007 m, kai tikimasi ekonomikos pakilimo, gali tapti procikliška. Tai prieštarautų Stabilumo ir augimo pakto reikalavimams.11.  2004–2005 m. smarkiai sumažėjus valdžios sektoriaus deficitui apskaičiuota, kad 2006 m. bendroji valstybės skola sumažėjo iki 50,2 % BVP ir yra mažesnė už Sutartyje nustatytą 60 % pamatinę vertę. Programoje prognozuojama, kad skolos santykis programos laikotarpiu sumažės 6 procentiniais punktais.12.  Ilgalaikis senėjančios visuomenės poveikis biudžetui Nyderlanduose yra didesnis už ES vidurkį, pirmiausia dėl santykinai didelių per ateinančius dešimtmečius numatomų su pensijomis susijusių išlaidų palyginti su visu BVP. Pradinė biudžeto būklė, nors ne tokia gera kaip 2005 m., padeda mažinti prognozuojamą ilgalaikį senėjančios visuomenės poveikį biudžetui, tačiau to nepakanka minėtam poveikiui visiškai kompensuoti. Daugiausia dėl atidėto pensijų apmokestinimo ateityje prognozuojamas pajamų, kaip BVP dalies, didėjimas ilgainiui iš dalies kompensuotų viešųjų išlaidų didėjimą. Vidutinės trukmės laikotarpiu užtikrinus didelį pradinį perteklių ir (arba) įgyvendinus reformos priemones, kuriomis būtų sustabdytas numatomas su visuomenės senėjimu susijusių išlaidų didėjimas, galima būtų sumažinti riziką valstybės finansų tvarumui. Apskritai, Nyderlanduose rizika valstybės finansų tvarumui yra nedidelė.13.  Stabilumo programoje nepateiktas 2006 m. nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitos bendro poveikio kokybinis įvertinimas, susijęs su fiskalinės politikos strategija vidutinės trukmės laikotarpiu. Be to, joje nėra susistemintos informacijos apie tiesiogines biudžeto išlaidas arba sutaupytas lėšas, atsirandančias dėl nacionalinėje reformų programoje numatytų pagrindinių reformų, nors biudžeto prognozėse atsižvelgiama į nacionalinėje reformų programoje nurodytų veiksmų poveikį valstybės finansams. Stabilumo programoje numatytos priemonės valstybės finansų srityje yra suderintos su priemonėmis, numatytomis nacionalinėje reformų programoje. Visų pirma, abiejose programose aprašyta naujausia sveikatos priežiūros sistemos reforma, įmonių pelno mokesčio sistemos pakeitimai ir planuojamos papildomos išlaidos, pavyzdžiui, infrastruktūrai.14.  Programoje pateikta biudžeto strategija iš esmės atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires, įtrauktas į integruotas 2005–2008 m. gaires.15.  Kiek tai susiję su duomenų pateikimo reikalavimais, nustatytais elgesio kodekse dėl stabilumo ir konvergencijos programų, programoje pateikiami visi privalomi ir daugelis neprivalomų duomenų[6].Daroma bendra išvada, kad vidutinės trukmės biudžeto būklė yra gera. Kyla didelis pavojus, kad pajamos dujų sektoriuje nebus tokios didelės, kaip dabar, tačiau su biudžeto tikslų įgyvendinimu susijusi rizika yra iš esmės neutrali.Atsižvelgiant į pirmiau pateiktą vertinimą ir geras augimo prognozes, Nyderlandai raginami išlaikyti gerą struktūrinę poziciją 2007 m. ir vėliau bei išvengti procikliškos fiskalinės politikos ekonomikos pakilimo laikotarpiu.Pagrindinių makroekonominių ir biudžeto prognozių palyginimas2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Realusis BVP (pokytis, % ) | 2006 m. lapkričio mėn. SP | 1,5 | 3¼ | 3 | 1¾ | 1¾ |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 1,5 | 3,0 | 2,9 | 2,6 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP | ¾ | 2½ | 2½ | 2¼ | nėra duomenų |SVKI infliacija (%) | 2006 m. lapkričio mėn. SP | 1,5 | 1½ | 1¾ | 1¾ | 1¾ |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 1,5 | 1,6 | 1,8 | 2,3 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP | 1,5 | 1,5 | 1,1 | nėra duomenų | nėra duomenų |Gamybos apimties atotrūkis (potencialusis BVP, %) | 2006 m. lapkričio mėn. SP1 | -1,9 | -0,5 | 0,6 | 0,6 | 0,3 |2006 m. lapkričio mėn. KOM5 | -2,0 | -1,2 | -0,4 | 0,0 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP1 | -2,3 | -1,5 | -0,9 | -0,6 | nėra duomenų |Valdžios sektoriaus balansas (% BVP) | 2006 m. lapkričio mėn. SP | -0,3 | 0,1 | 0,2 | 0,3 | 0,9 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | -0,3 | 0,0 | 0,1 | 0,3 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP | -1,2 | -1,5 | -1,2 | -1,1 | nėra duomenų |Pirminis balansas (% BVP) | 2006 m. lapkričio mėn. SP | 2,1 | 2,4 | 2,4 | 2,4 | 2,9 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 2,1 | 2,3 | 2,3 | 2,3 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP | 1,4 | 1,1 | 1,4 | 1,5 | nėra duomenų |Pagal ciklą pakoreguotas balansas (% BVP) | 2006 m. lapkričio mėn. SP1 | 0,8 | 0,4 | -0,1 | 0,0 | 0,7 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 0,9 | 0,6 | 0,4 | 0,3 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP1 | 0,0 | -0,7 | -0,6 | -0,6 | nėra duomenų |Struktūrinis balansas2 (% BVP) | 2006 m. lapkričio mėn. SP3 | 0,8 | 0,4 | -0,1 | 0,0 | 0,4 |2006 m. lapkričio mėn. KOM4 | 0,9 | 0,6 | 0,4 | 0,3 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP | 0,0 | -0,7 | -0,6 | -0,6 | nėra duomenų |Bendroji valstybės skola (% BVP) | 2006 m. lapkričio mėn. SP | 52,7 | 50,2 | 47,9 | 46,3 | 44,2 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 52,7 | 50,5 | 47,8 | 45,4 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP | 54,4 | 54,5 | 53,9 | 53,1 | nėra duomenų |Pastabos: 1Komisijos tarnybų apskaičiavimai remiantis programoje pateikta informacija. 2Pagal ciklą pakoreguotas balansas (kaip ir pirmesnėse eilutėse), neįskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių. 3Vienkartinės ir kitos laikinosios priemonės pagal programą (0,3 % BVP 2009 m., dėl kurių deficitas mažėja). 4Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozėje nėra nurodyta vienkartinių ar kitų laikinųjų priemonių. 5Remiantis numatomu 1,9 %, 2,1 %, 2,2 % ir 2,1 % potencialiu augimu atitinkamai 2005–2008 m. Šaltinis: Stabilumo programa, Komisijos tarnybų 2006 m. rudens ekonominė prognozė (KOM); Komisijos tarnybų apskaičiavimai. |[1] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Visus šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šioje tinklavietėjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisijos komunikatas pavasario Europos Vadovų Tarybai „Atnaujintos Lisabonos strategijos ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui įgyvendinimas. Rezultatų pateikimo metai“, 2006 12 12, KOM(2006) 816.[3] Komisijos komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas ES“, 2006 10 12, KOM(2006) 574 galutinis ir 2006 m. Europos Komisijos Ekonomikos ir finansų reikalų generalinio direktorato dokumentas „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas Europos Sąjungoje“, leidinys European Economy , Nr. 4/2006.[4] „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo sąlygos bei stabilumo ir konvergencijos programų formos ir turinio gairės“, kurias 2005 m. spalio 11 d. patvirtino ECOFIN taryba.[5] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šioje tinklavietėjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Nepateikta duomenų apie 2009 m. funkcinį vyriausybės išlaidų paskirstymą.


title: Rekomendacijos nacionaliniams teismams dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą pateikimo

text:
               25.11.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 439/1

         Šiuo tekstu atnaujinamos Rekomendacijos nacionaliniams teismams, priimtos netrukus po to, kai 2012 m. lapkričio 1 d. įsigaliojo naujas Teisingumo Teismo procedūros reglamentas (OL C 338, 2012 11 6, p. 1). Šiose rekomendacijose, kurios parengtos atsižvelgiant į patirtį, įgytą įgyvendinant Procedūros reglamentą (1), ir į naujausią Teisingumo Teismo jurisprudenciją, siekiama priminti pagrindinius proceso dėl prejudicinio sprendimo priėmimo elementus ir pateikti prašymus priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismui teikiantiems teismams visą praktinę informaciją, būtiną tam, kad jis naudingai atsakytų į pateiktus klausimus.
   REKOMENDACIJOS
   nacionaliniams teismams dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą pateikimo
   (2016/C 439/01)

      Įžanga

               1.

               Europos Sąjungos Sutarties (toliau – ESS) 19 straipsnio 3 dalies b punkte ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 267 straipsnyje numatytas kreipimasis dėl prejudicinio sprendimo priėmimo yra esminis Europos Sąjungos teisės mechanizmas. Juo siekiama užtikrinti vienodą šios teisės aiškinimą ir taikymą Sąjungoje, suteikiant valstybių narių teismams priemonę, kuria naudodamiesi jie gali prejudicine tvarka pateikti Europos Sąjungos Teisingumo Teismui (toliau – Teisingumo Teismas) klausimus dėl Sąjungos teisės išaiškinimo ar dėl Sąjungos institucijų, įstaigų ar organų priimtų aktų galiojimo.

               2.

               Procesas dėl prejudicinio sprendimo priėmimo grindžiamas Teisingumo Teismo ir valstybių narių teismų glaudžiu bendradarbiavimu. Siekiant užtikrinti, kad šis procesas būtų visiškai veiksmingas, būtina priminti jo pagrindinius elementus ir paaiškinti kai kurias Procedūros reglamento nuostatas, be kita ko, susijusias su prašymus priimti prejudicinį sprendimą teikiančiomis institucijomis, tokio prašymo apimtimi, taip pat jo forma ir turiniu. Šie paaiškinimai – taikomi visiems prašymams priimti prejudicinį sprendimą (I) – papildomi nuostatomis, taikomomis prašymams priimti prejudicinį sprendimą, kurie turi būti išnagrinėti ypač skubiai (II), ir priedu, kuriame glaustai išdėstyti pagrindiniai kiekvieno prašymo priimti prejudicinį sprendimą elementai.

         I.   Nuostatos, taikomos visiems prašymams priimti prejudicinį sprendimą

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiančios institucijos

               3.

               Teisingumo Teismas savo kompetenciją priimti prejudicinį sprendimą dėl Sąjungos teisės išaiškinimo ar galiojimo įgyvendina tik nacionalinių teismų iniciatyva, nesvarbu, ar pagrindinės bylos šalys prašė į jį kreiptis. Kadangi bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas yra atsakingas už sprendimo priėmimą, tik jis, atsižvelgdamas į konkrečias kiekvienos bylos aplinkybes, turi įvertinti, ar jo sprendimui priimti būtina pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą ir Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų svarbą.

               4.

               Teismo sąvoką Teisingumo Teismas aiškina kaip savarankišką Sąjungos teisės sąvoką ir šiuo klausimu atsižvelgia į visetą veiksnių, kaip antai į jį besikreipiančios institucijos teisinę prigimtį, nuolatinį pobūdį, į tai, ar jos jurisdikcija privaloma, ar procesas joje pagrįstas rungimosi principu, ar ji taiko teisės normas ir yra nepriklausoma.

               5.

               Valstybių narių teismai gali pateikti Teisingumo Teismui klausimą dėl Sąjungos teisės išaiškinimo ar galiojimo, kai mano, kad Teisingumo Teismo sprendimas šiuo klausimu yra būtinas jų sprendimams priimti (žr. SESV 267 straipsnio antrą pastraipą). Kreipimasis dėl prejudicinio sprendimo priėmimo, be kita ko, gali būti ypač naudingas tais atvejais, kai nacionaliniame teisme kyla naujas Sąjungos teisės aiškinimo klausimas, svarbus bendrajam interesui vienodai taikyti šią teisę, arba jei esamoje Teisingumo Teismo jurisprudencijoje nėra reikiamo išaiškinimo, atsižvelgiant į naują taikomą teisę ar naujas faktines aplinkybes.

               6.

               Klausimui kilus nagrinėjant bylą teisme, kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti toliau skundžiami teismine tvarka, toks teismas vis dėlto privalo pateikti Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą (žr. SESV 267 straipsnio trečią pastraipą), išskyrus atvejus, kai šiuo klausimu jau yra suformuota Teisingumo Teismo jurisprudencija arba kai teisingas nagrinėjamos teisės normos aiškinimas nekelia jokių pagrįstų abejonių.

               7.

               Be to, pagal suformuotą jurisprudenciją, nors nacionaliniai teismai gali atmesti jiems nurodytus Sąjungos institucijos, įstaigos ar organo akto negaliojimo pagrindus, tik Teisingumo Teismas turi išimtinę kompetenciją pripažinti tokį aktą negaliojančiu. Jeigu valstybės narės teismas turi abejonių dėl tokio akto galiojimo, jis privalo kreiptis į Teisingumo Teismą ir nurodyti priežastis, dėl kurių, jo nuomone, šis aktas yra negaliojantis.

      Prašymo priimti prejudicinį sprendimą dalykas ir apimtis

               8.

               Prašymas priimti prejudicinį sprendimą turi būti teikiamas dėl Sąjungos teisės išaiškinimo ar galiojimo, o ne dėl nacionalinės teisės normų išaiškinimo ar fakto klausimų, kilusių nagrinėjant pagrindinę bylą.

               9.

               Teisingumo Teismas gali priimti sprendimą dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą tik tuo atveju, jeigu nagrinėjamoje pagrindinėje byloje taikytina Sąjungos teisė. Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas būtinai turi nurodyti visas svarbias faktines ir teisines aplinkybes, kuriomis remdamasis jis mano, kad byloje gali būti taikomos Sąjungos teisės nuostatos.

               10.

               Dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą, teikiamų dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos išaiškinimo, reikia priminti, kad, remiantis Chartijos 51 straipsnio 1 dalimi, Chartijos nuostatos skirtos valstybėms narėms tik tais atvejais, kai jos įgyvendina Sąjungos teisę. Nors yra skirtingų tokio įgyvendinimo atvejų, iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą turi būti aiškiai ir nedviprasmiškai matyti, kad nagrinėjamoje pagrindinėje byloje taikoma kita nei Chartija Sąjungos teisės norma. Kadangi Teisingumo Teismas neturi kompetencijos priimti sprendimą dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, kai teisinė situacija nepatenka į Sąjungos teisės taikymo sritį, vien tokį prašymą teikiančio nacionalinio teismo nurodytomis Chartijos nuostatomis negalima pagrįsti šios kompetencijos.

               11.

               Galiausiai, nors tam, kad priimtų sprendimą, Teisingumo Teismas būtinai atsižvelgia į nacionalinio teismo prašyme priimti prejudicinį sprendimą nurodytą pagrindinėje byloje nagrinėjamam ginčui taikomą teisę ir šio ginčo faktines aplinkybes, jis pats netaiko Sąjungos teisės šiam ginčui. Priimdamas sprendimą dėl Sąjungos teisės išaiškinimo ar galiojimo Teisingumo Teismas stengiasi pateikti atsakymą, kuris būtų naudingas sprendimui pagrindinėje byloje priimti, tačiau būtent prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į tokį atsakymą, turi nuspręsti dėl konkrečių pasekmių ir prireikus netaikyti nacionalinės teisės normos, kuri pripažinta nesuderinama su Sąjungos teise.

      Tinkamas kreipimosi dėl prejudicinio sprendimo priėmimo momentas

               12.

               Nacionalinis teismas gali pateikti Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kai nustato, kad jo sprendimui priimti būtinas sprendimas dėl Sąjungos teisės išaiškinimo ar galiojimo. Iš tiesų būtent nacionalinis teismas gali geriausiai įvertinti, kurioje proceso stadijoje reikia pateikti tokį prašymą.

               13.

               Vis dėlto, kadangi procesas Teisingumo Teisme pradedamas remiantis šiuo pašymu ir šis teismas turi turėti visą informaciją, kuria remdamasis galėtų patikrinti, ar turi kompetenciją atsakyti į pateiktus klausimus, o jeigu šią kompetenciją turi, į tuos klausimus atsakyti naudingai, būtina, kad sprendimas kreiptis dėl prejudicinio sprendimo priėmimo būtų priimtas toje proceso stadijoje, kurioje prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas pakankamai tiksliai gali nurodyti pagrindinėje byloje taikomą teisę ir tokios bylos faktines aplinkybes, taip pat joje kylančius teisinius klausimus. Dėl gero teisingumo vykdymo taip pat gali būti pageidaujama dėl prejudicinio sprendimo priėmimo kreiptis pasibaigus teisminiams ginčams.

      Prašymo priimti prejudicinį sprendimą forma ir turinys

               14.

               Prašymas priimti prejudicinį sprendimą gali būti bet kokios formos, kuri pagal nacionalinę teisę leidžiama atskiriesiems procesiniams klausimams spręsti, tačiau reikia turėti omenyje, kad šis prašymas yra proceso Teisingumo Teisme pagrindas ir kad jis įteikiamas visiems Teisingumo Teismo Statuto (toliau – Statutas) 23 straipsnyje nurodytiems suinteresuotiesiems asmenims, be kita ko, visoms valstybėms narėms, siekiant gauti jų galimas pastabas. Kadangi prašymas priimti prejudicinį sprendimą turi būti išverstas į visas oficialiąsias Europos Sąjungos kalbas, nacionalinis teismas turi jį surašyti paprastai, aiškiai, tiksliai ir be perteklinės informacijos. Praktika rodo, kad dešimties puslapių paprastai pakanka tinkamai išdėstyti taikomą teisę ir faktines aplinkybes, kuriomis remiantis teikiamas prašymas priimti prejudicinį sprendimą.

               15.

               Prašymo priimti prejudicinį sprendimą turinys nurodytas Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnyje ir trumpai pakartotas šių rekomendacijų priede. Be pačių Teisingumo Teismui pateikiamų prejudicinių klausimų, prašyme priimti prejudicinį sprendimą turi būti:

                           —

                           trumpai išdėstomas ginčo dalykas ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiančio teismo nustatytos reikšmingos faktinės aplinkybės ar bent jau išdėstomi faktai, kuriais grindžiami klausimai,

                           —

                           pateikiamas nacionalinių nuostatų, kurios nagrinėjamu atveju galėtų būti taikomos, turinys ir prireikus reikšminga nacionalinė teismų praktika, taip pat

                           —

                           išdėstomos priežastys, paskatinusios prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantį teismą kelti klausimą dėl tam tikrų Sąjungos teisės nuostatų išaiškinimo ar galiojimo, ir jo nustatytas ryšys tarp šių nuostatų bei pagrindinėje byloje taikomų nacionalinės teisės aktų.

                     Nepateikus kurios nors pirma nurodytos informacijos, Teisingumo Teismui gali tekti nuspręsti, kad jis neturi kompetencijos priimti sprendimą dėl pateiktų prejudicinių klausimų, arba atmesti prašymą priimti prejudicinį sprendimą kaip nepriimtiną.

               16.

               Prašyme priimti prejudicinį sprendimą nacionalinis teismas turi nurodyti tikslią informaciją apie pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo faktinėms aplinkybėms taikomas nacionalinės teisės nuostatas ir tiksliai nurodyti Sąjungos teisės nuostatas, kurias prašoma išaiškinti arba kurių galiojimas ginčijamas. Prireikus prašyme trumpai išdėstomi svarbūs pagrindinės bylos šalių argumentai. Naudinga priminti, kad verčiamas tik pats prašymas priimti prejudicinį sprendimą, o ne šio prašymo priedai.

               17.

               Prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas taip pat gali glaustai nurodyti, kaip, jo manymu, reikėtų atsakyti į prejudicinius klausimus. Tai Teisingumo Teismui gali būti ypač naudinga tais atvejais, kai jam reikia priimti sprendimą dėl prašymo taikant pagreitintą procedūrą arba sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą.

               18.

               Galiausiai Teisingumo Teismui teikiamus prejudicinius klausimus reikia nurodyti atskiroje ir aiškiai išskirtoje sprendimo ar nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą dalyje, pageidautina, jo (jos) pradžioje arba pabaigoje. Šie klausimai turi būti suprantami patys savaime, kad nekiltų būtinybės remtis prašyme nurodytais motyvais siekiant juos suprasti.

               19.

               Tam, kad būtų lengviau skaityti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, svarbu, kad jis Teisingumo Teismui būtų pateiktas surinktas mašinraščiu, kad sprendimo ar nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą puslapiai ir pastraipos būtų sunumeruoti.

               20.

               Prašyme priimti prejudicinį sprendimą turi būti nurodyta jo data, jis turi būti pasirašytas ir išsiųstas Teisingumo Teismo kanceliarijai registruotu laišku adresu: Rue du Fort Niedergrünewald, 2925 Luxembourg, LUXEMBOURG. Prie šio prašymo reikia pridėti visus svarbius dokumentus, be kita ko, nurodyti tikslius pagrindinės bylos šalių ir jų atstovų (jeigu paskirti) kontaktinius duomenis, taip pat pridėti pagrindinės bylos medžiagą arba jos kopiją. Ši byla (arba jos kopija) visą proceso trukmę bus saugoma Teisingumo Teismo kanceliarijoje, kur su ja galės susipažinti Statuto 23 straipsnyje nurodyti suinteresuotieji asmenys, jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas nenurodė kitaip.

               21.

               Vykstant procesui dėl prejudicinio sprendimo priėmimo Teisingumo Teismas paprastai remiasi sprendime arba nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nurodytais duomenimis, įskaitant asmens vardą ir pavardę ar pavadinimą arba kitus asmens duomenis. Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas, manydamas esant būtina, turi pats savo prašyme nenurodyti kai kurių duomenų arba užtikrinti vieno ar kelių su pagrindine byla susijusių fizinių ar juridinių asmenų anonimiškumą.

               22.

               Gavęs prašymą priimti prejudicinį sprendimą, Teisingumo Teismas taip pat gali užtikrinti tokį anonimiškumą ex officio arba prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo ar vienos iš pagrindinės bylos šalių prašymu. Tačiau tam, kad būtų užtikrintas tokio prašymo veiksmingumas, jis turi būti pateiktas kuo ankstesnėje proceso stadijoje ir bet kuriuo atveju ne vėliau, nei pranešimas apie atitinkamą bylą paskelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir prašymas priimti prejudicinį sprendimą įteikiamas Statuto 23 straipsnyje nurodytiems suinteresuotiesiems asmenims (paprastai praėjus beveik mėnesiui nuo prašymo pateikimo). Kadangi vis daugiau naudojamasi naujomis informacinėmis ir komunikacinėmis technologijomis, anonimiškumo užtikrinimas po tokio paskelbimo ir įteikimo iš esmės neturi praktinės naudos.

      Proceso dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą ir nacionalinio proceso sąveika

               23.

               Nors nacionalinis teismas lieka kompetentingas imtis laikinųjų apsaugos priemonių, ypač kai teikia prašymą nuspręsti dėl Sąjungos teisės galiojimo, pateikus prašymą priimti prejudicinį sprendimą bylos nagrinėjimas nacionaliniame teisme sustabdomas, kol Teisingumo Teismas priims sprendimą.

               24.

               Nors laikoma, kad Teisingumo Teismas turi nagrinėti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, jeigu jis nėra atsiimtas, reikia turėti omenyje, kad procese dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismo vaidmuo – prisidėti prie veiksmingo teisingumo vykdymo valstybėse narėse, o ne teikti konsultacines nuomones dėl bendrų ar hipotetinių klausimų. Kadangi procesas dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą suponuoja, kad šį prašymą pateikusiame teisme iš tikrųjų nagrinėjama byla, šis teismas turi informuoti Teisingumo Teismą apie visus procesinius veiksmus, galinčius turėti poveikio jo prašymui, ypač apie reikalavimų atsisakymą, draugišką ginčo sprendimą arba kitą aplinkybę, dėl kurios nutraukiamas teismo procesas. Nacionalinis teismas taip pat turi informuoti Teisingumo Teismą apie sprendimą, priimtą išnagrinėjus skundą dėl sprendimo ar nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, ir jo pasekmes šiam prašymui.

               25.

               Dėl tinkamos proceso dėl prejudicinio sprendimo priėmimo Teisingumo Teisme eigos ir siekiant užtikrinti šio proceso veiksmingumą tokia informacija Teisingumo Teismui turi būti perduota kuo skubiau. Be to, nacionaliniai teismai turi atkreipti dėmesį į tai, kad prašymo priimti prejudicinį sprendimą atsiėmimas gali turėti poveikio panašių bylų (ar bylų grupių) procesui prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme. Kai kelių nacionaliniame teisme nagrinėjamų bylų baigtis priklauso nuo Teisingumo Teismo atsakymo į šio teismo klausimus, pageidautina, kad nacionalinis teismas, teikdamas prašymą priimti prejudicinį sprendimą, šias bylas sujungtų, kad Teisingumo Teismas galėtų atsakyti į pateiktus klausimus, net jeigu viena ar kelios bylos būtų nutrauktos.

      Bylinėjimosi išlaidos ir nemokama teisinė pagalba

               26.

               Teisingumo Teisme vykstantis procesas dėl prejudicinio sprendimo priėmimo yra nemokamas ir šis teismas nesprendžia prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme nagrinėjamos bylos šalių bylinėjimosi išlaidų klausimo; šį klausimą turi spręsti minėtą prašymą pateikęs nacionalinis teismas.

               27.

               Jei pagrindinės bylos šalis stokoja lėšų, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas gali suteikti šiai šaliai nemokamą teisinę pagalbą su procesu Teisingumo Teisme susijusioms išlaidoms, be kita ko, atstovavimo išlaidoms, padengti, jei tai leidžiama pagal nacionalinės teisės normas. Teisingumo Teismas taip pat gali suteikti tokią pagalbą, jei atitinkama šalis jos negavo pagal nacionalinę teisę arba jeigu suteikus pagalbą pagal nacionalinę teisę nebūtų padengtos ar būtų tik iš dalies padengtos su procesu Teisingumo Teisme susijusios išlaidos.

      Teisingumo Teismo ir nacionalinių teismų susižinojimas

               28.

               Per visą proceso trukmę Teisingumo Teismo kanceliarija palaiko ryšį su prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiu teismu; ji jam perduoda visų procesinių dokumentų kopijas ir prireikus prašymus patikslinti ar paaiškinti informaciją, jeigu nuspręsta, kad tokie patikslinimai ar paaiškinimai būtini tam, kad būtų naudingai atsakyta į šio teismo pateiktus klausimus.

               29.

               Pasibaigus procesui Teisingumo Teismo kanceliarija siunčia Teisingumo Teismo sprendimą arba nutartį prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui ir prašo jo informuoti Teisingumo Teismą apie veiksmus, kurių buvo imtasi pagrindinėje byloje gavus šį sprendimą ar nutartį, taip pat pranešti apie pagrindinėje byloje priimtą galutinį sprendimą.

         II.   Prašymams priimti prejudicinį sprendimą, kurie turi būti išnagrinėti ypač skubiai, taikomos nuostatos

               30.

               Kaip numatyta Statuto 23a straipsnyje ir Procedūros reglamento 105–114 straipsniuose, tam tikromis aplinkybėmis prašymas priimti prejudicinį sprendimą gali būti nagrinėjamas taikant pagreitintą procedūrą arba sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą. Dėl šių procedūrų taikymo sprendžia Teisingumo Teismas, gavęs tinkamai motyvuotą nacionalinio teismo prašymą, kuriame nurodomos teisinės ir faktinės aplinkybės, pateisinančios šios procedūros (šių procedūrų) taikymą, arba išimties tvarka ex officio, jeigu tai atrodo būtina atsižvelgiant į bylos pobūdį arba jos aplinkybes.

      Pagreitintos procedūros ir sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūros taikymo sąlygos

               31.

               Pagal Procedūros reglamento 105 straipsnį prašymas priimti prejudicinį sprendimą gali būti nagrinėjamas taikant pagreitintą procedūrą, nukrypstant nuo šio reglamento nuostatų, jeigu dėl bylos pobūdžio reikia, kad ji būtų greitai išnagrinėta. Kadangi dėl šios procedūros taikymo kyla didelių suvaržymų visiems proceso dalyviams, be kita ko, visoms valstybėms narėms, kurių prašoma pastabas raštu ar žodžiu pateikti per daug trumpesnius nei įprasta terminus, prašyti ją taikyti reikia tik susidarius ypatingoms aplinkybėms, pateisinančioms būtinybę, kad Teisingumo Teismas greitai atsakytų į prejudicinius klausimus. Remiantis suformuota Teisingumo Teismo jurisprudencija, didelis skaičius asmenų arba teisinių situacijų, kuriems gali turėti įtakos prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo sprendimas, kurį šis priims po kreipimosi į Teisingumo Teismą prejudicine tvarka, savaime negali būti laikomas išimtine aplinkybe, galinčia pagrįsti pagreitintos procedūros taikymą.

               32.

               Tokios pozicijos juolab reikia laikytis dėl Procedūros reglamento 107 straipsnyje numatytos prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūros. Ši procedūra, kurią galima taikyti tik SESV trečiosios dalies V antraštinėje dalyje „Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė“ nurodytose srityse, joje dalyvaujantiems asmenims lemia dar daugiau suvaržymų, nes ja ribojamas šalių, kurioms leidžiama pateikti pastabas raštu, skaičius, o ypatingos skubos atvejais ji leidžia visiškai atsisakyti rašytinės proceso Teisingumo Teisme dalies. Todėl prašyti taikyti šią procedūrą reikėtų tik susiklosčius tokioms aplinkybėms, kai absoliučiai būtina, kad Teisingumo Teismas labai greitai priimtų sprendimą dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimų.

               33.

               Nors šiame dokumente neįmanoma išvardyti visų tokių aplinkybių, be kita ko, dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę reglamentuojančių Sąjungos teisės normų įvairovės ir raidos, nacionalinis teismas gali pateikti prašymą taikyti prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą, pavyzdžiui, SESV 267 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytu atveju, kai atsakymas į pateiktą klausimą yra lemiamas siekiant įvertinti asmens, kuris yra sulaikytas ar kuriam atimta laisvė, teisinę situaciją, arba kai kyla ginčas dėl mažamečių vaikų tėvų valdžios ar tokių vaikų globos, kai teismo, į kurį kreiptasi remiantis Sąjungos teise, jurisdikcija priklauso nuo atsakymo į prejudicinį klausimą.

      Prašymas taikyti pagreitintą procedūrą arba sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą

               34.

               Tam, kad Teisingumo Teismas galėtų greitai nuspręsti, ar reikia taikyti pagreitintą procedūrą arba sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą, prašyme turi būti tiksliai išdėstytos teisinės ir faktinės aplinkybės, patvirtinančios skubą, ir, be kita ko, nurodyta rizika, kuri atsirastų taikant įprastą procedūrą. Jei įmanoma, prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas taip pat turi glaustai nurodyti, kaip, jo manymu, reikėtų atsakyti į pateiktus klausimus. Ši informacija pagrindinės bylos šalims ir kitiems procese dalyvaujantiems suinteresuotiesiems asmenims leidžia lengviau išdėstyti savo poziciją, todėl padeda paspartinti procesą.

               35.

               Prašymas taikyti pagreitintą procedūrą arba sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą visais atvejais turi būti suformuluotas nedviprasmiškai, kad Teisingumo Teismo kanceliarija nedelsdama galėtų nustatyti, kad bylos medžiagą reikia tvarkyti laikantis specialios tvarkos. Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiančio teismo prašoma tiksliai pažymėti, kurią iš dviejų procedūrų prašoma taikyti konkrečiu atveju, ir savo prašyme nurodyti konkretų Procedūros reglamento straipsnį (105 straipsnį, skirtą pagreitintai procedūrai, arba 107 straipsnį, skirtą sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrai). Ši informacija turi būti nurodyta aiškiai matomoje sprendimo ar nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą vietoje (pavyzdžiui, tituliniame lape arba atskirame teismo akte). Prireikus šis prašymas gali būti pateiktas prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiančio teismo lydraštyje.

               36.

               Glaustai išdėstyti patį sprendimą ar nutartį dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą dar svarbiau skubos atveju, nes tai leidžia paspartinti procesą.

      Teisingumo Teismo, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo ir pagrindinės bylos šalių susižinojimas

               37.

               Susirašinėjimui su prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiu teismu ir pagrindinės bylos šalimis paspartinti ir palengvinti, teismo, teikiančio prašymą taikyti pagreitintą procedūrą arba sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą, prašoma nurodyti elektroninio pašto adresą ir, jei įmanoma, telefakso numerį, kuriais Teisingumo Teismas prireikus galėtų su juo susisiekti, taip pat atitinkamos bylos šalims atstovaujančių asmenų elektroninio pašto adresus ir, jei įmanoma, telefakso numerius.

               38.

               Pasirašyto sprendimo ar nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą kopiją kartu su prašymu taikyti pagreitintą procedūrą arba sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą Teisingumo Teismui iš pradžių galima išsiųsti elektroniniu paštu (ECJ-Registry@curia.europa.eu) arba telefaksu (+352 433766). Prašymas priimti prejudicinį sprendimą ir prašymas taikyti atitinkamą procedūrą gali būti pradėti tvarkyti iš karto gavus tokią kopiją. Tačiau šių aktų originalai turi būti kuo skubiau pateikti Teisingumo Teismo kanceliarijai.

      (1)  OL L 265, 2012 9 29, p. 1.

      PRIEDAS

         Pagrindiniai prašymo priimti prejudicinį sprendimą elementai

      1.   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas

      Prašyme priimti prejudicinį sprendimą turi būti tiksliai nurodytas tokį prašymą teikiančio teismo pavadinimas ir prireikus prašymą teikianti kolegija ar kita teismo sudėtis, taip pat visi šio teismo kontaktiniai duomenys, kad vėliau Teisingumo Teismui būtų lengviau su juo susisiekti.
      2.   Pagrindinės bylos šalys ir joms atstovaujantys asmenys

      Po prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiančio teismo pavadinimo turi būti nurodytos pagrindinės bylos šalys ir joms nacionaliniame teisme atstovaujantys asmenys (jeigu paskirti). Ši informacija turi būti kuo išsamesnė, ir sprendime ar nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą ar jo (jos) lydraštyje, be kita ko, turi būti nurodytas tikslus tokių asmenų pašto adresas, telefono ar telefakso numeris ir elektroninio pašto, jeigu tokį turi, adresas.
      Nacionaliniai teismai turi atkreipti dėmesį į Teisingumo Teismo procedūros reglamento 95 straipsnį ir šių rekomendacijų 21 ir 22 punktus. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas, manydamas esant būtina, prašyme priimti prejudicinį sprendimą gali nenurodyti tam tikrų vardų, pavardžių, pavadinimų ar kitų duomenų arba kartu su visa šio prašymo versija pateikti kitą versiją, kurioje užtikrinamas anonimiškumas; procesas Teisingumo Teisme bus pradėtas remiantis pastarąja versija.
      3.   Pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo dalykas ir reikšmingos faktinės aplinkybės

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas turi trumpai apibūdinti pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo dalyką ir jo nustatytas ar patvirtintas faktines aplinkybes.
      4.   Reikšmingos teisės nuostatos

      Prašyme priimti prejudicinį sprendimą turi būti tiksliai nurodytos pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo faktinėms aplinkybėms taikomos nacionalinės teisės nuostatos ir prireikus reikšmingi teismų sprendimai, taip pat Sąjungos teisės nuostatos, kurias prašoma išaiškinti arba kurių galiojimas ginčijamas. Ši informacija turi būti išsami ir apimti teisės akto, kuriame įtvirtintos atitinkamos nuostatos, pavadinimą ir kitą tikslią informaciją apie jį, taip pat nuorodą į jo paskelbimo šaltinį. Jeigu įmanoma, cituojant nacionalinių ar Europos teismų jurisprudenciją taip pat turi būti nurodytas atitinkamo sprendimo ar nutarties ECLI (European Case Law Identifier) numeris.
      5.   Prašymo motyvai

      Teisingumo Teismas gali nuspręsti dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą tik jeigu nagrinėjamoje pagrindinėje byloje taikytina Sąjungos teisė. Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas turi išdėstyti priežastis, paskatinusias jį kelti klausimą dėl Sąjungos teisės nuostatų išaiškinimo ar galiojimo, ir jo nustatytą ryšį tarp šių nuostatų bei pagrindinėje byloje taikomų nacionalinės teisės aktų. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas, manydamas, kad tai naudinga bylos kontekstui suprasti, šioje dalyje gali nurodyti šiuo klausimu pateiktus šalių argumentus.
      6.   Prejudiciniai klausimai

      Teisingumo Teismui teikiamus klausimus prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas nurodo aiškiai ir atskirai. Šie klausimai turi būti suprantami patys savaime, kad nekiltų būtinybės juos aiškintis remiantis prašyme priimti prejudicinį sprendimą nurodytais motyvais.
      Jeigu įmanoma, prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas taip pat glaustai nurodo, kaip, jo manymu, reikėtų atsakyti į prejudicinius klausimus.
      7.   Būtinybė bylą nagrinėti pagal specialią procedūrą

      Galiausiai, jeigu nacionalinis teismas mano, kad prašymą, kurį teikia Teisingumo Teismui, reikia nagrinėti pagal specialią procedūrą, tiek dėl būtinybės užtikrinti su pagrindine byla susijusių asmenų anonimiškumą, tiek dėl būtinybės, kad prašymą Teisingumo Teismas išnagrinėtų skubiai, tokios procedūros taikymą pagrindžiančios priežastys turi būti išsamiai išdėstytos prašyme priimti prejudicinį sprendimą ir prireikus jo lydraštyje.

         Su prašymo priimti prejudicinį sprendimą forma susiję aspektai

      Prašymai priimti prejudicinį sprendimą turi būti pateikti taip, kad Teisingumo Teismui vėliau būtų lengviau juos tvarkyti elektroniniu būdu, be kita ko, skaitmeninti ir taikyti jiems optinio simbolių atpažinimo priemonę. Tam reikia laikytis šių reikalavimų:

                  —

                  prašymo tekstas turi būti surinktas mašinraščiu ant baltos spalvos A4 formato lapo, be linijų,

                  —

                  tekstas turi būti surinktas vienu iš įprastų šriftų (pavyzdžiui, Times New Roman, Courrier arba Arial), ne mažesniu kaip 12 punktų dydžio, o išnašos – ne mažesniu kaip 10 punktų dydžio, eilučių protarpiai – 1,5, horizontalios ir vertikalios paraštės – ne mažesnės kaip 2,5 cm (puslapio viršuje, apačioje, kairėje ir dešinėje),

                  —

                  visi prašymo puslapiai ir pastraipos turi būti sunumeruoti nuosekliai ir didėjančia tvarka.

            Prašyme priimti prejudicinį sprendimą reikia nurodyti jo datą ir jis turi būti pasirašytas. Kartu su pagrindinės bylos medžiaga jis turi būti išsiųstas Teisingumo Teismo kanceliarijai registruotu laišku adresu: Rue du Fort Niedergrünewald, 2925 Luxembourg, LUXEMBOURG.
      Teikiant prašymą taikyti pagreitintą procedūrą arba sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą rekomenduojama iš pradžių išsiųsti pasirašytą prašymo priimti prejudicinį sprendimą kopiją elektroniniu paštu (ECJ-Registry@curia.europa.eu) arba telefaksu (+352 433766), o šio prašymo originalą vėliau atsiųsti paštu.


title: 2015 m. liepos 14 d. Tarybos rekomendacija dėl 2015 m. Lenkijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Lenkijos konvergencijos programos

text:
               18.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 272/91

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2015 m. liepos 14 d.
   dėl 2015 m. Lenkijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Lenkijos konvergencijos programos
   (2015/C 272/24)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu. Strategijoje daugiausia dėmesio skiriama toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               remdamasi Komisijos pasiūlymais, 2015 m. liepos 14 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos bendrų gairių, o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2). Abejos gairės kartu sudaro integruotas gaires, ir į jas valstybių narių buvo paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2014 m. liepos 8 d. Taryba priėmė rekomendaciją (3) dėl Lenkijos 2014 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė nuomonę dėl atnaujintos 2014 m. Lenkijos konvergencijos programos;

               (4)

               2014 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2015 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą pačią dieną Komisija, remdamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1176/2011 (4), priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Lenkija nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių bus rengiama nuodugni apžvalga;

               (5)

               2014 m. gruodžio 18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, pagal kuriuos reikia skatinti investicijas, intensyviau vykdyti struktūrines reformas ir vykdyti atsakingą augimui palankų fiskalinį konsolidavimą;

               (6)

               2015 m. vasario 26 d. Komisija paskelbė 2015 m. ataskaitą dėl Lenkijos. Joje įvertinama Lenkijos pažanga, padaryta įgyvendinant šaliai skirtas rekomendacijas, priimtas 2014 m. liepos 8 d.;

               (7)

               2015 m. balandžio 29 d. Lenkija pateikė 2015 m. nacionalinę reformų programą, o 2015 m. balandžio 30 d. – 2015 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų tarpusavio sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (8)

               2015 m. birželio mėn. nutraukus perviršinio deficito procedūrą (5), Lenkijai šiuo metu taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. Savo 2015 m. konvergencijos programoje Vyriausybė planuoja laipsniškai sumažinti nominalų deficitą nuo 3,2 % BVP iki 2,7 % BVP 2015 m. ir dar labiau jį mažinti iki 1,2 % BVP 2018 m. Remiantis Komisijos 2015 m. pavasario prognoze, galima laikyti, kad perviršinis deficitas buvo panaikintas jau 2014 m., tai yra metais anksčiau nei galutinis terminas, atsižvelgiant į tai, kad didesnis nei Sutartyje nustatyta 3 % BVP pamatinė vertė rodiklis paaiškinamas sisteminės pensijų reformos grynosiomis biudžeto išlaidomis. Pagal konvergencijos programą Vyriausybė planuoja iki 2019 m. pasiekti vidutinio laikotarpio tikslą – 1 % BVP struktūrinį deficitą. Valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP 2015 m. pašoks iki 51,7 % BVP ir jį Vyriausybė planuoja sumažinti iki 49,1 % BVP 2018 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra tikėtinas 2015 m. ir palankus 2016 m. Remiantis bendru vertinimu, prognozuojama, kad 2015 m. Lenkija užtikrins reikiamą koregavimą siekiant vidutinio laikotarpio tikslo, nes grynųjų išlaidų augimas nesiekia išlaidų kriterijaus. Priemonės, kurias taikant būtų pasiekti planuojami deficito tikslai nuo 2016 m., nėra pakankamai tiksliai nurodytos. Atsižvelgiant į Komisijos 2015 m. pavasario prognozę, esama rizikos, kad 2016 m. bus kiek nukrypta nuo reikalaujamo koregavimo, nes struktūrinis koregavimas neatitinka reikalavimo. Todėl 2016 m. reikės papildomų priemonių. Remdamasi konvergencijos programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2015 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad, kaip tikimasi, Lenkija iš esmės laikysis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Mokestines pajamas būtų galima padidinti sumažinus šiuo metu pernelyg dažną lengvatinių PVM tarifų taikymą ir padidinus mokesčių administravimo veiksmingumą;

               (9)

               Lenkijos fiskalinei sistemai būtų naudinga, jeigu būtų sukurtas nepriklausomas organas (arba kaip savarankiška institucija, arba kaip organas jau egzistuojančioje institucijoje), atsakingas už fiskalinių taisyklių laikymosi ex ante ir ex post vertinimus, makroekonominių ir biudžetinių prognozių vertinimą ir ilgalaikio viešųjų finansų tvarumo tyrimą;

               (10)

               2013 m. pabaigoje Lenkija panaikino 1999 m. sisteminę pensijų reformą. Nors panaikinus 1999 m. sisteminę pensijų reformą trumpuoju laikotarpiu kiek palengvinta biudžeto padėtis, tai nepagerina ilgalaikio viešųjų finansų tvarumo, kadangi trumpalaikę didesnių socialinių įmokų ir mažesnių palūkanų mokėjimų naudą panaikins didesnės būsimų pensijų išmokos pagal valstybinių pensijų sistemą. Apskritai, 1999 m. sisteminės pensijų reformos panaikinimas ilguoju laikotarpiu susijęs su tam tikra rizika viešiesiems Lenkijos finansams;

               (11)

               ūkininkams ir kalnakasiams taikomos socialinės apsaugos lengvatos toliau sudaro kliūtis profesiniam judumui ir turi svarbių padarinių viešiesiems finansams. Šios lengvatų sistemos sulaiko darbuotojus nuo perėjimo į produktyvesnius sektorius, sukuria paslėptą nedarbą ir dėl mažų įmokų yra smarkiai subsidijuojamos mokesčių mokėtojų. 2014 m. Lenkijos žemės ūkio sektoriuje dirbo 11,5 % darbo jėgos, tai yra daugiau nei dvigubai, palyginti su ES vidurkiu, tačiau buvo sukurta tik 3,3 % nacionalinės bendrosios pridėtinės vertės. Valstybės subsidijos ūkininkų socialinės apsaugos sistemai sudaro beveik 1 % BVP, o kalnakasių pensijų sistemai – 0,5 % BVP. Įmokų ir išmokų ryšys yra silpnas ir įmokos daugiausia yra vienodo tarifo. Dideles pajamas gaunantys ūkininkai negali būti sistemingai pašalinami iš sistemos, todėl sudaromos galimybės piktnaudžiauti sistema. Ūkininkų pajamų registravimo ir vertinimo sistemos įdiegimas būtų būtinas pirmas žingsnis siekiant pertvarkyti ūkininkų socialinės apsaugos sistemą;

               (12)

               Lenkijos darbo rinka tebėra susiskaidžiusi. Laikinųjų darbo sutarčių naudojimo rodiklis yra didžiausias Sąjungoje, perėjimo nuo laikino prie nuolatinio užimtumo rodiklis yra mažas, o darbo užmokesčio skirtumas yra didžiausias Sąjungoje. Griežtos atleidimo nuostatos, ilgi teismo procesai ir kitos rūšies našta, tenkanti darbdaviams, juos skatina naudoti terminuotas sutartis ir nestandartines darbo sutartis. Be to, dėl suvokiamų didelių sąnaudų, susijusių su sutartimis, kurioms taikomas Darbo kodeksas, pernelyg dažnai naudojamos civilinės teisės reglamentuojamos sutartys (lenk. umowy cywilnoprawne), kurios yra patrauklios darbdaviams, nes susijusios su mažesnėmis socialinio draudimo įmokomis. Vis dėlto tai, kad didelę dalį sutarčių sudaro tokio tipo sutartys, t. y. susijusios su mažesnėmis įmokomis, gali sumažinti siūlomų užimtumo galimybių kokybę, visų pirma jauniems darbuotojams. Jaunimo nedarbas yra didelis, iš dalies dėl neatitikimo tarp kandidatų kvalifikacijos ir gebėjimų ir darbo rinkos poreikių. Todėl reikia toliau dėti pastangas siekiant pertvarkyti profesinio rengimo ir mokymo sistemą ir padidinti mažą dalyvavimo mokymosi visą gyvenimą programose lygį. Moterų dalyvavimo darbo rinkoje lygis tebėra žemas. Siekdama spręsti šią problemą, Lenkija pagerino ikimokyklinio ugdymo galimybes, bet vis dar yra tarp valstybių narių, kurių rezultatai, susiję su galimybėmis pasinaudoti ankstyvosios vaiko priežiūros paslaugomis, yra prasčiausi;

               (13)

               geležinkelių sektorius patiria sunkumų dėl didelių mokesčių už naudojimąsi keliais ir nepakankamo nacionalinio finansavimo. Projektų rengimo ir įgyvendinimo procedūros dažniausiai yra ilgos ir sudėtingos dėl reglamentavimo ir administracinės aplinkos. Nors neseniai padaryti teisės aktų pakeitimai gali turėti teigiamą poveikį geležinkelių transportui, jie veikiausiai neturės įtakos investicijų projektams, pradėtiems įgyvendinti 2007–2013 m. programavimo laikotarpiu. Vis dėlto 2014–2020 m. laikotarpiu numatoma gerokai padidinti Europos Sąjungos finansavimą geležinkelių sektoriui;

               (14)

               vykdant Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Lenkijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2015 m. šalies ataskaitoje. Ji taip pat įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę reformų programą ir veiksmus, kurių imtasi atsižvelgiant į rekomendacijas, skirtas Lenkijai ankstesniais metais. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Lenkijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygmens priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose;

               (15)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo konvergencijos programą ir savo nuomonę (6) visų pirma pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

         REKOMENDUOJA Lenkijai 2016–2015 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Panaikinus perviršinį deficitą užtikrinti 0,5 % BVP fiskalinį koregavimą siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo 2015 m. ir 2016 m. Įsteigti nepriklausomą fiskalinę tarybą. Išplėsti mokesčių bazę, visų pirma apribojant plačios lengvatinių PVM tarifų sistemos naudojimą.

               2.

               Pradėti ūkininkams ir kalnakasiams skirtos pensijų tvarkos derinimą su kitiems darbuotojams taikoma tvarka ir priimti laipsniško visiško suderinimo tvarkaraštį; įdiegti ūkininkų pajamų vertinimo ir registravimo sistemą.

               3.

               Imtis priemonių siekiant sumažinti pernelyg dažną laikinųjų ir civilinės teisės reglamentuojamų sutarčių naudojimą darbo rinkoje.

               4.

               Panaikinti kliūtis investuoti į geležinkelių projektus.

      Priimta Briuselyje 2015 m. liepos 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. GRAMEGNA

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  Toliau taikomos pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (3)  2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Lenkijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Lenkijos konvergencijos programos (OL C 247, 2014 7 29, p. 97).

      (4)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

      (5)  2015 m. birželio 19 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/1026, kuriuo panaikinamas Sprendimas 2009/589/EB dėl perviršinio deficito Lenkijoje (OL L 163, 2015 6 30, p. 37).

      (6)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


				|

		52014PC0156

			Rekomendacija TARYBOS SPRENDIMAS dėl pritarimo, kad Komisija Europos atominės energijos bendrijos vardu sudarytų Europos Sąjungos, Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimą /* COM/2014/0156 final */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO
APLINKYBĖS
Šis pasiūlymas parengtas atsižvelgiant
į numatomą ES ir Gruzijos asociacijos susitarimo pasirašymą,
laikiną taikymą ir sudarymą, kad būtų pritarta tam,
kad Komisija jį sudarytų Europos atominės energijos bendrijos
vardu (EAEB).
Kadangi EAEB taip pat yra Europos
Sąjungos bei jos valstybių narių ir Gruzijos asociacijos
susitarimo šalis, Komisija teikia atskirą rekomendaciją Tarybai
dėl pritarimo, kad Komisija sudarytų tas susitarimo dalis, kurios
patenka į EAEB taikymo sritį.
EAEB tarptautinių susitarimų
pasirašymui ir sudarymui taikomos skirtingos procedūros. Visų pirma
pagal EAEB steigimo sutarties 101 straipsnį tokius susitarimus pritarus
Tarybai turi sudaryti Komisija. Todėl būtina priimti atskirus sprendimus
dėl Asociacijos susitarimo pasirašymo ir sudarymo ES ir EAEB vardu.
Dėl Asociacijos susitarimo sudarymo EAEB
vardu Komisija Tarybai rekomenduoja pritarti pagal EAEB steigimo sutarties 101
straipsnio antrą pastraipą.
Atsižvelgdama į
derybų rezultatus, minėtus Tarybos sprendimo dėl ES ir Gruzijos
asociacijos susitarimo pasirašymo ES vardu ir laikino taikymo pasiūlyme ir
Tarybos sprendimo dėl ES ir Gruzijos asociacijos susitarimo sudarymo
pasiūlyme, Komisija siūlo Tarybai priimti sprendimą dėl
Europos Sąjungos, Europos atominės energijos bendrijos bei jų
valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimo pasirašymo
Sąjungos vardu ir paskirti asmenį (-is),
įgaliotą (-us) pasirašyti šį susitarimą Sąjungos
vardu.
Tarybai pritarus ir
priėmus atitinkamą Komisijos sprendimą, Komisija galės EAEB
vardu pasirašyti ir sudaryti Asociacijos susitarimą.
2.           PASIŪLYMO REZULTATAI IR
TEISINIAI ASPEKTAI
Komisija rekomenduoja Tarybai pritarti,
remiantis Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutarties
101 straipsnio antra pastraipa, Europos Sąjungos, Europos
atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir
Gruzijos asociacijos susitarimo sudarymui tais klausimais, kurie priklauso EAEB
kompetencijai.
Susitarimo tekstas pridedamas prie šios
rekomendacijos.
Sąjungos
teisinis pagrindas šiam susitarimui sudaryti – SESV 217 straipsnis kartu su 218
straipsnio 6 dalies a punktu ir 218 straipsnio 8 dalies antra pastraipa.
EAEB
teisinis pagrindas šiam susitarimui sudaryti – Europos atominės energijos
bendrijos steigimo sutarties 101 straipsnis.
Pridedamas
pasiūlymas ir Komisijos sprendimas dėl sudarymo yra Asociacijos
susitarimo sudarymo EAEB vardu teisinė priemonė.
Tai, kad Komisija pateikė
Sąjungos bei jos valstybių narių ir Gruzijos susitarimo
pasiūlymą, yra susiję su tuo, kad šis susitarimas rengtas pagal
Sutarties nuostatas iki įsigaliojant Lisabonos sutarčiai.
Remiantis Euratomo sutarties
102 straipsniu, susitarimas Europos atominės energijos bendrijai
įsigalioja tik tada, kai visos valstybės narės praneša
Komisijai, kad susitarimas taikytinas pagal jų atitinkamų
nacionalinės teisės aktų nuostatas.
Rekomendacija
TARYBOS SPRENDIMAS
dėl pritarimo, kad Komisija Europos
atominės energijos bendrijos vardu sudarytų Europos Sąjungos,
Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių
ir Gruzijos asociacijos susitarimą
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos atominės
energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 101 straipsnio
antrą pastraipą,
atsižvelgdama į Komisijos
rekomendaciją,
kadangi:
(1)       2010 m. gegužės 10 d.
Taryba įgaliojo Komisiją pradėti derybas su Gruzija dėl
naujo Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimo, kuris pakeistų
Partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimą[1], sudarymo;
(2)       atsižvelgiant į
glaudžius Šalių istorinius ryšius ir vis stiprėjančias
sąsajas, taip pat į Šalių norą plačiu mastu ir
naujoviškai stiprinti ir plėsti santykius, derybos dėl Europos
Sąjungos, Europos atominės energijos bendrijos bei jų
valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimo (toliau –
Susitarimas) buvo sėkmingai baigtos 2013 m. lapkričio 29 d. parafavus
Susitarimą;
(3)       Komisija siūlo Tarybai,
kad Susitarimas turėtų būti pasirašytas Sąjungos vardu ir
laikinai taikomas remiantis jo 429 straipsniu su sąlyga, kad jis bus
sudarytas vėliau;
(4)       į Susitarimo taikymo
sritį taip pat patenka klausimai, priskiriami Euratomo kompetencijai,
visų pirma 298 straipsnio k punktas;
(5)       Susitarimo pasirašymui ir
sudarymui taikoma atskira procedūra tais klausimais, kurie patenka į
Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos
veikimo taikymo sritį;
(6)       todėl Susitarimas
turėtų būti sudarytas ir Europos atominės energijos
bendrijos vardu dėl tų klausimų, kurie patenka į Euratomo
sutarties taikymo sritį;
(7)       remiantis Euratomo sutarties
102 straipsniu, Susitarimas Europos atominės energijos bendrijai gali
įsigalioti tik tada, kai visos valstybės narės praneša Europos
Komisijai, kad toks susitarimas taikytinas pagal jų atitinkamų nacionalinės
teisės aktų nuostatas;
(8)       turėtų būti
pritarta tam, kad Europos Komisija sudarytų Susitarimą Europos
atominės energijos bendrijos vardu,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Pritariama tam, kad Europos Komisija Europos
atominės energijos bendrijos vardu sudarytų Europos Sąjungos,
Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių
ir Gruzijos asociacijos susitarimą[2]
[3].
2 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja kitą
dieną po jo priėmimo.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 205, 1999 8 4, p. 1–52.
[2]               Susitarimo tekstas pridedamas prie Sprendimo dėl
Europos Sąjungos, Europos atominės energijos bendrijos bei jų
valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimo pasirašymo Europos
Sąjungos vardu ir laikino taikymo. (OL…)
[3]               OL: prašome išnašoje įrašyti šio sprendimo paskelbimo
nuorodą [...].