title: 2009 m. birželio 12 d. Rekomendacija Nr. P1 dėl Gottardo bylos sprendimo, pagal kurį privalumai, kuriais naudojasi pačios valstybės piliečiai pagal dvišalį susitarimą dėl socialinės apsaugos, sudarytą su ne valstybe nare, privalo būti taip pat suteikti darbuotojams, kurie yra kitų valstybių narių piliečiai (Tekstas svarbus EEE ir EB bei Šveicarijos susitarimui)

text:
               24.4.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 106/47

         REKOMENDACIJA Nr. P1
   2009 m. birželio 12 d.
   dėl Gottardo bylos sprendimo, pagal kurį privalumai, kuriais naudojasi pačios valstybės piliečiai pagal dvišalį susitarimą dėl socialinės apsaugos, sudarytą su ne valstybe nare, privalo būti taip pat suteikti darbuotojams, kurie yra kitų valstybių narių piliečiai
   (Tekstas svarbus EEE ir EB bei Šveicarijos susitarimui)
   2010/C 106/14
   SOCIALINĖS APSAUGOS SISTEMŲ KOORDINAVIMO ADMINISTRACINĖ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo 72 straipsnio a dalį (1), pagal kurią Administracinė komisija yra atsakinga už visų administravimo klausimų ar aiškinimo klausimų, kylančių dėl Reglamento (EB) Nr. 883/2004 ir 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 987/2009, nustatančio Reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo įgyvendinimo tvarką (2), nuostatų, nagrinėjimą,
   atsižvelgdama į Reglamento (EB) Nr. 883/2004 72 straipsnio c dalį, pagal kurią skatina ir plėtoja valstybių narių ir jų įstaigų bendradarbiavimą socialinės apsaugos srityje,
   kadangi:

               (1)

               Pagal Sutarties 42 ir 308 straipsnius priimtas Reglamentas (EB) Nr. 883/2004 yra svarbiausia Sutartyje nustatytų pagrindinių laisvių įgyvendinimo priemonė.

               (2)

               Nediskriminacijos dėl pilietybės principas yra pagrindinė dirbančių asmenų laisvo judėjimo užtikrinimo priemonė, kaip nustatyta Sutarties 39 straipsnyje. Tai reiškia bet kokioje valstybėje narėje gyvenančių darbuotojų ir darbuotojų migrantų diskriminacijos dėl įsidarbinimo, užmokesčio ir kitų darbo sąlygų panaikinimą.

               (3)

               Gottardo byloje (3) Teisingumo Teismas vadovavosi Sutarties 39 straipsnyje nustatytais principais spręsdamas dėl Bendrijoje gyvenančio asmens, kuris dirbo Prancūzijoje, Italijoje ir Šveicarijoje. Šis asmuo neturėjo pakankamos teisės pensijai Italijoje gauti, todėl paprašė sudėti Šveicarijoje ir Italijoje įgytus draudimo laikotarpius, kaip nustatyta dvišaliame Italijos ir Šveicarijos susitarime dėl jų piliečių išmokų.

               (4)

               Šioje byloje teismas priėmė sprendimą, kad valstybei narei sudarius su ne valstybe nare dvišalį tarptautinį susitarimą dėl socialinės apsaugos, kuriame nustatyta, kad yra atsižvelgiama į toje ne valstybėje narėje įgytus draudimo laikotarpius dėl teisės į senatvės išmokas įgijimo, pagal pagrindinį vienodo traktavimo principą reikalaujama, kad ta valstybė narė suteiktų kitų valstybių narių piliečiams tokius pačius privalumus, kuriais naudojasi jos pačios piliečiai pagal tą susitarimą, jei ji negali objektyviai pagrįsti savo atsisakymo (34 punktas).

               (5)

               Todėl Teismas nurodė, kad Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1408/71 (4) 1 straipsnio j dalyje (dabar Reglamento (EB) Nr. 883/2004 1 straipsnio l dalyje) pateikto termino „teisės aktai“ aiškinimas negali turėti įtakos kiekvienos valstybės narės įsipareigojimui laikytis Sutarties 39 straipsnyje nustatyto vienodo traktavimo principo.

               (6)

               Teismas nusprendė, kad valstybės narės ir ne valstybės narės sudaryto dvišalio tarptautinio susitarimo pusiausvyros ir abipusiškumo pažeidimas nėra pakankamai objektyvi pateisinanti priežastis valstybei narei, kuri yra viena iš šio susitarimo šalių, atsisakyti išplėsti privalumų, kuriais pagal šį susitarimą naudojasi jos pačios piliečiai, taikymą kitų valstybių narių piliečiams.

               (7)

               Teismas taip pat atmetė prieštaravimus, susijusius su tuo, kad dėl galimos didesnės finansinės naštos ir administracinių sunkumų, atsiradusių tarpininkaujant susijusios ne valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms, valstybė narė, kuri yra dvišalio susitarimo šalis, galėtų pagrįstai nesilaikyti Sutartyje nustatytų įsipareigojimų.

               (8)

               Svarbu tai, kad visos atitinkamos išvados būtų padarytos pagal šį sprendimą, kuris itin svarbus Bendrijos piliečiams, pasinaudojusiems teise laisvai judėti į kitą valstybę narę.

               (9)

               Todėl reikėtų aiškiai nustatyti, kad valstybės narės ir ne valstybės narės dvišaliai susitarimai dėl socialinės apsaugos turi būti aiškinami taip, kad privalumai, kuriais naudojasi valstybės narės, kuri yra susitarimo šalis, piliečiai, iš esmės turėtų būti taip pat taikomi Bendrijos piliečiui, objektyviai esančiam tokioje pat padėtyje.

               (10)

               Nepaisant vienodo Gottardo sprendimo taikymo atskiriems atvejams, reikėtų peržiūrėti dabartinius dvišalius susitarimus. Atsižvelgiant į ankstesnius susitarimus, Sutarties 307 straipsnyje teigiama: „atitinkama valstybė narė ar atitinkamos valstybės narės stengiasi pašalinti egzistuojantį nesuderinamumą“; atsižvelgiant į susitarimus, sudarytus po 1958 m. sausio 1 d. arba valstybės narės įstojimo į Europos bendriją datos, Sutarties 10 straipsnyje reikalaujama, kad šios valstybės narės nesiimtų „jokių priemonių, kurios gali trukdyti siekti šios Sutarties tikslų“.

               (11)

               Svarbu, kad į naujus valstybės narės ir ne valstybės narės dvišalius susitarimus dėl socialinės apsaugos būtų įrašyta speciali nuoroda į kitų valstybių narių piliečių, pasinaudojusių teise laisvai judėti į valstybę narę, kuri yra susijusio susitarimo šalis, nediskriminacijos dėl pilietybės principą.

               (12)

               Gottardo sprendimo taikymas atskiriems atvejams labai priklauso nuo ne valstybių narių bendradarbiavimo, nes jos turi patvirtinti jose susijusio asmens įgytus draudimo laikotarpius.

               (13)

               Administracinė komisija turėtų svarstyti šį klausimą, atsižvelgdama į tai, kad Gottardo sprendimas yra susijęs su vienodo traktavimo principo taikymu socialinės apsaugos srityje.
               Laikydamasi Reglamento (EB) Nr. 883/2004 71 straipsnio 2 dalyje nustatytų sąlygų,

         KOMPETENTINGOMS TARNYBOMS IR ĮSTAIGOMS REKOMENDUOJA, KAD:

               1.

               Pagal vienodo traktavimo ir nediskriminacijos tarp pačios valstybės piliečių ir kitų valstybių narių piliečių, pasinaudojusių teise laisvai judėti pagal Sutarties 39 straipsnį, principus, su pensijomis susiję privalumai, kuriais naudojasi pačios valstybės darbuotojai (dirbantys pagal darbo sutartį ar savarankiškai) pagal su ne valstybe nare sudarytą susitarimą dėl socialinės apsaugos, iš esmės taip pat suteikiami darbuotojams (dirbantiems pagal darbo sutartį ar savarankiškai), kurie yra kitų valstybių narių piliečiai ir objektyviai yra tokioje pat padėtyje.

               2.

               Naujose valstybės narės ir ne valstybės narės sudarytuose dvišaliuose susitarimuose dėl socialinės apsaugos turėtų būti pateikta speciali nuoroda į kitos valstybės narės piliečių, pasinaudojusių teise laisvai judėti į valstybę narę, kuri yra susijusio susitarimo šalis, nediskriminacijos dėl pilietybės principą.

               3.

               Valstybės narės turėtų pranešti šalių, su kuriomis yra pasirašiusios susitarimus dėl socialinės apsaugos, kurių nuostatas taiko tik savo atitinkamiems piliečiams, įstaigoms apie Gottardo sprendimo reikšmę ir jų paprašyti bendradarbiauti taikant šį Teismo sprendimą. Valstybės narės, pasirašiusios dvišalius susitarimus su tomis pačiomis ne valstybėmis narėmis, gali imtis bendrų veiksmų kreipdamosi dėl tokio bendradarbiavimo. Šis bendradarbiavimas būtinas, jei privaloma laikytis sprendimo.

               4.

               Ši rekomendacija skelbiama Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Ji taikoma nuo Reglamento (EB) Nr. 987/2009 įsigaliojimo dienos.

            Administracinės komisijos pirmininkė

         Gabriela PIKOROVÁ

      (1)  OL L 166, 2004 4 30, p. 1.

      (2)  OL L 284, 2009 10 30, p. 1.

      (3)  2002 m. sausio 15 d. sprendimas, byla „Elide Gottardo prieš Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)“, C-55/00, Rink. 2002, p. I-413.

      (4)  OL L 149, 1971 7 5, p. 2.


				|

		52012DC0314

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl Belgijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Belgijos stabilumo programos /* COM/2012/0314 final - 2012/ () */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Belgijos 2012 m.
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Belgijos stabilumo programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2
dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į 2011 m.
lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir
naikinimo[2],
ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[3],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[4],

atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       2010 m. kovo 26 d.
Europos Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui
įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo
strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos
koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose
reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus
augimo ir konkurencingumo potencialas;
(2)       2010 m. liepos 13 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių
ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.),
o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių
narių užimtumo politikos gairių[5],
kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires
valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę
ekonomikos ir užimtumo politiką;
(3)       2011 m. liepos 12 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl Belgijos 2011 m.
nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę
dėl atnaujintos 2011–2014 m. Belgijos stabilumo programos;
(4)       2011 m. lapkričio 23 d.
Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria
pradedamas antras ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos
semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“; 2012 m. vasario 14 d.
Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė
Įspėjimo mechanizmo ataskaitą[6],
kurioje nurodė, kad Belgija yra viena iš valstybių narių,
dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(5)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti
užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos
augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia
teikti ekonomikos augimą skatinančiam fiskaliniam konsolidavimui,
įprastų skolinimo ekonomikai sąlygų atkūrimui,
ekonomikos augimo ir konkurencingumo skatinimui, nedarbo problemos sprendimui,
krizės sukeltų socialinių pasekmių šalinimui ir viešojo
administravimo modernizavimui;
(6)       2012 m. kovo 2 d. Europos
Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto
„Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos
būtų galima įtraukti į jų stabilumo arba
konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas;
(7)       2012 m. balandžio 30 d.
Belgija pateikė 2012–2015 m. skirtą 2012 m. stabilumo
programą ir 2012 m. nacionalinę reformų programą.
Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos
vertintos vienu metu. Atlikdama nuodugnią apžvalgą pagal Reglamento
(ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį Komisija taip pat įvertino, ar
Belgijoje esama makroekonominio disbalanso. Nuodugnioje apžvalgoje[7] Komisija padarė
išvadą, kad Belgijoje susidaręs išorės disbalansas, tačiau
jis nėra perviršinis;
(8)       remdamasi 2012 m. stabilumo
programos vertinimu pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba
mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos
biudžeto projekcijos, yra tikėtinos 2012 ir 2013 m. ir
optimistinės 2014 ir 2015 m., nes numatomas žymiai didesnis BVP
augimas, palyginti su paskutinėmis Komisijos 2012 m. pavasario
prognozėje nurodytomis potencialaus augimo projekcijomis. Programoje
išdėstytos biudžeto strategijos tikslas – 2012 m. deficitą sumažinti
iki mažiau kaip 3 % BVP (iki 2,8 % BVP, palyginti su 3,7 % BVP 2011
m.), o 2015 m. – iki nulio. Programoje patvirtinamas ankstesnis
vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslas – 0,5 % BVP
struktūrinis perviršis, kuris deramai atitinka Stabilumo ir augimo pakto
reikalavimus. Numatomas 2012 m. valdžios sektoriaus deficitas atitinka
Tarybos nustatytą perviršinio deficito ištaisymo terminą, o numatomas
fiskalinių priemonių poveikis struktūriniu požiūriu
atitinka pagal perviršinio deficito procedūrą pateiktoje rekomendacijoje
nurodytą ¾ % BVP fiskalinių priemonių vidutinį
metinį poveikį. Planuojamas valdžios sektoriaus išlaidų augimas,
atsižvelgiant į diskrecines pajamų priemones, 2013 ir 2015 m.
atitinka Stabilumo ir augimo pakte nustatytą išlaidų kriterijų,
tačiau 2012 m. – ne. Remiantis (perskaičiuotu) struktūrinio
biudžeto balansu[8],
programoje prognozuojama, kad 2012 m. struktūrinis balansas pagerės 1,1
procentinio punkto BVP, o 2013–2015 m. – vidutiniškai 0,8 % BVP.
Tačiau pavojų kelia tai, kad dar nenurodytos papildomos
priemonės, kurių turi būti imtasi 2013 m. ir vėliau, o
2014 ir vėlesnių metų makroekonominis scenarijus yra
pernelyg optimistinis. Valdžios sektoriaus skola, kuri 2011 m. sudarė
98,0 % BVP, yra gerokai didesnė už 60 % pamatinę
vertę; programoje ją numatoma stabilizuoti ir 2015 m. sumažinti
iki 92,3 %, tai reiškia, kad būtų padaryta pakankama pažanga
siekiant laikytis Stabilumo ir augimo pakte nustatyto skolos mažinimo
kriterijaus. Be to, numanomi įsipareigojimai, kylantys iš finansų
sektoriui suteiktų garantijų, yra labai dideli. Įgyvendinant taisyklėmis
pagrįstą daugiametę valdžios sektoriaus programą, ypač
išlaidų sektoriuje, būtų naudingos regionų ir
bendruomenių, taip pat vietos lygmens vykdymo užtikrinimo priemonės
ir (arba) įsipareigojimai siekiant įgyvendinti jiems nustatytus
deficito tikslus;
(9)       turi būti
išspręstas su visuomenės senėjimu susijusių išlaidų
klausimas ir struktūriškai sumažintas deficitas, kad sumažėtų
valdžios sektoriaus skola. 2011 m. gruodžio mėn. nauja
federalinė vyriausybė susitarė dėl Belgijos senatvės
socialinio draudimo sistemos reformos. Dabar, siekiant padidinti faktinį
senatvės pensijos amžių, reikia veiksmingai įgyvendinti ir
stebėti pradėtas teisės aktų reformas. Labai svarbu, kad
senatvės socialinio draudimo sistemos reforma būtų paremta
vyresnių žmonių aktyvumo ir ilgesnio profesinio gyvenimo skatinimo
priemonėmis, o tolesnės reformos, pavyzdžiui, teisės aktais
nustatyto pensinio amžiaus susiejimas su tikėtina gyvenimo trukme, taip
pat galėtų padėti siekti šio tikslo;
(10)     Belgijos finansų sistema
ir toliau susiduria su rimtomis problemomis. Vykdomas Belgijos bankų
restruktūrizavimas, o 2008–2009 m. reaguojant į finansų
krizę valstybės suteikta pagalba dar nėra visiškai
grąžinta. Be to, atsižvelgiant į aukštą garantijų
lygį, bankams ir viešajam sektoriui kylantys pavojai tarpusavyje
susiję;
(11)     einamosios sąskaitos
padėtis laikui bėgant vis blogėja. Pagerėjęs
paslaugų balansas neatsveria blogėjančio prekybos prekėms
balanso. Belgijos prekių eksportas sumažėjo ne tik dėl to, kad
didėja pasaulinė prekyba, bet ir palyginti su kitomis euro zonai
priklausančiomis valstybėmis narėmis ir euro zonos vidurkiu, o
tai rodo nepalankius vidaus darbo sąnaudų produkcijos vienetui  pokyčius,
palyginti su svarbiausiais Belgijos prekybos partneriais (NL, FR, DE) ir visa
euro zona. Kadangi taikoma automatinio darbo užmokesčio indeksavimo
sistema, vyriausybės pastangos 2011–2012 m. realųjį darbo
užmokesčio augimą apriboti iki ne daugiau kaip 0,3 % neapsaugojo
nuo to, kad nominalaus darbo užmokesčio augimas viršijo darbo
užmokesčio augimą kaimyninėse šalyse. Nors našumo lygis yra
aukštas, jis didėja nedaug, be to, tarpinių produktų, pirmiausia
energijos, sąnaudos yra didelės. Siekiant sumažinti infliaciją,
buvo įšaldytos mažmeninės dujų ir elektros energijos kainos,
tačiau nesiimta konkrečių derybų dėl darbo
užmokesčio ir darbo užmokesčio sistemos reformos priemonių.
Privataus sektoriaus mokslinių tyrimų ir technologinės
plėtros intensyvumas pastaraisiais metais nepakito, o kvalifikuotų
specialistų, ypač mokslininkų ir inžinierių, trūkumas
gali tapti pagrindine kliūtimi siekiant pagerinti Belgijos ekonomikos
inovacijų rezultatus;
(12)     buvo imtasi keleto
struktūrinių priemonių, kurių tikslas – skatinti jaunimo ir
vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumą ir bedarbius geriau integruoti
į darbo rinką. Belgija pradėjo plataus masto bedarbių pašalpų
sistemos reformą.  Tačiau išlieka struktūrinės darbo rinkos
problemos, norint jas išspręsti reikia dėti daugiau pastangų.
Didinant aktyvios darbo rinkos politikos veiksmingumą, ypač kiek tai
susiję su vyresnio amžiaus darbuotojais ir  socialiai remtinomis
grupėmis, pavyzdžiui, iš migrantų šeimų kilusiais asmenimis,
būtina didinti dalyvavimą mokymuose visą gyvenimą ir
tęsti profesinio rengimo ir mokymo reformas. Mažinant darbo
mokesčių naštą nebuvo padaryta didelė pažanga. 2011 m.
birželio mėn. pradėtas taikyti naujas mokesčių kreditas
mažiausiems atlyginimams, tačiau to nepakako kovojant su nedarbo
grėsme žemesnėje darbo užmokesčio skalės dalyje. Nesiimta
priemonių, kad darbo mokesčių našta perkelta nustatant vartojimo
ir (arba) ekologinius mokesčius;
(13)     daugelio prekių ir
paslaugų kainos paprastai yra didesnės nei kitose valstybėse
narėse, tai patvirtina silpną konkurencinį spaudimą
(ypač mažmeniniame sektoriuje ir tinklų pramonėje) ir
silpną priežiūros sistemą. Mažmeniniame sektoriuje dar esama
didelių patekimo į rinką kliūčių ir daug
eksploatavimo apribojimų. Pirmiausia, konkurenciją ribojančiomis
nuostatomis vis dar ribojamas darbo laikas, rinkos senbuviai saugomi nuo
naujų dalyvių patekimo į rinką ir trukdoma plisti naujiems
verslo modeliams ir technologijoms. Bendra Belgijos tinklų sektorių
konkurencijos problema yra ta, kad rinkos senbuviai yra gerai
įsitvirtinę ir patekimo į rinką kliūtys yra labai
didelės, palyginti su kitomis valstybėmis narėmis, vadinasi,
buvę šių sektorių monopolistai vis dar gali nustatyti aukštesnes
kainas, nei būtų leidžiamos konkurencinėje rinkoje.
Įgyvendinama Belgijos konkurencijos institucijos reforma, tačiau dar
kyla abejonių, ar naujoji institucija bus pakankamai nepriklausoma ir
turės pakankamai išteklių;
(14)     nors Belgija žengia teisinga
linkme siekdama padidinti atsinaujinančiosios energijos dalį
ekonomikoje, beveik nepadaryta pažanga siekiant 15 % sumažinti šiltnamio
efektą sukeliančių dujų išmetimą sektoriuose, kuriems
netaikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema[9]. 2011 m. Belgija
nepriėmė pakankamai priemonių ar iniciatyvų, kad
ištaisytų šią padėtį;
(15)     Belgija prisiėmė tam
tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Šie
įsipareigojimai, taip pat 2011 m. prisiimti ir įgyvendinami
įsipareigojimai yra susiję su konkurencingumo gerinimu, užimtumo
didinimu, viešųjų finansų tvarumo didinimu ir finansinio
stabilumo stiprinimu. Komisija įvertino, kaip įgyvendinami pagal
paktą „Euro plius“ prisiimti įsipareigojimai. Į šio vertinimo
rezultatus buvo atsižvelgta rengiant rekomendacijas;
(16)     atsižvelgdama į Europos
semestrą, Komisija atliko išsamią Belgijos ekonominės politikos
analizę. Įvertinusi stabilumo programą ir nacionalinę
reformų programą, ji pateikė nuodugnią apžvalgą.
Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir
socialinei bei ekonominei Belgijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES
taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie
būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti
bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos
atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos rekomendacijų 1–7
punktuose toliau;
(17)     atsižvelgdama į šį
vertinimą Taryba išnagrinėjo 2012 m. Belgijos stabilumo
programą ir savo nuomonę[10]
visų pirma pateikė 1 rekomendacijoje;
(18)     atsižvelgdama į Komisijos
nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo
Belgijos nacionalinę reformų programą ir Belgijos 2012 m.
stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011
6 straipsnį pateiktos rekomendacijų 1, 4, 5 ir 6 punktuose toliau,
REKOMENDUOJA Belgijai 2012–2013 m.
imtis šių veiksmų:
1.           Įgyvendinti 2012 m.
biudžetą, siekiant užtikrinti, kad iki 2012 m. būtų
ištaisytas perviršinis deficitas. Be to, nurodyti priemones, būtinas
užtikrinant 2013 ir vėlesnių metų biudžeto strategijos
įgyvendinimą, kad būtų tvariai ištaisytas perviršinis
deficitas ir padaryta pakankama pažanga siekiant vidutinės trukmės
laikotarpio biudžeto tikslo, kartu laikantis išlaidų kriterijaus ir dedant
pastangas laikytis skolos kriterijaus. Pritaikyti fiskalinę sistemą,
siekiant užtikrinti, kad biudžeto tikslai būtų teisiškai privalomi
federaliniu ir federalinei valdžiai atskaitingu lygiu, visuose valdžios
sluoksniuose padidinti dalijimosi našta skaidrumą ir atskaitomybę.
2.           Toliau gerinti ilgalaikį
viešųjų finansų tvarumą, mažinant su visuomenės
senėjimu susijusias išlaidas, įskaitant sveikatos priežiūros
išlaidas. Visų pirma, įgyvendinti pasirengimo išeiti į
pensiją ir pensijų sistemų reformą ir pradėti taikyti
priemones, kuriomis teisės aktais nustatytas pensinis amžius
būtų susietas su tikėtina gyvenimo trukme.
3.           Toliau didinti
silpniausiųjų bankų kapitalą, stiprinant bankų
sektorių, kad jis galėtų atlikti savo įprastą
uždavinį – skolinti ekonomikai.
4.           Skatinti darbo vietų
kūrimą ir konkurencingumą, imtis veiksmų, kad
konsultuojantis su socialiniais partneriais pagal nacionalinę tvarką
būtų įgyvendinta derybų dėl darbo užmokesčio ir
darbo užmokesčio indeksavimo sistemos reforma. Pirmiausia užtikrinti, kad
darbo užmokesčio didėjimas labiau atitiktų darbo našumą ir
konkurencingumo pokyčius, i) užtikrinant, kad būtų
įgyvendinamos pagal darbo užmokesčio normą numatytos ex-post
koregavimo priemonės ir skatinant sudaryti bendrus kainų
konkurencingumo didinimo susitarimus ir ii) sudarant palankesnes sąlygas
sektorių kolektyvinėms sutartims taikyti atsisakymo išlygas, kad
darbo užmokesčio augimas būtų geriau suderintas su darbo našumo
pokyčiais vietos lygiu.
5.           Iš esmės pereiti nuo
darbo jėgos apmokestinimo prie mažiau augimą iškraipančių
(pavyzdžiui, aplinkos) mokesčių. Tęsti pradėtą
bedarbių pašalpų sistemos reformą, siekiant sumažinti paskatas
nedirbti, o užimtumo skatinimo ir aktyvinimo priemones tikslingiau taikyti
socialiai remtinomis grupėmis, pirmiausia, iš migrantų šeimų
kilusiems asmenims. Pasinaudoti planuojamu tolesniu su darbo rinka susijusių
kompetencijų išplėtimu regioniniu lygmeniu, siekiant gerinti darbo
jėgos judumą tarp regionų ir stiprinti švietimo, mokymosi
visą gyvenimą, profesinio mokymo ir užimtumo politikos darną.
Dabartines aktyvavimo priemones pradėti taikyti visoms amžiaus grupėms.

6.           Toliau stiprinti mažmeninio
sektoriaus konkurenciją, mažinant patekimo į rinką kliūtis
ir eksploatavimo apribojimus. Pradėti taikyti konkurencijos stiprinimo
priemones tinklų sektoriuose (elektros ir dujų, telekomunikacijų,
pašto paslaugų, transporto), peržiūrint reguliavimo kliūtis ir
stiprinant institucinius susitarimus dėl veiksmingo valstybės
pagalbos taisyklių vykdymo užtikrinimo.
7.           Imtis priemonių,
kuriomis būtų pagerinta padėtis siekiant sumažinti šiltnamio
efektą sukeliančių dujų išmetimą sektoriuose, kuriems
netaikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema, visų
pirma užtikrinant, kad prie šio tikslo daug prisidėtų transporto
sektorius.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL L 306, 2011 11 23, p. 25.
[3]               COM(2012) 314 final.
[4]               P7_TA(2012) 0048 ir P7_TA(2012) 0047.
[5]               2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimas 2012/238/ES.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 150 final.
[8]               Pagal ciklą pakoreguotas balansas (atėmus
vienkartines ir laikinąsias priemones), Komisijos tarnybų
perskaičiuotas remiantis programoje pateikta informacija ir taikant
bendrai sutartą metodiką.
[9]               Belgijoje tik 37,9 % šiltnamio efektą
sukeliančių dujų išmetama sektoriuose, kuriems taikoma
apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema. Tarp svarbiausių
sektorių, kuriems netaikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos
sistema – kelių transportas (21,5 %) ir energijos naudojimas (38,9 %),
kuriuose išmetama daugiausia šiltnamio efektą sukeliančių
dujų. .
[10]             Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5
straipsnio 2 dalį.


title: 2015 m. liepos 14 d. Tarybos rekomendacija dėl 2015 m. Suomijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Suomijos stabilumo programos

text:
               18.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 272/14

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2015 m. liepos 14 d.
   dėl 2015 m. Suomijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Suomijos stabilumo programos
   (2015/C 272/04)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį;
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu. Strategija yra orientuota į tas svarbias sritis, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               remdamasi Komisijos pasiūlymais, 2015 m. liepos 14 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos bendrų gairių, o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3). Abejos gairės kartu sudaro integruotas gaires, ir į jas valstybių narių buvo paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2014 m. liepos 8 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl 2014 m. Suomijos nacionalinės reformų programos ir pateikė nuomonę dėl atnaujintos 2014 m. Suomijos stabilumo programos. 2014 m. lapkričio 28 d. vadovaudamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 473/2013 (5) Komisija pateikė nuomonę dėl 2015 m. Suomijos biudžeto plano projekto;

               (4)

               2014 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2015 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nurodyta, kad Suomija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (5)

               2014 m. gruodžio 18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, pagal kuriuos reikia skatinti investuoti, intensyviau vykdyti struktūrines reformas ir vykdyti atsakingą augimui palankų fiskalinį konsolidavimą;

               (6)

               2015 m. vasario 26 d. Komisija paskelbė 2015 m. ataskaitą dėl Suomijos. Joje įvertinta Suomijos pažanga įgyvendinant 2014 m. liepos 8 d. priimtas šaliai skirtas rekomendacijas. Į šalies ataskaitą įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai. Komisijai atlikus analizę galima daryti išvadą, kad Suomijoje yra susidaręs makroekonominis disbalansas, dėl kurio reikia imtis politikos veiksmų ir kurį reikia stebėti. Visų pirma reikia stebėti su prastais eksporto rezultatais susijusią riziką, atsižvelgiant į pramonės restruktūrizavimą. Nors eksporto rinkos dalies mažėjimas ir elektronikos pramonės nuosmukis iš esmės sustojo, investuojama vis dar mažai ir potencialus augimas sumažėjo. Privačiojo sektoriaus skola stabilizavosi ir nebėra neatidėliotinas rūpestis, tačiau palyginti aukštas jos lygis verčia atidžiai stebėti padėtį;

               (7)

               2015 m. balandžio 2 d. Suomija pateikė 2015 m. nacionalinę reformų programą ir 2015 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų tarpusavio sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (8)

               šiuo metu Suomijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. Kadenciją baigusios Vyriausybės pateiktoje 2015 m. stabilumo programoje, grindžiamoje prielaida, kad politika nesikeis, ir apimančioje 2014–2019 m. laikotarpį, numatyta, kad nominalus deficitas, kuris 2014 m. buvo padidintas iki 3,2 % BVP ir todėl viršijo 3 % BVP pamatinę vertę, 2015 m. toliau didės iki 3,4 % BVP, tada laipsniškai sumažės iki 3,1 % BVP 2017 m. ir dar labiau iki 2,5 % BVP 2019 m. Remiantis 2015 m. stabilumo programa, valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP prognozuojamuoju programos laikotarpiu greičiausiai didės ir 2019 m. pasieks 67,8 %. Programos laikotarpiu vidutinio laikotarpio tikslo, t. y. 0,5 % BVP struktūrinio deficito, nenumatoma pasiekti. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Remiantis Komisijos 2015 m. pavasario prognoze, Suomijos valdžios sektoriaus deficitas bus 3,3 % BVP 2015 m. ir 3,2 % BVP 2016 m., o skolos santykis su BVP iki 2016 m. padidės iki 64,4 % BVP. 2015 m. gegužės 13 d. pagal Sutarties 126 straipsnio 3 dalį Komisija paskelbė ataskaitą, kurioje padarė išvadą, kad deficito ir skolos kriterijai nelaikomi įvykdytais. Tačiau naujoji Vyriausybė gegužės 27 d. paskelbė savo strateginę programą, įskaitant planuojamas konsolidavimo priemones. Remiantis Komisijos atliktu įvertinimu, šios priemonės, jei jos bus visiškai įgyvendintos, turėtų sumažinti nominalųjį deficitą iki gerokai mažiau kaip 3 % BVP 2016 m. Po 2014 m. pablogėjimo 2015 m. užfiksuotas dar vienas nukrypimas nuo reikiamų struktūrinių veiksmų pagal prevencinę dalį. Tikimasi, kad išlaidų kriterijus 2015 m. iš esmės bus įvykdytas. Taigi, gali kilti rizika, kad per 2014–2015 m. bus smarkiai nukrypta nuo vidutinio laikotarpio tikslui pasiekti reikiamo koregavimo; tai turės būti dar kartą įvertinta atliekant ex post vertinimą. Atsižvelgiant į priemones, kurias paskelbė naujoji Vyriausybė, esama rizikos, kad 2016 m. bus tam tikrų nukrypimų. Todėl reikės papildomų priemonių, kad būtų atlikti reikiami struktūriniai koregavimai. Remdamasi savo atliktu stabilumo programos įvertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2015 m. pavasario prognozę, taip pat gegužės 27 d. pateiktų naujosios Vyriausybės konsolidavimo priemonių įvertinimą, Taryba mano, kad esama rizikos, jog Suomija nesilaikys Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Nors Suomija padarė tam tikrą pažangą įgyvendindama administracines reformas, šalies viešojo sektoriaus veiksmingumą būtų galima padidinti labiau, visų pirma tose srityse, kuriose dėl senėjimo ateityje augs išlaidos.
               2014 m. rudenį socialiniai partneriai pasiekė susitarimą dėl pensijų reformos turinio, tačiau susitarimas dar turi būti priimtas. Atsižvelgiant į fiskalinio tvarumo atotrūkį ir planuojamą teisės aktais nustatyto pensinio amžiaus ilginimą, būtina didinti vyresnio amžiaus darbuotojų dalyvavimą darbo rinkoje. Ankstyvą pasitraukimą iš darbo rinkos dažniausiai lemia neįgalumas arba padidintos bedarbio išmokos vyresnio amžiaus darbuotojams. 2014 m. gruodžio mėn. Vyriausybė pristatė parlamentui socialinių ir sveikatos priežiūros paslaugų reformos įstatymo projektą, tačiau iki parlamento rinkimų 2015 m. balandžio mėn. nesurastas tinkamas sprendimas, galintis užtikrinti pusiausvyrą tarp didelių savivaldybių koalicijų administracinio modelio ir konstitucija užtikrinto pavienių savivaldybių savarankiškumo, todėl įstatymo projekto priimti nepavyko. Suomijos savivaldybės yra santykinai mažos, tačiau, palyginti su kitų Europos šalių savivaldybėmis, vykdo gana plataus masto užduotis. Savivaldybių organizacinės struktūros reforma šiek tiek vėluodama vyksta, o savivaldybės atlieka susijungimo privalumų tyrimus. Remiantis 2015 m. nacionaline reformų programa, iki 2016 m. pabaigos parlamentui gali būti pateiktas naujas pasiūlymas dėl teisės akto;

               (9)

               atsižvelgiant į senėjančią visuomenę ir darbingo amžiaus gyventojų skaičiaus mažėjimą, svarbu užtikrinti, kad darbo rinkai būtų prieinama visa potenciali darbo jėga. Suomija šioje srityje padarė tam tikrą pažangą ir ėmėsi keleto priemonių, įskaitant geresnį darbo užmokesčio subsidijų organizavimą, didžiausią dėmesį skirdama pagyvenusiems asmenims, ir veiksmingesnę valstybinę užimtumo tarnybą. 2014 m. nedarbo lygis buvo 8,7 % ir šiuo metu auga, visų pirma jaunimo ir vyresnio amžiaus darbuotojų gretose. 2013 m. susitarime dėl darbo užmokesčio ribojimo numatytu mažesniu vienetui tenkančių darbo sąnaudų augimu palaikomas išlaidų lygio atkūrimas ir eksporto konkurencingumas;

               (10)

               Suomija padarė tam tikrą pažangą didindama savo pajėgumą inovatyvių produktų pasiūlos srityje. Vyriausybė vykdo visapusišką mokslinių tyrimų institutų ir mokslinių tyrimų finansavimo reformą. Švarių technologijų, biotechnologijų ir skaitmeninimo politikos programos yra perspektyvios, tačiau palyginti nedidelio masto. Nors investicijos į MTTP yra vienos didžiausių Sąjungoje, Suomijai vis dar sudėtinga šias investicijas paversti tinkamais eksportui produktais ir paslaugomis. Vyriausybė deda pastangas siekdama paprastinti paramos verslui sistemas ir didinti jų veiksmingumą, taip pat didinti finansavimą pradedančiosioms įmonėms ir skatinti šių įmonių tarptautinimą. Vis dėlto investicijos Suomijoje išlieka nedidelės, toliau susiduriama su eksporto sunkumais, o užimtumas sumažėjo. Be to, būtina stengtis didinti konkurenciją produktų ir paslaugų rinkose, visų pirma vis dar labai koncentruotame mažmeninės prekybos sektoriuje;

               (11)

               vykdant Europos semestrą Komisija atliko išsamią Suomijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2015 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat įvertino veiksmus, kurių Suomija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Suomijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygmens priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose;

               (12)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą ir savo nuomonę (6) visų pirma pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (13)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 2 ir 3 rekomendacijose;

               (14)

               vykdant Europos semestrą, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Remdamasi šia analize, Taryba pateikė konkrečias rekomendacijas, skirtas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (7). Kaip šalis, kurios valiuta yra euro, Suomija taip pat turėtų užtikrinti, kad tos rekomendacijos būtų įgyvendintos visiškai ir laiku,

         REKOMENDUOJA Suomijai 2015–2016 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Užtikrinti 2015 m. bent 0,1 % BVP fiskalinį koregavimą siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, o 2016 m. – 0,5 % BVP fiskalinį koregavimą. Tęsti veiksmus, kuriais siekiama sumažinti fiskalinio tvarumo atotrūkį ir pagerinti ekonomikos augimo sąlygas.

               2.

               Priimti sutartą pensijų reformą ir laipsniškai šalinti ankstyvo pasitraukimo iš darbo rinkos galimybes. Užtikrinti su savivaldos struktūra ir socialinėmis bei sveikatos priežiūros paslaugomis susijusių administracinių reformų veiksmingą modelį ir įgyvendinimą, siekiant padidinti viešųjų paslaugų teikimo produktyvumą ir išlaidų veiksmingumą, kartu užtikrinant jų kokybę.

               3.

               Toliau dėti pastangas gerinant jaunimo, vyresnio amžiaus darbuotojų ir ilgalaikių bedarbių įsidarbinimo galimybes, visų pirma dėmesį skiriant darbui reikalingų įgūdžių ugdymui. Skatinti darbo užmokesčio raidą atsižvelgiant į produktyvumą, visapusiškai gerbiant socialinių partnerių vaidmenį ir laikantis nacionalinės praktikos.

               4.

               Imtis priemonių, kad mažmeninės prekybos sektoriuje būtų sudarytos sąlygos veiksmingai konkurencijai.

      Priimta Briuselyje 2015 m. liepos 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. GRAMEGNA

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (4)  2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Suomijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Suomijos stabilumo programos (OL C 247, 2014 7 29, p. 127).

      (5)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 473/2013 dėl euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų stebėsenos bei vertinimo ir perviršinio deficito padėties ištaisymo užtikrinimo bendrųjų nuostatų (OL L 140, 2013 5 27, p. 11).

      (6)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.

      (7)  OL C 272, 2015 8 18, p. 98.


title: 2015 m. gruodžio 15 d. Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija dėl makroprudencinės politikos priemonių tarptautinio poveikio vertinimo ir savanoriško abipusiškumo (ESRV/2015/2)

text:
               12.3.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 97/9

         EUROPOS SISTEMINĖS RIZIKOS VALDYBOS REKOMENDACIJA
   2015 m. gruodžio 15 d.
   dėl makroprudencinės politikos priemonių tarptautinio poveikio vertinimo ir savanoriško abipusiškumo
   (ESRV/2015/2)
   (2016/C 97/02)
   EUROPOS SISTEMINĖS RIZIKOS VALDYBOS BENDROJI VALDYBA,
   atsižvelgdama į 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1092/2010 dėl Europos Sąjungos finansų sistemos makrolygio rizikos ribojimo priežiūros ir Europos sisteminės rizikos valdybos įsteigimo (1), ypač į jo 3 straipsnį bei 16–18 straipsnius,
   atsižvelgdama į 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (2), ypač į jo 458 straipsnį,
   atsižvelgdama į 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB (3), ypač į jos VII antraštinės dalies 4 dalies II skyrių,
   atsižvelgdama į 2011 m. sausio 20 d. Europos sisteminės rizikos valdybos sprendimą ESRV/2011/1, kuriuo patvirtinamos Europos sisteminės rizikos valdybos darbo tvarkos taisyklės (4), ypač į jo 15 straipsnio 3 dalies e punktą ir 18–20 straipsnius,
   kadangi:

               (1)

               Sąjungoje finansų sistema yra labai integruota. Tai reiškia, kad užsienio subjektai dažnai teikia tarptautines paslaugas. Bendrojoje rinkoje finansinių paslaugų teikėjai tam tikroje valstybėje narėje gali pasirinkti teikti finansines paslaugas per kitoje valstybėje narėje esančias patronuojamąsias bendroves arba filialus arba tarptautines finansines paslaugas teikti tiesiogiai. Tokia padėtis gali lemti didelio tarptautinio poveikio nacionalinę makroprudencinę politiką;

               (2)

               tiesiogiai arba per savo filialus kitose valstybėse narėse tarptautines finansines paslaugas teikiančių užsienio finansinių paslaugų teikėjų makroprudencinės politikos priemonės, kurios taikomos nacionaliniams finansinių paslaugų teikėjams tose valstybėse narėse, paprastai nepaveikia. Todėl finansinių paslaugų teikėjai, kuriems kitu atveju būtų taikomi tokie reikalavimai, pvz., jei jie turėtų vietos patronuojamąsias bendroves, yra motyvuoti savo veiklą nukreipti alternatyviais kanalais, kad išvengtų priimančiosios šalies priemonių. Dėl tokio elgesio atsirandantis reglamentavimo veiksmingumo „nutekėjimas“ ir reglamentavimo arbitražas gali sumažinti nacionalinių makroprudencinės politikos priemonių veiksmingumą;

               (3)

               be to, gali būti iškraipyta konkurencija, jei užsienio finansinių paslaugų teikėjų filialai ir užsienio finansinių paslaugų teikėjai, kurie tiesiogiai teikia tarptautines finansines paslaugas, naudojasi savo konkurenciniu pranašumu vidaus finansinių paslaugų teikėjų ir užsienio finansinių paslaugų teikėjų patronuojamųjų bendrovių toje valstybėje narėje atžvilgiu, pavyzdžiui, mažesnius kapitalo reikalavimus pozicijoms, sudarytoms aktyvuojančioje valstybėje narėje, tam, kad užimtų didesnę rinkos dalį;

               (4)

               vienoje šalyje priimtos makroprudencinės politikos priemonės dėl tarptautinių sąsajų turės išorės poveikį kitų šalių finansiniam stabilumui. Apskritai, šis poveikis bus teigiamas, kadangi makroprudencinė politika sumažina sisteminę riziką bei sisteminių krizių tikimybę ir poveikį, taip padidindama finansinį stabilumą kitose valstybėse narėse. Tačiau šis poveikis gali būti ir neigiamas. Pavyzdžiui, nors užsienio finansinių paslaugų teikėjų filialai ir tiesiogiai tarptautines finansines paslaugas teikiantys užsienio finansinių paslaugų teikėjai ir patiria tą pačią riziką kaip ir vidaus finansinių paslaugų teikėjai bei užsienio finansinių paslaugų teikėjų patronuojamosios bendrovės, jiems nekeliami reikalavimai išvystyti atsparumą šiai rizikai, pavyzdžiui, kad jiems būtų taikomos nacionalinės kapitalo priemonės jų buveinės valstybėje narėje. Be to, tiek, kiek šie finansinių paslaugų teikėjai naudojasi konkurenciniu pranašumu vidaus finansinių paslaugų teikėjų ir užsienio finansinių paslaugų teikėjų patronuojamųjų bendrovių atžvilgiu, tai gali juos paskatinti padidinti savo atitinkamos makroprudencinės rizikos pozicijas aktyvuojančioje valstybėje narėje ir taip buveinės valstybei narei sukelti didesnę riziką. Jei ši su finansinių paslaugų teikimu susijusi rizika sukeltų pasekmes, gali paaiškėti, kad šių finansinių paslaugų teikėjų kapitalo rezervai yra nepakankami, o tai neigiamai atsilieptų jų buveinės finansų sistemoms;

               (5)

               šiomis aplinkybėmis, ir siekdami užtikrinti makroprudencinės politikos veiksmingumą ir nuoseklumą, makroprudencinės politikos kūrėjai tokiam tarptautiniam poveikiui turi teikti pakankamai dėmesio ir, esant poreikiui, panaudoti tinkamas politikos priemones dėl jo kylančioms problemoms spręsti. Kad pasiektų šį tikslą, Europos sisteminės rizikos valdyba (ESRV) rekomenduoja požiūrį, kuris grįstas dviem pagrindiniais ramsčiais, būtent: a) makroprudencinės politikos tarptautinio poveikio sisteminiu vertinimu ir b) suderintu politikos atsaku, prireikus pateikiamu makroprudencinės politikos savanoriško abipusiškumo forma. Taip pat svarbu, kad šie ramsčiai būtų kiek įmanoma nuosekliau įgyvendinti visoje Sąjungoje;

               (6)

               iki šiol makroprudencinės politikos tarptautinio poveikio sisteminiam vertinimui nebuvo teikiama prideramai dėmesio. Iš dalies taip yra dėl aplinkybės, kad žinios apie (galimo) išplitimo kanalus tebėra ribotos, o prieinami duomenys nebuvo išsamiai išanalizuoti siekiant išnagrinėti tarptautinį poveikį. Todėl ESRV mano, kad svarbu visus prieinamus duomenis naudoti sistemingai, kad tarptautinis poveikis būtų geriau suprastas ir įvertintas;

               (7)

               svarbu nustatyti procedūrą dėl makroprudencinės politikos tarptautinio poveikio sisteminio vertinimo, kuria siekiama užtikrinti, kad makroprudencinės politikos kūrėjai atliktų savo pasiūlytų priemonių galimo tarptautinio poveikio išankstinį vertinimą. Be to, atsižvelgiant į šiuo metu galiojančius Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 575/2013 (5), Direktyvos 2013/36/ES ir Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacijos ESRV/2013/1 (6) reikalavimus, makroprudencinės politikos kūrėjai turėtų atlikti savo vykdomos politikos esamo tarptautinio poveikio ex post vertinimus. Valstybių narių atliktas analitinis darbas papildys ESRV atliktą analitinį darbą;

               (8)

               ESRV skatinamas suderintas politikos atsakas pasireiškia susitarimu dėl savanoriško makroprudencinės politikos priemonių abipusiškumo. Dėl savanoriško susitarimo pobūdžio, nulemto ESRV rekomendacijų (7) prigimties, toks savanoriškas abipusiškumas skiriasi nuo tam tikrų makroprudencinės politikos priemonių privalomo pripažinimo pagal Sąjungos teisę. Šios rekomendacijos, išskyrus A rekomendaciją dėl tarptautinio poveikio vertinimo ir B rekomendaciją dėl pranešimo apie makroprudencinės politikos priemones, neketinama taikyti makroprudencinės politikos priemonėms, dėl kurių Sąjungos teisė jau numato privalomą pripažinimą. Šiuo metu privalomas pripažinimas nustatytas pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 124 straipsnio 5 dalį ir 164 straipsnio 7 dalį priimtoms priemonėms ir anticiklinio kapitalo rezervui (AKR), jei jis yra mažesnis, nei riba, iki kurios taikomas privalomas pripažinimas. Ta pati išimtis taikoma AKR normoms, kurios viršija privalomo pripažinimo ribą, nes Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija ESRV/2014/1 (8) jau dabar skatina visiškai abipusišką AKR normų taikymą tarp valstybių narių;

               (9)

               siekiant užtikrinti nacionalinių makroprudencinės politikos priemonių veiksmingumą ir suderinamumą, svarbu pagal Sąjungos teisę privalomą pripažinimą papildyti savanorišku abipusiškumu, taip užsienio finansinių paslaugų teikėjų filialams ir tiesiogiai tarptautines finansines paslaugas teikiantiems užsienio finansinių paslaugų teikėjams taikant nacionalinės makroprudencinės politikos priemones. Galutinis tikslas yra pasiekti, kad tas pats makroprudencinių reikalavimų rinkinys būtų taikomas tos pačios rūšies rizikos pozicijai atitinkamoje valstybėje narėje, neatsižvelgiant į finansinių paslaugų teikėjo teisinį statusą ir geografinę vietą. Todėl pozicijomis grįstos makroprudencinės politikos priemonės, ypač tos, kurios skirtos konkrečios rizikos pozicijai, turėtų būti abipusiškai taikomos;

               (10)

               ši rekomendacija suteikia gaires atitinkamoms institucijoms dėl abipusiškumo priemonių priėmimo reaguojant į kitų atitinkamų institucijų makroprudencinės politikos priemones. Vienoje valstybėje narėje aktyvuotos, į sąrašą įtrauktos makroprudencinės politikos priemonės turėtų būti abipusiškai taikomos visose kitose valstybėse narėse. Makroprudencinės politikos priemonės bus įtrauktos į šios rekomendacijos sąrašą, jei atitinkama aktyvuojanti institucija prašo abipusiškumo ir jei ESRV abipusiškumo prašymą laiko pagrįstu. Siekiant užtikrinti susitarimo dėl savanoriško abipusiškumo veiksmingumą, svarbu, kad ESRV būtų pranešta apie tokias priemones laiku ir pakankamai išsamiai, panaudojant standartizuotą pavyzdinę formą;

               (11)

               siekiant užtikrinti susitarimo dėl savanoriško abipusiškumo veiksmingumą, tikimasi, kad atitinkamos institucijos priims abipusiškumo priemones per protingą laiką. Ilgesni laikotarpiai bus rekomenduojami priemonėms, kurios yra ne visose jurisdikcijose;

               (12)

               ši rekomendacija skirta visoms makroprudencinės politikos priemonėms, neatsižvelgiant į tai, kokiai finansinės sistemos daliai jos yra sukurtos. Vadovaujantis ESRV įgaliojimais pagal Reglamentą (ES) Nr. 1092/2010, šios rekomendacijos taikymo sritis yra platesnė nei pagal Direktyvą 2013/36/ES ir Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 numatytų makroprudencinių priemonių taikymas. Todėl į šią rekomendaciją taip pat siekiama įtraukti priemones, kurios nėra suderintos pagal Sąjungos teisę. Šios rekomendacijos taikymo sritis priklauso nuo atitinkamų institucijų susijusios jurisdikcijos, ir ji taikoma makroprudencinės politikos priemonėms, kurias atitinkamos institucijos yra įgaliotos priimti arba aktyvuoti;

               (13)

               nacionalinės kompetentingos institucijos, paskirtosios institucijos, makroprudencinės priežiūros institucijos bei Europos Centrinis Bankas (ECB) (valstybių narių, dalyvaujančių Bendrame priežiūros mechanizme (BPM) atžvilgiu) laikomi atitinkamomis institucijomis, ypač, jei jie įgalioti priimti arba aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones. Be to, Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1024/2013 (9) ir Europos Centrinio Banko reglamentu (ES) Nr. 468/2014 (10) ECB pavedami specialūs priežiūros uždaviniai. ECB gali taikyti aukštesnius reikalavimus kapitalo rezervams arba griežtesnes priemones nei taikomos nacionalinių paskirtųjų institucijų. Šiuo išskirtiniu tikslu prireikus ECB laikomas kompetentinga arba paskirtąja institucija ir turi visus įgaliojimus bei įsipareigojimus, kuriuos pagal atitinkamą Sąjungos teisę turi kompetentingos ir paskirtosios institucijos;

               (14)

               BPM dalyvaujančių valstybių narių priimtos naujos makroprudencinės politikos priemonės turi būti derinamos pagal atitinkamas BPM koordinavimo procedūras. Šiose rekomendacijose apibrėžtas abipusiškumo susitarimas nepažeidžia šių vidaus BPM koordinavimo procedūrų, o ESRV abipusiškumo vertinimas bus pradėtas tik užbaigus vidaus BPM koordinavimo procedūras;

               (15)

               institucijos finansinių paslaugų teikėjams, kurių nustatytos makroprudencinės rizikos pozicija aktyvuojančioje šalyje nėra reikšminga, gali taikyti išimtį (de minimis principas). Tai yra nacionalinė teisė veikti savo nuožiūra, tačiau institucijos taip pat gali pasirinkti ja nesinaudoti, jei abipusiškumą laiko svarbesniu principu;

               (16)

               tam, kad būtų užtikrintas makroprudencinės politikos priemonių skaidrumas ir atskaitingumas bei jų veiksmingas įgyvendinimas, atitinkamos institucijos turėtų sukurti komunikavimo dėl abipusiškumo prašymų ir visų abipusiškumo priemonių strategiją, kuri būtų bendrosios komunikavimo dėl makroprudencinės politikos priemonių strategijos dalis. Abipusiškumo prašymų atveju ypatingai svarbu, kad visos susijusios institucijos laiku gautų visą svarbią ir reikalingą jų atitinkamam sprendimų priėmimo procesui informaciją. Be to, lygiai taip pat svarbu, kad dalyviai (įskaitant makroprudencinės politikos priemonių tiesioginius adresatus, tačiau jai neapsiribojant) yra visapusiškai ir laiku informuoti apie visas su jais susijusias makroprudencinės politikos priemones;

               (17)

               šia rekomendacija ir Sprendimu ESRV/2015/4 (11) rekomenduojamas procesas sukurtas taip, kad būtų kuo efektyvesnis ir veiksmingesnis siekiant savanoriško abipusiškumo. Būsimo Sąjungos makroprudencinės politikos sistemos peržiūrėjimo kontekste ir atsižvelgdama į galimus esamų priemonių rinkinio pakeitimus, Europos Komisija visgi turėtų apsvarstyti, ar šioje rekomendacijoje nustatytas savanoriškas abipusiškumo susitarimas būtų geriausiai įtvirtintas Sąjungos teisėje ir kokia forma tai turėtų būti padaryta, kad būtų skatinamas nacionalinės makroprudencinės politikos veiksmingumas. Idealiu atveju Europos Komisijos pasiūlymas turėtų būti pagrįstas savanoriško abipusiškumo susitarimu, kuris apibūdintas šioje rekomendacijoje ir ESRV vadove dėl makroprudencinės politikos bankų sektoriuje įgyvendinimo (toliau – ESRV vadovas) (12);

               (18)

               ESRV rekomendacijos skelbiamos Bendrajai valdybai pranešus Tarybai apie savo ketinimą tai padaryti ir suteikus Tarybai galimybę atsakyti,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   1 SKIRSNIS

      REKOMENDACIJOS

      A rekomendacija. Atitinkamų institucijų atliekamas savo pačių makroprudencinės politikos priemonių tarptautinio poveikio vertinimas

               1.

               Atitinkamoms aktyvuojančioms institucijoms rekomenduojama įvertinti savo pačių makroprudencinės politikos priemonių įgyvendinimo tarptautinį poveikį prieš jas priimant. Turėtų būti bent jau įvertinti išplitimo dėl rizikos korekcijos ir reglamentavimo arbitražo kanalai, naudojant ESRV vadovo 11 dalyje išdėstytą metodiką.

               2.

               Atitinkamoms aktyvuojančioms institucijoms rekomenduojama įvertinti galimą:

                           a)

                           makroprudencinės politikos priemonių įgyvendinimo tarptautinį poveikį jų jurisdikcijoje (reglamentavimo veiksmingumo „nutekėjimas“ ir reglamentavimo arbitražas) ir

                           b)

                           bet kokių pasiūlytų makroprudencinės politikos priemonių tarptautinį poveikį kitoms valstybėms narėms ir bendrajai rinkai.

               3.

               Atitinkamoms aktyvuojančioms institucijoms rekomenduojama stebėti bent kartą per metus makroprudencinės politikos priemonių, kurias jos nustatė, tarptautinio poveikio apraiškas ir raidą.

      B rekomendacija. Pranešimas ir abipusiškumo prašymas dėl atitinkamų institucijų savo pačių makroprudencinės politikos priemonių

               1.

               Atitinkamoms aktyvuojančioms institucijoms rekomenduojama pranešti ESRV apie makroprudencinės politikos priemones kuo skubiau kai tik jos priimamos ir ne vėliau nei per dvi savaites po jų priėmimo. Pranešimas turėtų apimti tarptautinio poveikio vertinimą ir poreikį dėl kitų atitinkamų institucijų abipusiškumo. Pageidautina, kad atitinkamos aktyvuojančios institucijos pateiktų informaciją anglų kalba naudodamos ESRV svetainėje paskelbtas pavyzdines formas.

               2.

               Jei manoma, kad kitų valstybių narių abipusiškumas yra reikalingas užtikrinti, kad atitinkamos priemonės veiktų veiksmingai, atitinkamoms aktyvuojančioms institucijoms rekomenduojama pateikti abipusiškumo prašymą ESRV kartu su pranešimu apie priemonę.

               3.

               Jei makroprudencinės politikos priemonės buvo aktyvuotos prieš priimant šią rekomendaciją arba pradžioje, kai buvo nustatytos priemonės, nebuvo manoma, kad reikia abipusiškumo, bet atitinkama aktyvuojanti institucija po to nusprendė, kad toks abipusiškumas pasidarė reikalingas, atitinkamoms aktyvuojančioms institucijoms rekomenduojama ESRV pateikti abipusiškumo prašymą.

      C rekomendacija. Kitų atitinkamų institucijų makroprudencinės politikos priemonėms taikomas abipusiškumas

               1.

               Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama abipusiškai taikyti kitų atitinkamų institucijų priimtas makroprudencinės politikos priemones, kurias ESRV rekomendavo abipusiškai taikyti.

               2.

               Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama abipusiškai taikyti šioje rekomendacijoje nurodytas makroprudencinės politikos priemones, įgyvendinant tokią pačią makroprudencinės politikos priemonę, kokią įgyvendino aktyvuojanti institucija. Jei pagal nacionalinius teisės aktus negalima įgyvendinti tokios pačios makroprudencinės politikos priemonės, atitinkamoms institucijoms rekomenduojama pasikonsultavus su ESRV laikytis abipusiškumo priimant makroprudencinės politikos priemonę, kurią galima įgyvendinti jos jurisdikcijoje, ir kurios poveikis panašiausias į aktyvuotos makroprudencinės politikos priemonės.

               3.

               Jei nėra rekomenduojamo konkretaus termino dėl makroprudencinės politikos priemonės abipusiško taikymo, atitinkamoms institucijoms rekomenduojama priimti abipusiškas makroprudencinės politikos priemones ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo paskutinio šios rekomendacijos dalinio pakeitimo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Priimtų ir tų priemonių, kurios abipusiškai taikomos, aktyvavimo data turėtų būti ta pati, kai tai įmanoma.

      D rekomendacija. Pranešimas apie kitų atitinkamų institucijų makroprudencinės politikos priemonių abipusiškumą

   Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama pranešti ESRV apie jų abipusiškai taikomas kitų atitinkamų institucijų makroprudencinės politikos priemones. Pranešimai turėtų būti išsiųsti ne vėliau kaip per vieną mėnesį nuo abipusiškos priemonės priėmimo. Pageidautina, kad pranešančios institucijos pateiktų informaciją anglų kalba naudodamos ESRV svetainėje paskelbtas pavyzdines formas.
   2 SKIRSNIS

      ĮGYVENDINIMAS

   1.   Aiškinimas

   Šioje rekomendacijoje taikomos tokios sąvokų apibrėžtys:

               a)

               aktyvavimas – makroprudencinės politikos priemonės taikymas nacionaliniu lygiu;

               b)

               priėmimas – atitinkamos institucijos priimtas sprendimas dėl makroprudencinės politikos priemonės nustatymo, abipusiško taikymo arba dalinio pakeitimo;

               c)

               finansinė paslauga – bet kuri bankininkystės, kredito, draudimo, asmeninės pensijos, investavimo arba mokėjimų pobūdžio paslauga;

               d)

               makroprudencinės politikos priemonė – bet kuri priemonė, kuri užkerta kelią ir sumažina sisteminę riziką kaip apibūdinta Reglamento (ES) Nr. 1092/2010 2 straipsnio c punkte, ir kurią pagal Sąjungos arba nacionalinę teisę priima arba aktyvuoja atitinkama institucija;

               e)

               pranešimas – rašytinis pranešimas anglų kalba ESRV nuo atitinkamų institucijų, taip pat ECB pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 9 straipsnį, dėl makroprudencinės politikos priemonės pagal Direktyvos 2013/36/ES 133 straipsnį ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnį, tačiau jais neapsiribojant, ir kuris taip pat gali būti valstybės narės abipusiškumo prašymas pagal Direktyvos 2013/36/ES 134 straipsnio 4 dalį ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 8 dalį, tačiau jomis neapsiribojant;

               f)

               abipusiškumas – susitarimas, pagal kurį atitinkama institucija vienoje jurisdikcijoje taiko tokią pačią arba panašią makroprudencinės politikos priemonę, kurią nustatė kitos jurisdikcijos atitinkama aktyvuojanti institucija toje jurisdikcijoje tokią pačią riziką patiriančioms bet kurioms finansų įstaigoms;

               g)

               atitinkama aktyvuojanti institucija – atitinkama institucija, kuri atsako už makroprudencinės politikos priemonės taikymą nacionaliniu lygiu;

               h)

               atitinkama institucija – institucija, kuriai pavesta priimti ir (arba) aktyvuoti makroprudencinės politikos priemones, įskaitant (tačiau neapsiribojant):

                           i)

                           paskirtąją instituciją pagal Direktyvos 2013/36/ES 4 dalį ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnį, kompetentingą instituciją, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 40 punkte, ECB pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 9 straipsnio 1 dalį arba

                           ii)

                           makroprudencinės priežiūros įstaigą, turinčią tikslus, susitarimus, įgaliojimus, atskaitomybės reikalavimus ir kitas Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacijoje ESRV/2011/3 (13) nustatytas savybes.

         2.   Išimtys

               1.

               Atitinkamos institucijos savo jurisdikcijoje gali finansinių paslaugų teikėjams netaikyti tam tikros abipusiškos makroprudencinės politikos priemonės, jei šie finansinių paslaugų teikėjai turi nereikšmingas nustatytos makroprudencinės rizikos pozicijas jurisdikcijoje, kurioje atitinkama aktyvuojanti institucija taiko susijusią makroprudencinės politikos priemonę (de minimis principas). Panašiai kaip ir pagal Direktyvos 2013/36/ES 130 straipsnį nustatytą praktiką dėl AKR, institucijos gali pasirinkti finansinių paslaugų teikėjams, kurių pozicijos yra mažesnės negu nustatyta riba, abipusiškai netaikyti šios makroprudencinės politikos priemonės. Pageidautina, kad atitinkamos institucijos apie tokias išimtis praneštų ESRV naudodamos ESRV svetainėje paskelbtą pranešimo apie abipusiškai taikomas priemones pavyzdinę formą. Taikydamos de minimis principą, institucijos turi glaudžiai stebėti, ar nepasireiškia reglamentavimo veiksmingumo „nutekėjimas“ ir reglamentavimo arbitražas ir prireikus ištaiso šias reglamentavimo spragas.

               2.

               Jei atitinkamos institucijos jau pritaikė abipusiškumą ir pranešė apie priemonę prieš šia rekomendacija priemonę rekomendavus abipusiškai taikyti, abipusiškai taikomos priemonės nereikia iš dalies keisti, net jei ji skiriasi nuo tos, kurią įgyvendino aktyvuojanti institucija.

         3.   Terminai ir atskaitomybė

               1.

               Atitinkamų institucijų prašoma ESRV ir Tarybai teikti ataskaitas dėl veiksmų, kurių jos imasi atsižvelgdamos į šią rekomendaciją, arba tinkamai pagrįsti bet kokį neveikimą. Ataskaitos siunčiamos kas dvejus metus, pirmą kartą – iki 2017 m. birželio 30 d. Ataskaitose pateikiama bent jau:

                           a)

                           informacija apie veiksmų, kurių imtasi, esmę ir terminus;

                           b)

                           veiksmų, kurių imtasi, poveikio šios rekomendacijos tikslų požiūriu vertinimas;

                           c)

                           išsamus bet kokių pagal de minimis principą suteiktų išimčių, taip pat neveikimo arba nukrypimo nuo šios rekomendacijos, įskaitant bet kokį vėlavimą, paaiškinimas.

               2.

               Pareigomis besidalijančios atitinkamos institucijos turėtų koordinuoti tarpusavio veiksmus taip, kad reikalinga informacija būtų pateikta laiku.

               3.

               Atitinkamos institucijos skatinamos kuo anksčiau pranešti ESRV apie bet kokias pasiūlytas makroprudencinės politikos priemones.

               4.

               Abipusiškai taikoma makroprudencinės politikos priemonė laikoma tapačia, jei ji pasižymi, kiek tai įmanoma:

                           a)

                           tokiu pačiu ekonominiu poveikiu;

                           b)

                           tokia pačia taikymo sritimi ir

                           c)

                           tokiomis pat pasekmėmis (sankcijomis), kai jos nesilaikoma.

         4.   Šios rekomendacijos daliniai pakeitimai

   Bendroji valdyba nuspręs, kada reikia iš dalies pakeisti šią rekomendaciją. Tokie daliniai pakeitimai visų pirma apima bet kokias papildomas arba pakeistas makroprudencinės politikos priemones, kurios turi būti abipusiškai taikomos, kaip nustatyta C rekomendacijoje ir susijusiuose prieduose, kuriuose pateikiama konkreti informacija apie priemonę. Bendroji valdyba taip pat gali pratęsti ankstesnėse dalyse nustatytus terminus dėl teisinės iniciatyvos, reikalingos, kad būtų laikomasi vienos arba daugiau rekomendacijų. Visų pirma, Bendroji valdyba gali nuspręsti iš dalies pakeisti šią rekomendaciją po to, kai Europos Komisija peržiūri privalomo pripažinimo pagal Sąjungos teisę sistemą, arba remdamasi patirtimi, įgyta taikant pagal šią rekomendaciją sudarytą savanoriško abipusiškumo susitarimą.
   5.   Stebėsena ir vertinimas

               1.

               ESRV sekretoriatas:

                           a)

                           padeda atitinkamoms institucijoms teikti suderintas ataskaitas, pateikdamas atitinkamas pavyzdines formas ir prireikus pateikdamas išsamesnę informaciją dėl atitikties procedūros ir jos terminų;

                           b)

                           patikrina atitinkamų institucijų atitiktį, taip pat padėdamas jų pačių prašymu, ir pateikia atitikties ataskaitas Bendrajai valdybai.

               2.

               Bendroji valdyba įvertina atitinkamų institucijų ataskaitose nurodytus veiksmus ir pateiktus paaiškinimus ir prireikus nusprendžia, ar laikomasi šios rekomendacijos reikalavimų ir ar atitinkamos institucijos tinkamai paaiškino savo neveikimą.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2015 m. gruodžio 15 d.

            ESRV Pirmininkas

         Mario DRAGHI

      (1)  OL L 331, 2010 12 15, p. 1.

      (2)  OL L 176, 2013 6 27, p. 1.

      (3)  OL L 176, 2013 6 27, p. 338.

      (4)  OL C 58, 2011 2 24, p. 4.

      (5)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 176, 2013 6 27, p. 1).

      (6)  2013 m. kovo 4 d. Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija dėl makroprudencinės politikos tarpinių tikslų ir priemonių (ESRV/2013/1) (OL C 170, 2013 6 15, p. 1).

      (7)  Nors ESRV rekomendacijos nėra teisiškai privalomos, jos yra susietos su „veikti arba paaiškinti“ mechanizmu.

      (8)  2014 m. birželio 18 d. Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija ESRV/2014/1 dėl anticiklinio rezervo normų nustatymo rekomendacijų (OL C 293, 2014 9 2, p. 1).

      (9)  2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (OL L 287, 2013 10 29, p. 63).

      (10)  2014 m. balandžio 16 d. Europos Centrinio Banko reglamentas (ES) Nr. 468/2014, kuriuo sukuriama Europos Centrinio Banko, nacionalinių kompetentingų institucijų ir nacionalinių paskirtųjų institucijų bendradarbiavimo Bendrame priežiūros mechanizme struktūra (BPM pagrindų reglamentas) (ECB/2014/17) (OL L 141, 2014 5 14, p. 1).

      (11)  Versija anglų kalba paskelbta ESRV svetainėje www.esrb.europa.eu.

      (12)  Paskelbta ESRV svetainėje www.esrb.europa.eu.

      (13)  2011 m. gruodžio 22 d. Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija dėl nacionalinių institucijų įgaliojimų makrolygio rizikos ribojimo srityje (ESRV/2011/3) (OL C 41, 2012 2 14, p. 1).


title: 2006 m. vasario 14 d.  Tarybos rekomendacija, dėl Europos centrinio banko Vykdomosios valdybos nario skyrimo

text:
               17.2.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 47/58

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2006 m. vasario 14 d.
   dėl Europos centrinio banko Vykdomosios valdybos nario skyrimo
   (2006/108/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   Atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 112 straipsnio 2 dalies b punktą ir 122 straipsnio 4 dalį, bei į Protokolo dėl Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statuto 11.2 ir 43.3 straipsnius,
   kadangi:
   2006 m. gegužės 31 d. baigiasi Otmar ISSING kadencijos laikas. Turi būti paskirtas Europos centrinio banko Vykdomosios valdybos narys,
   REKOMENDUOJA:
   Europos centrinio banko Vykdomosios valdybos nariu aštuonerių metų kadencijai nuo 2006 m. birželio 1 d. skirti Jürgen STARK.
   Pasikonsultavus su Europos Parlamentu ir Europos centrinio banko Valdančiąja taryba, ši rekomendacija pateikiama Europos bendrijos valstybių narių, kurių valiuta yra euras, valstybių arba vyriausybių vadovams, kad jie priimtų sprendimą.
   Ši rekomendacija skelbiama Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje, 2006 m. vasario 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         K.-H. GRASSER


title: 2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Slovėnijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Slovėnijos stabilumo programos

text:
               29.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 247/115

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2014 m. liepos 8 d.
   dėl 2014 m. Slovėnijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Slovėnijos stabilumo programos
   2014/C 247/22
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, daugiausia dėmesio skiriant toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymais, priėmė Rekomendaciją dėl bendrų valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – Sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3); šios gairės kartu sudaro „integruotas gaires“. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2012 m. birželio 29 d. valstybių narių valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;

               (4)

               2013 m. liepos 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl 2013 m. Slovėnijos nacionalinės reformų programos ir pateikė nuomonę dėl atnaujintos 2012–2017 m. Slovėnijos stabilumo programos. 2013 m. lapkričio 15 d., vadovaudamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 473/2013 (5), Komisija pateikė savo nuomonę dėl Slovėnijos 2014 m. biudžeto plano projekto;

               (5)

               2013 m. lapkričio 13 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2014 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2013 m. lapkričio 13 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nurodė, kad Slovėnija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios bus rengiama nuodugni apžvalga;

               (6)

               2013 m. gruodžio 20 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, mažinti nedarbą, šalinti socialinius krizės padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (7)

               pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį 2014 m. kovo 5 d. Komisija paskelbė Slovėnijai skirtos nuodugnios apžvalgos rezultatus. Remdamasi atlikta analize Komisija daro išvadą, kad Slovėnijoje tebėra makroekonominis disbalansas, kurį reikia stebėti ir dėl kurio reikia toliau vykdyti aktyvius politikos veiksmus. Nors 2013 m. Slovėnija naikino disbalansą vykdydama makroekonominį koregavimą ir politikos veiksmus, būtino koregavimo mastas yra toks, kad vis dar esama didelės rizikos. Konkrečiau, daug dėmesio reikia skirti rizikai, susijusiai su ekonomine struktūra, kuriai būdingas prastas įmonių valdymas, didelis valstybės kišimasis į ekonomiką, sąnaudų konkurencingumo praradimas, didžiulė įmonių skolos našta ir valdžios sektoriaus skolos didėjimas. Nors padaryta nemaža pažanga tvarkant bankų balansus, ir toliau reikia ryžtingų veiksmų, susijusių su visišku visapusiškos bankų sektoriaus strategijos įgyvendinimu, įskaitant restruktūrizavimą, privatizavimą ir griežtesnę priežiūrą;

               (8)

               2014 m. kovo 5 d. Komisija pateikė Slovėnijai atskirą rekomendaciją, kurioje valdžios institucijų paprašyta dėti daugiau pastangų siekiant užtikrinti, kad būtų visapusiškai laikomasi Tarybos rekomendacijų pagal perviršinio deficito procedūrą, o apie papildomas priemones pateikti ataskaitą atskiroje 2014 m. stabilumo programos dalyje;

               (9)

               2014 m. balandžio 15 d. Slovėnija pateikė 2014 m. nacionalinę reformų programą, o 2014 m. balandžio 24 d. – 2014 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (10)

               2014 m. stabilumo programoje išdėstytos biudžeto strategijos tikslas – iki 2015 m. panaikinti perviršinį deficitą, o iki 2017 m. pasiekti vidutinio laikotarpio tikslą. Stabilumo programoje patvirtintas ankstesnis subalansuoto biudžeto vidutinio laikotarpio tikslas, kuris atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Tačiau nesitikima, kad pavyks pasiekti (perskaičiuoto) struktūrinio balanso vidutinio laikotarpio tikslą iki 2017 m. Stabilumo programoje planuojama 2015 m. deficitą sumažinti iki mažiau negu 3 % BVP – tai atitinka perviršinio deficito procedūros rekomendacijoje nustatytą tikslą. Stabilumo programoje numatyta, kad po 2015 m. deficitas nuolatos mažės ir 2018 m. bus pasiektas 0,3 % BVP perteklius. Stabilumo programoje prognozuojama, kad valdžios sektoriaus skola bus didžiausia 2015 m. ir sieks 81,1 % BVP, o 2016 m. ji sumažės iki 76 %. Apskritai, stabilumo programoje išdėstyta biudžeto strategija atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos stabilumo programoje pateiktos biudžeto projekcijos ir kurį parengė nepriklausoma įstaiga (Makroekonominės analizės ir plėtros institutas), yra atsargus. Stabilumo programoje nustatytos kai kurios papildomos priemonės, kurios padeda mažinti atotrūkį nuo reikalingų fiskalinių pastangų. Remiantis šiais faktais manoma, kad stabilumo programa iš dalies atitinka atskirą Komisijos rekomendaciją. Vis dėlto išlieka rizika, kad padėtis pablogės, nes priemonės, kuriomis grindžiama stabilumo programa, nepakankamai išsamios, o daugelis jų dar nėra priimtos.
               Dėl visų galimų papildomų bankų rekapitalizavimo poreikių, nustatytų Slovėnijoje atlikus 2013 m. turto kokybės patikrinimą ir testavimą nepalankiausiomis sąlygomis, deficitas ir santykinis skolos dydis padidėtų, o bet kokios pajamos, gautos sėkmingai privatizavus valstybines įmones arba bankus, įtrauktos į programos projekcijas, sumažintų skolos naštą. Remiantis Komisijos prognoze, fiskalinės pastangos 2013–2014 m. laikotarpiu yra per mažos 1,4 % BVP vertinant pagal (pakoreguotą) struktūrinio balanso pokytį ir 0,5 % BVP vertinant pagal reikalingų priemonių sumą, kuri, kaip apskaičiuota pateikiant perviršinio deficito procedūros rekomendaciją, yra būtina. Stabilumo programoje prognozuojamas deficitas 2015 m. atitinka perviršinio deficito procedūros rekomendaciją, tačiau Komisijos tarnybos 2014 m. pavasario prognozėje apskaičiavo, kad deficitas bus 3,1 % BVP;

               (11)

               Be to, remiantis Komisijos prognoze, numatoma, kad fiskalinės pastangos, vertinamos pagal (pakoreguotą) struktūrinio balanso pokytį ir pagal pagrindinę įgyvendintinų diskrecinių priemonių sumą, 2015 m. bus mažesnės, negu rekomendavo Taryba. Remdamasi stabilumo programos vertinimu ir Komisijos prognoze, pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97 Taryba mano, kad nuo 2014 m. ir vėliau reikia dėti papildomų pastangų, įskaitant būtinas struktūrines pastangas, siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi perviršinio deficito procedūros rekomendacijos;

               (12)

               kalbant apie fiskalines taisykles, 2013 m. parlamentas patvirtino konstitucinį pagrindą, kad būtų nustatyta struktūrinio valdžios sektoriaus biudžeto balanso (pertekliaus) taisyklė. Tačiau būtini įgyvendinimo teisės aktai, t. y. Fiskalinių taisyklių įstatymas, kuris turėjo įsigalioti iki 2013 m. lapkričio mėn., dar nepriimtas. Visų pirma turi būti sukurta būtina teisinė bazė, kad būtų apibrėžtas veikiančios Fiskalinės tarybos vaidmuo, kompetencija ir nepriklausomumas. Laiku užbaigus visapusišką visų sveikatos – itin svarbios išlaidų srities – biudžeto naudotojų išlaidų apžvalgą, būtų galima nustatyti priemones, kuriomis būtų grindžiamas fiskalinis konsolidavimas, bei veiksmingumo ir ekonominio efektyvumo didinimo galimybės;

               (13)

               2013 m. Slovėnijai rekomenduota stiprinti ilgalaikį pensijų sistemos tvarumą ir gerinti ilgalaikės priežiūros sektoriaus efektyvumą, ekonominį efektyvumą ir kokybę. Slovėnijos pažanga taikant rekomendacijai įgyvendinti skirtas priemones yra nedidelė. 2012 m. pensijų reformos vertinimas baigtas 2014 m. balandžio mėn., pirmosios šio vertinimo išvados yra teigiamos. Tam tikros lėšos fiskalinėje srityje buvo sutaupytos, vis dėlto pensijų dydis išlieka nepakitęs. Vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu Slovėnijai kyla didelė rizika fiskalinio tvarumo srityje visų pirma dėl su senėjančia visuomene susijusių išlaidų, susidarančių dėl Slovėnijos demografinės padėties. Todėl, jei norima stabilizuoti bendras išlaidas vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu, vidutiniu laikotarpiu reikės reformuoti pensijų ir ilgalaikės priežiūros sistemas, tačiau užtikrinti pensijų pakankamumą ir galimybę naudotis ilgalaikės priežiūros paslaugomis. Valdžios institucijos planuoja parengti baltąją knygą dėl visapusiškos pensijų reformos. 2013 m. pabaigoje buvo priimtas ilgalaikės priežiūros reformos planas, o iki 2014 m. pabaigos numatoma priimti susijusius teisės aktus. Tačiau yra rizikos, kad bus vėluojama, nes atsilieka vykdomas sveikatos draudimo reorganizavimas;

               (14)

               padėtis darbo rinkoje pablogėjo. 2013 m. nedarbas pasiekė 10,3 %, jaunimo nedarbas išaugo iki 21,6 %, o nedirbančio, nesimokančio ir profesinių įgūdžių nelavinančio jaunimo dalis 2011–2013 m. padidėjo 2,1 procentinio punkto. 2013 m. patvirtintos darbo rinkos reformos vertinime nurodoma, kad mažėja nuolatinių ir terminuotų darbo sutarčių segmentacija, tačiau taip yra dėl to, kad vis dažniau naudojamos kitos nenuolatinių sutarčių formos, o pagyvenusių ir jaunų žmonių užimtumo paskatų poveikis kol kas neaiškus. Darbo rinkos segmentacijos problema sprendžiama, be kita ko, geriau reglamentuojant studentų darbą. Nors naujasis įstatymas kol kas nepatvirtintas, abejonių, ar juo bus tinkamai pašalinti ankstesnių taisyklių trūkumai, išlieka. Vyriausybė padarė ribotą pažangą įgyvendindama praėjusių metų rekomendaciją dėl minimalaus darbo užmokesčio, kuris toliau indeksuojamas tik pagal infliaciją, nors minimalaus darbo užmokesčio įstatyme leidžiama indeksuoti pagal kitas ekonomines sąlygas. Nedidelė pažanga padaryta rengiant efektyvias aktyviai darbo rinkai pritaikytas politikos priemones ir sprendžiant gebėjimų paklausos ir pasiūlos neatitikties problemą;

               (15)

               vyriausybė padarė didelę pažangą įgyvendindama rekomendacijas dėl bankų sektoriaus stabilumo – buvo atliktas patikimas turto kokybės patikrinimas ir testavimas nepalankiausiomis sąlygomis, skubaus rekapitalizavimo operacijos ir neveiksnių paskolų pervedimas Bankų turto valdymo bendrovei. Tačiau darbas toli gražu nėra baigtas: reikia ryžtingų veiksmų siekiant užbaigti ir įgyvendinti visapusišką bankų sektoriaus strategiją, kaip paskelbta 2013 m. gruodžio mėn., įskaitant restruktūrizavimą, privatizavimą ir griežtesnę priežiūrą. Bankų sistemos neveiksnių paskolų kiekis tebėra aukštas. Todėl svarbu, kad bankai įgytų gebėjimus spręsti neveiksnių paskolų problemą vidaus priemonėmis, be kita ko, stiprintų vidaus turto valdymo ir restruktūrizavimo skyrius, spartintų neveiksnių paskolų tvarkymą ir susigrąžintų kuo didesnę vertę bei išsaugotų perspektyvias įmones. Tolesnį neveiksnių paskolų pervedimą Bankų turto valdymo bendrovei reikia kruopščiai suplanuoti, kad būtų galima sudaryti palankesnes sąlygas greitam ir veiksmingam įmonių kreditų restruktūrizavimui, visų pirma sudėtingų tarpusavyje susijusių grupės paskolų atveju. Laukiama visapusiškos valdymo strategijos ir verslo plano, pagrindžiančių Bankų turto valdymo bendrovės išmokamojo grąžinimo tikslus. Remiantis turto kokybės patikrinimo ir testavimo nepalankiausiomis sąlygomis išvadomis, reikėtų imtis papildomų ryžtingų priemonių visų bankų, visų pirma valstybei tebepriklausančių bankų, valdymui ir priežiūrai gerinti; tomis priemonėmis turi būti stiprinamas rizikos valdymas, gerinamas kredito patvirtinimo procesas ir duomenų kokybė ir prieinamumas siekiant mažinti neveiksnių paskolų kiekį ir riboti būsimą riziką;

               (16)

               vyriausybė padarė ribotą pažangą įgyvendindama rekomendacijas dėl valstybės įmonių, kurios sukuria šeštadalį visos pridėtinės vertės ir yra susijusios sudėtingais šalies bankų, draudimo grupių ir nefinansinių korporacijų akcijų nuosavybės tarpusavio ryšiais, valdymo. Valstybės įtakos dydis kelia didelę tiesioginę ir netiesioginę riziką viešiesiems finansams dėl su garantijomis susijusių įsipareigojimų. Nuosekli valstybės įmonių valdymo strategija ir geresnis įmonių valdymas sukurtų palankesnę aplinką tiesioginėms užsienio investicijoms pritraukti. Nors 2013 m. gegužės mėn. buvo imtasi pradinių veiksmų sudaryti pirminį 15 įmonių, kurios būtų pagreitintai privatizuotos, sąrašą, iki šiol padaryta pažanga yra nevienoda, todėl esama didelės rizikos, kad terminų nebus laikomasi. Vėliau, negu numatyta, 2014 m. balandžio mėn. buvo pateiktas naujas teisės aktas, kuriuo įsteigiama Slovėnijos valstybės kontroliuojančioji bendrovė – valstybės nuosavybės valdymo konsolidavimo priemonė. Laukiama visapusiškos strategijos ir tikslios pagrindinio ir nepagrindinio turto, įskaitant privatizuoti skirtą turtą, klasifikacijos. Reikia nustatyti ir įgyvendinti atitinkamas priemones, kuriomis būtų užtikrintas restruktūrizavimo procesas ir tikslų pasiekimas, įskaitant, inter alia, kuo didesnės kreditorių turto vertės susigrąžinimą ir įmonių, kurias reikia kuo greičiau restruktūrizuoti, sąrašo sudarymą;

               (17)

               2013 m. buvo iš dalies pakeista nemokumo srities sistema, kad būtų galima laiku priimti sprendimus dėl neveiksmingų paskolų, tačiau nauja sistema iš esmės dar neišbandyta. Didelis įsiskolinimas ir finansiniai sunkumai ribojo įmonių sektoriaus gebėjimą investuoti į būsimus projektus. Skubiai reikalingas didelio masto finansinis ir veiklos įmonių sektoriaus restruktūrizavimas dar nepradėtas. Reikalingas konsoliduotas požiūris į įvairias bankų sistemos kredito rizikos pozicijas siekiant paspartinti neveiksnių paskolų tvarkymą ir palengvinti derybas dėl restruktūrizavimo, visų pirma sudėtingų, tarpusavyje susijusių grupių paskolų atveju. Iniciatyvos remti ir paspartinti šį procesą galėtų imtis centralizuota darbo grupė, kurią sudarytų patyrę visų suinteresuotųjų šalių atstovai. Tuo tarpu lemiamai svarbu greitai ir veiksmingai užbaigti kelias Bankų turto valdymo bendrovės tvarkomas skubias bylas;

               (18)

               nepaisant turimo potencialo, Slovėnija turi beveik mažiausiai ES tiesioginių užsienio investicijų (2012 m. 34,1 % BVP, palyginti su 47,1 % BVP ES vidurkiu). Dėl privatizavimo ir įmonių restruktūrizavimo atsiranda daug naujų galimybių privatiems investuotojams, tačiau matyti, kad nepakankamai išvystyta verslo aplinka ir kultūra trukdo Slovėnijai pasinaudoti visomis galimybėmis. 2012 m. buvo pradėtas reglamentuojamųjų profesijų reglamentavimo panaikinimo procesas, iki šiol reglamentuojamųjų profesijų skaičius sumažėjo nuo 323 iki 262. Toliau mažinant reglamentuojamųjų profesijų reglamentavimą būtų galima padidinti šalies ir užsienio paslaugų teikėjų skaičių, taigi padidinti konkurencingumą. Yra galimybių didinti priemonių, skirtų verslo aplinkai ir verslumui gerinti, nuoseklumą. Šiomis aplinkybėmis būsima pažangiosios specializacijos strategija pagal 2014–2020 m. Europos struktūrinius ir investicijų fondus suteiks galimybių sutelkti dėmesį į pagrindines priemones, pavyzdžiui, skirtas parduodamiems naujoviškiems produktams kurti;

               (19)

               Slovėnija pradeda rengti visapusiškos viešojo sektoriaus reformos pasiūlymus (jie turi būti priimti iki 2015 m. sausio mėn.). Šiais pasiūlymais Slovėnija turi atkurti viešojo administravimo kokybę ir patikimumą. Slovėnija padarė pažangą gerindama teismų sistemą ir sumažino nagrinėjamų bylų skaičių. Vykdant komercinės ir civilinės teisenos bylų valdymo reformą pagerintas teismų sistemos veikimas. Išlaikytos pastarosios teigiamos civilinių ir komercinių ginčų bylų nagrinėjimo tendencijos;

               (20)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko visapusišką Slovėnijos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Komisija įvertino ne tik jų tinkamumą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Slovėnijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes reikia stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą ES lygmens priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–5 rekomendacijose;

               (21)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą, o jos nuomonė (6) atspindima visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

               (22)

               atsižvelgdama į Komisijos visapusiškos apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–8 rekomendacijose;

               (23)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Remdamasi šios analizės rezultatais, Taryba paskelbė konkrečias rekomendacijas toms valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (7). Kaip šalis, kurios valiuta yra euro, Slovėnija taip pat turėtų užtikrinti, kad tos rekomendacijos būtų visiškai ir laiku įgyvendintos,

         REKOMENDUOJA Slovėnijai 2014–2015 m. laikotarpiu imtis šių veiksmų:

               1.

               2014 m. ir vėliau sustiprinti biudžeto strategiją pakankamai išsamiai nurodytomis struktūrinėmis priemonėmis, kad iki 2015 m. būtų užtikrintas tvarus perviršinio deficito panaikinimas vykdant struktūrinio koregavimo priemones, nurodytas Tarybos rekomendacijoje pagal perviršinio deficito procedūrą. Siekiant tvariai panaikinti fiskalinį disbalansą reikia patikimai įgyvendinti plataus užmojo struktūrines reformas, kuriomis didinamas koregavimo pajėgumas ir skatinamas augimas bei darbo vietų kūrimas. Panaikinus perviršinį deficitą, toliau vykdyti struktūrinį koregavimą, kurio dydis kiekvienais metais būtų bent 0,5 % BVP arba daugiau, jeigu ekonominės sąlygos yra palankios, arba užtikrinti, kad būtų laikomasi skolos taisyklės siekiant tvariai mažinti didelį valdžios sektoriaus skolos santykį. Didinti fiskalinės politikos patikimumą, iki galo priimti struktūrinio valdžios sektoriaus biudžeto balanso (pertekliaus) taisyklę, vidutinio laikotarpio biudžeto sistemą padaryti privalomą, visa apimančią ir skaidrią, sukurti būtiną Fiskalinės tarybos veikimo teisinę bazę apibrėžiant jos kompetenciją biudžeto sudarymo procese ir kuo greičiau nustatant aiškią procedūrinę tvarką, pagal kurią būtų stebimi biudžeto rezultatai. Iki 2014 m. pabaigos pradėti visapusišką valstybės ir vietos valdžios lygmenų, tiesioginių ir netiesioginių biudžeto naudotojų ir savivaldybėms priklausančių komunalinių paslaugų ir sveikatos priežiūros paslaugų teikėjų išlaidų peržiūrą siekiant sutaupyti biudžeto lėšų 2015 ir vėlesniais metais.

               2.

               Remiantis viešosiomis konsultacijomis, susitarti dėl priemonių, kuriomis būtų užtikrintas pensijų sistemos tvarumas ir pensijų pakankamumas po 2020 m., apimančių pagrindinių parametrų koregavimą, pavyzdžiui, numatytą pensinį amžių teisės aktais susiejant su tikėtinos gyvenimo trukmės pailgėjimu ir skatinant asmenines įmokas į antrąją pensijų sistemos pakopą. Suvaldyti su visuomenės senėjimu susijusias ilgalaikės priežiūros išlaidas skiriant išmokas tiems, kuriems jų labiausiai reikia, ir perorientuojant priežiūros paslaugas nuo institucinės priežiūros į priežiūrą namuose.

               3.

               Pasikonsultavus su socialiniais partneriais, pagal nacionalinę praktiką iki 2014 m. pabaigos parengti visapusišką socialinį susitarimą, kuriuo būtų užtikrinta, kad darbo užmokesčio, įskaitant minimalų darbo užmokestį, raida būtų palanki konkurencingumui, vidaus paklausai ir darbo vietų kūrimui. Iš naujo apibrėžti minimalaus darbo užmokesčio sudėtį ir peržiūrėti jo indeksavimo sistemą. Imtis priemonių dar labiau mažinti segmentaciją, visų pirma sprendžiant jaunų ir pagyvenusių žmonių samdos paskatų veiksmingumo ir civilinės teisės sutarčių naudojimo klausimus. Priimti studentų darbo įstatymą. Teikti pirmenybę neregistruotų jaunų žmonių įtraukčiai, užtikrinant pakankamus valstybinių užimtumo tarnybų pajėgumus. Padidinti žemiausios kvalifikacijos ir pagyvenusių darbuotojų užimtumą, pritaikyti darbo aplinką prie ilgesnio darbingo amžiaus ir sutelkti išteklius į aktyviai darbo rinkai pritaikytas politikos priemones, kartu gerinant jų veiksmingumą. Spręsti gebėjimų paklausos ir pasiūlos neatitikties problemą didinant profesinio rengimo ir mokymo programų patrauklumą ir toliau plėtojant bendradarbiavimą su atitinkamomis suinteresuotosiomis šalimis vertinant darbo rinkos poreikius.

               4.

               Kaip planuota, 2014 m. užbaigti NKBM privatizavimą, pasirengti privatizuoti „Abanka“ 2015 m., tęsti greitą valstybės pagalbą gaunančių bankų restruktūrizavimo planų įgyvendinimą ir būtiną bankų sektoriaus konsolidavimą. Remiantis turto kokybės patikrinimo ir testavimo nepalankiausiomis sąlygomis patirtimi, 2014 m. rugpjūčio mėn. užbaigti visapusišką bankų veiksmų planą, įskaitant konkrečias priemones valdymui, priežiūrai, rizikos valdymui, kredito patvirtinimo procesui, duomenų kokybei ir prieinamumui gerinti. Sustiprinti bankų pajėgumus tvarkyti neveiksnias paskolas gerinant vidaus turto valdymo ir restruktūrizavimo skyrių darbą. Iki 2014 m. rugsėjo mėn. paskelbti visapusišką valdymo strategiją ir verslo planą, kuriuose būtų patikslinti Bankų turto valdymo bendrovės įgaliojimai, išsamiai nustatytas jos vaidmuo restruktūrizuojant turtą, išmokamojo grąžinimo tikslai, biudžetas, turto valdymo planai ir numatytas pelnas, kartu užtikrinant pakankamus išteklius.

               5.

               Pagal numatytą grafiką toliau tęsti 2013 m. paskelbtą įmonių privatizavimą. Patvirtinti Slovėnijos valstybės kontroliuojančiosios bendrovės strategiją aiškiai suklasifikuojant turtą pagal terminus ir apibrėžtis, nustatytus 2014 m. Slovėnijos valstybės kontroliuojančiosios bendrovės įstatyme. Iki 2014 m. lapkričio mėn. įsipareigoti laikytis trumpalaikio (vienų – dvejų metų perspektyvos) tikslingai parinktų turto objektų perdavimo tvarkaraščio, kuriame būtų aiškiai nurodytos laiko ribos. Pradėti jį visapusiškai naudoti kaip priemonę valstybei tebepriklausančiam turtui valdyti ir pagal valdymo aktus numatytam turtui perduoti per įstatyme numatytą laikotarpį. Iki 2014 m. rugsėjo mėn. patvirtinti ir įgyvendinti valstybinių įmonių valdymo kodeksą siekiant užtikrinti profesionalų, skaidrų ir nepriklausomą valdymą.

               6.

               Iki 2014 m. pabaigos užbaigti įmonių restruktūrizavimo pagrindinį planą, kuriame būtų nustatyti aiškūs prioritetai ir veiksmingas įgyvendinimo procesas. Įsteigti centrinę įmonių restruktūrizavimo darbo grupę, kuri stebėtų ir koordinuotų visą restruktūrizavimo procesą, užtikrintų ekspertines žinias, teiktų gaires ir patarimus ir sudarytų palankesnes sąlygas visų susijusių suinteresuotųjų šalių derybų procesui. Sudaryti labiausiai neatidėliotinų restruktūrizavimo atvejų sąrašą, kartu užtikrinant kuo didesnę kreditorių susigrąžinamą vertę. Skatinti visas su restruktūrizavimo procesu susijusias šalis naudotis turimais teisiniais mechanizmais ir geriausia tarptautine patirtimi. Iki 2014 m. rugsėjo mėn. įvertinti naujausius nemokumo teisės aktų pokyčius ir būti pasirengus imtis būtinų papildomų priemonių. Toliau trumpinti pirmosios instancijos teisminių procedūrų nagrinėjant civilines ir komercines ginčų bylas trukmę, įskaitant pagal nemokumo teisės aktus nagrinėjamas bylas, ir mažinti nagrinėjamų bylų, visų pirma vykdymo užtikrinimo ir nemokumo bylų, skaičių.

               7.

               Sumažinti verslo kliūčių skaičių pagrindinėse Slovėnijos ekonominės plėtros srityse, kad šalis taptų patrauklesne tiesioginėms užsienio investicijoms: visų pirma pagreitinti reglamentuojamųjų profesijų liberalizavimą, mažinti administracinę naštą, įskaitant leidimų išdavimo sistemų paprastinimą. Užtikrinti pakankamą Konkurencijos apsaugos agentūros biudžeto savarankiškumą ir padidinti šios agentūros institucinį nepriklausomumą. Racionalizuoti prioritetus ir užtikrinti 2011 m. mokslinių tyrimų ir inovacijų ir 2013 m. pramonės politikos strategijų suderinamumą su būsimomis pažangios specializacijos ir transporto strategijomis, užtikrinti greitą jų įgyvendinimą ir veiksmingumo vertinimą.

               8.

               Imtis veiksmingų kovos su korupcija priemonių didinant skaidrumą ir atskaitomybę, pradedant vykdyti veiklos rezultatų išorės vertinimą ir kokybės kontrolės procedūras.

      Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 8 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. C. PADOAN

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos 2014 m. pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (4)  OL C 217, 2013 7 30, p. 75.

      (5)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 473/2013 dėl euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų stebėsenos bei vertinimo ir perviršinio deficito padėties ištaisymo užtikrinimo bendrųjų nuostatų (OL L 140, 2013 5 27, p. 11).

      (6)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.

      (7)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 141.