title: Tarybos rekomendacija 2020 m. birželio 15 d. kuria įvertinama dalyvaujančių valstybių narių padaryta pažanga įgyvendinant įsipareigojimus, prisiimtus vykdant nuolatinį struktūrizuotą bendradarbiavimą (PESCO) 2020/C 204/01

text:
               18.6.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 204/1

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2020 m. birželio 15 d.
      kuria įvertinama dalyvaujančių valstybių narių padaryta pažanga įgyvendinant įsipareigojimus, prisiimtus vykdant nuolatinį struktūrizuotą bendradarbiavimą (PESCO)
      (2020/C 204/01)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 46 straipsnio 6 dalį,
      atsižvelgdama į prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėtą protokolą Nr. 10 dėl nuolatinio struktūrizuoto bendradarbiavimo, nustatyto Europos Sąjungos sutarties 42 straipsnyje,
      atsižvelgdama į 2017 m. gruodžio 11 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2017/2315, kuriuo nustatomas nuolatinis struktūrizuotas bendradarbiavimas (PESCO) ir nustatomas dalyvaujančių valstybių narių sąrašas, (1)

      atsižvelgdama į Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymą,
      kadangi:

                  (1)

                  Sprendimo (BUSP) 2017/2315 4 straipsnio 2 dalies d punkte numatyta, kad Taryba priima sprendimus ir rekomendacijas, kuriuose pagal to sprendimo 6 straipsnyje apibūdintą mechanizmą būtų įvertinti dalyvaujančių valstybių narių įnašai, skirti sutartiems įsipareigojimams vykdyti;

                  (2)

                  Sprendimo (BUSP) 2017/2315 6 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad, remdamasi Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai (toliau – vyriausiasis įgaliotinis) pateikta metine ataskaita dėl PESCO, Taryba kartą per metus tikrina, ar dalyvaujančios valstybės narės toliau laikosi to sprendimo 3 straipsnyje nurodytų didesnių saistančių įsipareigojimų;

                  (3)

                  2018 m. kovo 6 d. Tarybos rekomendacijos dėl PESCO įgyvendinimo veiksmų gairių (2) 15 punkte numatyta, kad nuo 2020 m. vyriausiasis įgaliotinis metinę ataskaitą turėtų pateikti kiekvienų metų kovo arba balandžio mėn., atsižvelgdamas į tų pačių metų sausio mėn. dalyvaujančių valstybių narių pateiktus patikslintus ir atnaujintus nacionalinius įgyvendinimo planus (toliau – NĮP). Tos rekomendacijos 16 punkte numatyta, kad Europos Sąjungos karinis komitetas Politiniam ir saugumo komitetui turėtų teikti karinius patarimus ir rekomendacijas, kad jis galėtų parengti Tarybos ne vėliau kaip kiekvienų metų gegužės mėn. atliekamą peržiūrą, ar dalyvaujančios valstybės narės toliau įgyvendina didesnius saistančius įsipareigojimus;

                  (4)

                  2018 m. spalio 15 d. Tarybos rekomendacijos dėl didesnių saistančių įsipareigojimų, prisiimtų vykdant nuolatinį struktūrizuotą bendradarbiavimą (PESCO), vykdymo eiliškumo ir konkretesnių tikslų nustatymo (3) 26 punkte numatyta, kad vyriausiasis įgaliotinis turėtų atsižvelgti į tą rekomendaciją rengdamas metinę ataskaitą dėl PESCO, kuria bus remiamasi vertinant, kaip kiekviena dalyvaujanti valstybė narė vykdo didesnius saistančius įsipareigojimus;

                  (5)

                  Sprendimo (BUSP) 2017/2315 4 straipsnio 2 dalies c punkte numatyta, kad Taryba priima sprendimus ir rekomendacijas, kad siekiant atspindėti kintančią Sąjungos saugumo aplinką, prireikus būtų atnaujinti ir sugriežtinti to sprendimo priede išdėstyti didesni įsipareigojimai, atsižvelgiant į įgyvendinant PESCO pasiektus pasiekimus. Tokie sprendimai visų pirma priimami pasibaigus Sprendimo (BUSP) 2017/2315 4 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytiems etapams remiantis strateginės peržiūros procesu, kurio metu vertinamas PESCO įsipareigojimų vykdymas;

                  (6)

                  2019 m. gegužės 14 d. Tarybos rekomendacijos, kuria įvertinama dalyvaujančių valstybių narių padaryta pažanga įgyvendinant įsipareigojimus, prisiimtus vykdant nuolatinį struktūrizuotą bendradarbiavimą (PESCO), (4) 14 punkte numatyta, kad be PESCO įgyvendinimo padėties apibūdinimo, įskaitant tai, kaip kiekviena dalyvaujanti valstybė narė vykdo savo įsipareigojimus pagal savo NĮP, vyriausiojo įgaliotinio taip pat prašoma 2020 m. metinėje ataskaitoje pateikti pirmuosius pasiūlymus atsižvelgiant į strateginės peržiūros procesą pirmojo PESCO etapo (2018–2020 m.) pabaigoje, įvertinus kitas reikšmingas ES iniciatyvas, kuriomis prisidedama prie Sąjungos tikslų masto saugumo ir gynybos srityje;

                  (7)

                  2020 m. balandžio 15 d. vyriausiasis įgaliotinis pateikė Tarybai savo metinę ataskaitą dėl PESCO įgyvendinimo padėties, įskaitant informaciją apie tai, kaip kiekviena dalyvaujanti valstybė narė laikosi savo įsipareigojimų pagal patikslintus ir atnaujintus NĮP;

                  (8)

                  todėl tuo pagrindu Taryba turėtų priimti rekomendaciją, kuria įvertinama dalyvaujančių valstybių narių padaryta pažanga įgyvendinant įsipareigojimus, prisiimtus pagal PESCO sistemą,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
      I.   Tikslas ir taikymo sritis

                  1.

                  Šios rekomendacijos tikslas – įvertinti dalyvaujančių valstybių narių įnašus siekiant įvykdyti didesnius saistančius įsipareigojimus, prisiimtus pagal PESCO sistemą, remiantis 2020 m. balandžio 15 d. vyriausiojo įgaliotinio pateikta metine ataskaita dėl PESCO įgyvendinimo padėties (toliau – Metinė ataskaita) ir dalyvaujančių valstybių narių NĮP.

                  2.

                  Atsižvelgiant į 2019 m. gegužės 14 d. Tarybos priimtą rekomendaciją, į Metinę ataskaitą taip pat įtrauktas specialus skyrius dėl PESCO strateginės peržiūros pirmojo PESCO etapo (2018–2020 m.) pabaigoje ir joje pateikta rekomendacijų ir pasiūlymų dėl šioje rekomendacijoje aptartų įsipareigojimų, projektų, procesų ir darbo metodų.

            II.   Pastebėjimai ir įvertinimas

                  3.

                  Metinė ataskaita suteikia tvirtą pagrindą įvertinti PESCO įgyvendinimo padėtį, įskaitant tai, kaip kiekviena dalyvaujanti valstybė narė vykdo savo įsipareigojimus pagal savo NĮP.

                  4.

                  Dalyvaujančios valstybės narės, stengdamosi patenkinti dabartinius ir būsimus Europos saugumo ir gynybos poreikius, visų pirma šiuo metu ir ateityje dėdamos pastangas vykdyti savo didesnius saistančius įsipareigojimus, padeda stiprinti Sąjungos pajėgumą atlikti saugumo užtikrintojos funkciją ir didinti jos strateginį savarankiškumą bei stiprina jos gebėjimą bendradarbiauti su partneriais ir apsaugoti savo piliečius.

                  5.

                  Apskritai Taryba pabrėžia, kad dalyvaujančios valstybės narės:

                              a)

                              patvirtino pozityvią kryptį vykdant įsipareigojimus, susijusius su gynybos biudžetais ir investicijų gynybos srityje išlaidomis. Tačiau bendra pažanga šiame etape tebėra kukli ir, nors dalyvaujančios valstybės narės susiduria su finansiniais iššūkiais dėl COVID-19 krizės, jos raginamos skirti būtinus išteklius, kad būtų toliau prisidedama prie šios pozityvios tendencijos palaikymo artimiausiais metais. Dalyvaujančios valstybės narės taip pat raginamos toliau prisidėti prie Europos bendradarbiavimu grindžiamo požiūrio (pavyzdžiui, įrangos viešųjų pirkimų ir gynybos mokslinių tyrimų ir technologijų srityje);

                              b)

                              primygtinai raginamos savo nacionaliniuose gynybos planavimo procesuose kaip į vieną iš orientavimo ir sprendimų priėmimo elementų labiau atsižvelgti į tokias ES gynybos planavimo priemones kaip Pajėgumų plėtojimo planas (toliau – PPP), kuris taip pat apima Pagrindinio tikslo proceso (toliau – PTP) rezultatus, strateginiai aplinkybių tyrimai (toliau – SAT), suderinta metinė peržiūra gynybos srityje (toliau – CARD), taip pat kitos iniciatyvos, pavyzdžiui, Europos gynybos pramonės plėtros programa ar kitos atitinkamos ES priemonės, ir geriau jomis pasinaudoti. Tuo požiūriu Taryba pabrėžia, kaip svarbu, kad ES institucijos, agentūros ir įstaigos bei valstybės narės užtikrintų dar didesnį šių priemonių ir iniciatyvų suderinamumą, kartu pripažindama, kad jos yra skirtingos ir jų teisiniai pagrindai skiriasi;

                              c)

                              raginamos toliau daryti pažangą vykdant įsipareigojimus, susijusius su jų gynybos mechanizmų suderinimu tarpusavyje, bei reguliariai peržiūrėti planus ir tikslus, kuriuos planuojama įgyvendinti, visų pirma siekiant imtis esminio vaidmens plėtojant pajėgumus Sąjungoje, be kita ko, CARD sistemoje, kartu pripažįstant, kad tam reikia nuolatinių ilgesnio laikotarpio pastangų. Taryba primena, kad savo 2019 m. gegužės 14 d. rekomendacijoje ji nurodė, kad CARD ir PPP bei atitinkamų NATO procesų, pavyzdžiui, NATO gynybos planavimo proceso, rezultatų suderinamumas buvo ir toliau bus užtikrinamas tais atvejais, kai reikalavimai sutampa, kartu pripažįstant skirtingą šių dviejų organizacijų pobūdį ir jų atitinkamą atsakomybę bei jų sudėties skirtumus. Taryba ragina valstybes nares tinkamu būdu toliau tarpusavyje diskutuoti dėl tokio tų procesų suderinamumo;

                              d)

                              siekiant pagerinti operacinius rezultatus, turėtų kuo skubiau sustiprinti savo pastangas vykdant įsipareigojimus, susijusius su galimybės naudoti pajėgas, jų dislokavimo galimybės ir jų sąveikumo gerinimu, be kita ko, iki galo užpildyti ES kovinių grupių sąrašą, greitojo reagavimo duomenų bazę bei bendros saugumo ir gynybos politikos (toliau – BSGP) misijų ir operacijų poreikių paraiškas. Visų pirma svarbu, kad padidėtų jų įnašo, skirto BSGP misijoms ir operacijoms remti, kokybė ir kiekybė, taip pat ir pačių sudėtingiausių misijų atveju. Kalbant apie dalyvaujančių valstybių narių prisiimtą didesnį saistantį įsipareigojimą laikytis plataus užmojo požiūrio į bendrą karinių BSGP operacijų ir misijų finansavimą, įgyvendinimas priklauso nuo mechanizmo ATHENA peržiūros ir nuo galimybės Tarybai nustatyti siūlomą Europos taikos priemonę, dėl kurių dabar valstybės narės diskutuoja;

                              e)

                              padarė nedidelę pažangą, palyginti su 2019 m. pateiktais atnaujintais NĮP, imantis priemonių, skirtų pagal PPP ir CARD nustatytiems pajėgumų trūkumams pašalinti, įskaitant didelio poveikio pajėgumų tikslų (toliau – DPPT) įgyvendinimo vertinimą, ir todėl turėtų apsvarstyti galimybę dėti daugiau pastangų, kad nacionalinio planavimo procese pirmenybė būtų teikiama intensyvesniam Europos bendradarbiavimu grindžiamo požiūrio taikymui. Dalyvaujančios valstybės narės taip pat turėtų nurodyti, kaip jų pajėgumų plėtojimo projektai stiprina Europos gynybos technologinę ir pramoninę bazę;

                              f)

                              dar turi dėti daugiau pastangų, kad būtų įvykdyti jų įsipareigojimai, susiję su dalyvavimu, kai tinkama, svarbiose bendrose arba Europos apginklavimo programose Europos gynybos agentūros struktūroje.

                  6.

                  Atsižvelgiant į Metinėje ataskaitoje nustatytus faktus ir pateiktas rekomendacijas dėl atskirų NĮP, kiekviena dalyvaujanti valstybė narė raginama atitinkamai toliau dėti pastangas ir peržiūrėti savo įnašą vykdant didesnius saistančius įsipareigojimus.

                  7.

                  Atsižvelgiant į tai, kad PESCO siekiama įgyvendinti Sąjungos tikslų mastą saugumo ir gynybos srityje, be kita ko, pačių sudėtingiausių misijų atveju, reikia dirbti toliau, kad būtų nustatytas nuoseklus viso spektro pajėgų rinkinys, vadovaujantis parametrais, nurodytais bendrame pranešime dėl PESCO.

                  8.

                  Kadangi valstybės narės turi tik vieną pajėgų rezervą, kurį gali naudoti įvairiose sistemose, valstybių narių pajėgumų plėtojimas ES sistemose taip pat padės stiprinti gynybos pajėgumus, kurie gali būti skiriami kitoms sistemoms, be kita ko, Jungtinėms Tautoms ir NATO.

            III.   Nacionaliniai įgyvendinimo planai

                  9.

                  Nors NĮP pateikiamos informacijos kokybė apskritai pagerėjo, dalyvaujančių valstybių narių prašoma toliau gerinti tos informacijos kokybę ir užtikrinti tinkamą jos išsamumą, ypač daug dėmesio skiriant specialių į ateitį orientuotų planų, kuriuose būtų numatyta, kaip jos numato prisidėti vykdant didesnius saistančius įsipareigojimus ir siekiant konkretesnių tikslų įgyvendinant PESCO, rengimui. Kadangi NĮP turėtų būti svarbus pagrindas siekiant vykdyti politinę priežiūrą, išlaikyti tempą ir užtikrinti dalyvaujančių valstybių narių veiksmų skaidrumą viena kitos atžvilgiu, Taryba akcentuoja poreikį sustiprinti jų politinį aspektą, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos politinio lygmens diskusijoms apie pažangą, padarytą įgyvendinant didesnius saistančius įsipareigojimus.

                  10.

                  Dalyvaujančios valstybės narės raginamos toliau dalyvauti dvišaliuose dialoguose su PESCO sekretoriatu dėl savo būsimų NĮP peržiūros ir atnaujinimo, taip pat kad būtų užtikrinamas skaidrumas viena kitos atžvilgiu ir toliau plėtojamas suderinamumas ir nuoseklumas PESCO kontekste prašant informacijos ir ją teikiant.

            IV.   PESCO projektai

                  11.

                  Laikoma, kad dauguma iš 47 projektų, plėtojamų pagal PESCO, prisidedama įgyvendinant ES pajėgumų plėtojimo prioritetus; 24 iš jų tiesiogiai įgyvendinami DPPT, o 12 – netiesiogiai. Trijų projektų atveju jau pasiektas pradinis operacinis pajėgumas (toliau – IOC); planuojama, kad 23 projektų atveju IOC bus pasiektas 2020–2023 m. laikotarpiu. Vis dėlto daugiau nei du trečdaliai projektų (30) lieka idėjų lygmenyje, įskaitant kai kuriuos dar 2018 m. kovo ir lapkričio mėnesiais parengtus projektus.

                  12.

                  Atsižvelgiant į 2020 m. vasario 28 d. Tarybai pateiktas PESCO projektų pažangos ataskaitas, dalyvaujančios valstybės narės raginamos sutelkti dėmesį į spartų ir veiksmingą savo projektų įgyvendinimą, kad būtų pasiekti numatyti rezultatai ir sukurti numatyti produktai, siekiant vykdyti didesnius saistančius įsipareigojimus. Dalyvaujančios valstybės narės taip pat raginamos suaktyvinti ir paspartinti procesus, kurių rezultatas būtų projektų įgyvendinimo tvarkos patvirtinimas, siekiant, kad rengiant naujus projektus greičiau atsirastų daugiau aiškumo ir tikrumo. Taryba taip pat primena, kad reikia sustiprinti PESCO projektų pažangos peržiūros procesą, taikant aiškius, tikslinius ir skaidrius kriterijus, nustatytus glaudžiai bendradarbiaujant su dalyvaujančiomis valstybėmis narėmis. Be to, Taryba akcentuoja, kad tuo atveju, kai projekto nariai nustato, kad esama sunkumų siekiant projektų rezultatų, tie projektai turėtų būti atnaujinami arba nutraukiami, kad būtų užtikrintas visų PESCO projektų aktualumas ir patikimumas.

                  13.

                  Taryba mano, kad siekiant turėti galimybę geriau įvertinti projektų pažangą ir nustatyti sinergijas, turėtų būti organizuojami specialūs praktiniai seminarai PESCO projektų valdymo klausimais ir projektų pažangai skirti renginiai, kuriais būtų sudarytos palankesnės sąlygos tolesnėms dalyvaujančių valstybių narių diskusijoms. Taryba taip pat pripažįsta geresnio bendro terminų ir terminų apibrėžčių, susijusių su projektų plėtojimu ir valdymu, supratimo poreikį. Be to, PESCO sekretoriatas turėtų ir toliau būti pasirengęs paprašius teikti ekspertines žinias ir sudaryti palankesnes sąlygas palaikyti ryšiams su kitais ES subjektais, kiek tai susiję su galimomis sinergijomis su kitomis ES priemonėmis ir iniciatyvomis, parengtomis kitose atitinkamose ES institucinėse struktūrose, kad būtų užtikrintas skaidrumas ir įtraukumas bei išvengta nereikalingo dubliavimosi.

                  14.

                  Taryba pabrėžia, kad, kai tikslinga ir gavus projekto narių sutikimą atsižvelgiant į PESCO sekretoriatui skirtą remiamąjį vaidmenį, turėtų būti apsvarstyta galimybė sutelkti, sujungti arba sugrupuoti projektus siekiant padidinti sinergijas, jų poveikį ir veiksmingumą, taupyti išteklius ir užkirsti kelią dubliavimuisi.

                  15.

                  Siekiant nustatyti būsimus PESCO projektų pasiūlymus, Taryba rekomenduoja kaip atskaitos tašką toliau naudoti sutartus ES pajėgumų plėtojimo prioritetus, kurie yra nustatyti PPP ir kurie apima DPPT, o SAT naudoti kaip įgyvendinimo gaires. Be to, siekiant padėti dalyvaujančioms valstybėms narėms kurti galimybes vykdyti bendradarbiavimo projektus, be kita ko, operacijų srityje, reikėtų vadovautis CARD suvestinėje analizėje ir CARD ataskaitoje nustatytais faktais. Taryba pabrėžia, kad tinkamiems PESCO projektams ateityje galėtų būti teikiamas finansavimas iš Europos gynybos fondo (toliau – EGF), jei jie atitinka reikalavimus.

                  16.

                  Dalyvaujančios valstybės narės yra skatinamos toliau teikti pasiūlymus dėl projektų, apimančių įvairiausias temas, tačiau Taryba taip pat prašo teikti pasiūlymus dėl projektų, kurie būtų labiau orientuoti į operacijas ir trumpalaikį poveikį, remiantis jau esamais pajėgumais. Tuo tikslu kartu su dalyvaujančiomis valstybėmis narėmis gali būti parengta tikslesnių arba papildomų kriterijų siekiant atrinkti brandesnius pasiūlymus dėl projektų, kuriais būtų tiesiogiai padedama mažinti trūkumus, nustatytus PPP, įskaitant DPPT.

                  17.

                  Vadovaudamasi 2019 m. birželio mėn. išvadomis dėl saugumo ir gynybos įgyvendinant Visuotinę ES strategiją, Taryba tikisi, kad kuo greičiau bus priimtas Tarybos sprendimas dėl bendrųjų sąlygų, kuriomis trečiosios valstybės išimties tvarka galėtų būti pakviestos dalyvauti atskiruose PESCO projektuose, laikantis Sprendimo (BUSP) 2017/2315 4 straipsnio 2 dalies g punkto ir 9 straipsnio, pranešime dėl PESCO pateiktų gairių, taip pat Tarybos sprendimo (BUSP) 2018/909 (5), kuriuo nustatomas bendras PESCO projektų valdymo taisyklių rinkinys.

            V.   PESCO strateginė peržiūra

                  18.

                  2019 m. gruodžio mėn. buvo pradėtas dalyvaujančių valstybių narių inicijuotas PESCO strateginės peržiūros procesas siekiant įvertinti, kaip vykdomi PESCO didesni saistantys įsipareigojimai, kaip išdėstyta Sprendime (BUSP) 2017/2315. V dalyje išdėstyti pasiūlymai ir rekomendacijos yra grindžiami įvairių diskusijų rezultatais ir dalyvaujančių valstybių narių pateikta informacija, įskaitant Metinėje ataskaitoje pateiktas rekomendacijas.
                  Įsipareigojimai

                  19.

                  Taryba pabrėžia, kad pasitvirtino, jog dabartinis didesnių saistančių įsipareigojimų rinkinys yra tvirtos gairės siekiant užtikrinti nuoseklų PESCO įgyvendinimą, todėl šiame etape jis neturėtų būti keičiamas. Tačiau Taryba taip pat pabrėžia, kad reikia dėti daugiau pastangų siekiant įvykdyti tuos didesnius saistančius įsipareigojimus.

                  20.

                  Be to, Taryba pabrėžia, kad šiais metais vykdant PESCO strateginės peržiūros procesą yra būtina, kad dalyvaujančios valstybės narės susitartų dėl kito PESCO etapo (2021–2025 m.) tikslų ir konkrečių siektinų rezultatų, be kita ko, apsvarstydamos galimybę įtraukti naujas bendradarbiavimo sritis atsižvelgiant į kintantį saugumo kontekstą, visų pirma, tačiau neapsiribojant klimato kaita, kova su hibridinėmis grėsmėmis, kibernetine sritimi, dirbtiniu intelektu, su kosmosu susijusiais aspektais, energetiniu saugumu ir jūrų saugumu, ir susitartų dėl apčiuopiamų rezultatų, kurie turi būti pasiekti tiek pajėgumų, tiek operacijų atžvilgiu. Dar reikėtų atsižvelgti į dėl reagavimo į kompleksines ekstremaliąsias situacijas, pvz., pandemijas, atsiradusius nustatytus vidutinio laikotarpio ir ilgalaikius padarinius ir iššūkius, kuriuos būtų galima spręsti PESCO kontekste. Tikslinant ir atnaujinant 2018 m. spalio 15 d. Tarybos rekomendaciją dėl konkretesnių tikslų reikėtų atsižvelgti į viską, kas išdėstyta pirmiau. Taryba pabrėžia, kad šiame procese reikia pasinaudoti PESCO strategine peržiūra siekiant nustatyti tuos projektus, kuriuos įgyvendinant bus pradėta gauti konkrečių rezultatų iki 2025 m.

                  21.

                  Taryba pabrėžia, kad reikėtų toliau nagrinėti galimybes pagerinti tolesnę veiklą, susijusią su visų didesnių saistančių įsipareigojimų įgyvendinimu, be kita ko, politiniu lygmeniu ir Politinio ir saugumo komiteto (PSK) veiklos srityje, visų pirma tais atvejais, kai vyriausiasis įgaliotinis įvertina pažangą kaip nepakankamą, o Taryba tai akcentuoja, ypač operacinių įsipareigojimų ir įsipareigojimų, susijusių su Europos bendradarbiavimu grindžiamu požiūriu, srityje. Taip pat skatinama toliau diskutuoti dėl pažangos rodiklių, kurie galėtų padėti dalyvaujančioms valstybėms narėms planuoti didesnių saistančių įsipareigojimų įvykdymą ir sudaryti palankesnes sąlygas pažangai įvertinti, kaip nustatyta 2018 m. spalio 15 d. Tarybos rekomendacijos 2 punkte.

                  22.

                  Taryba pabrėžia, kad gali būti svarstomos ir toliau nagrinėjamos galimybės numatyti novatoriškas paskatas siekiant paskatinti įgyvendinti PESCO operacinius įsipareigojimus, daugiausia dėmesio skiriant tam, kad būtų pagerinta galimybė naudoti BSGP misijoms ir operacijoms skirtas pajėgas, pagerintos jų dislokavimo galimybės ir pagerintas jų sąveikumas. Ji akcentuoja, kad tai darant taip pat reikėtų atsižvelgti į vykstantį darbą ir informuoti būsimas pastangas apie bendrą karinių BSGP misijų ir operacijų finansavimą.

                  23.

                  Taryba pabrėžia, kad diskusijų dėl strateginės krypties rezultatai ir ES lygmens grėsmių analizė, kurie turi būti pateikti iki 2020 m. pabaigos, turėtų padėti nustatyti aiškesnę tokių ES iniciatyvų kaip PESCO kryptį. Šis būtinas procesas galėtų padėti toliau plėtoti mūsų bendromis vertybėmis ir tikslais grindžiamą bendrą Europos saugumo ir gynybos kultūrą, kuria būtų atsižvelgiama į specifinį valstybių narių saugumo ir gynybos politikos pobūdį.

                  24.

                  Taryba pripažįsta, kad reikia toliau dėti pastangas, be kita ko, vykdant PESCO strateginę peržiūrą, siekiant užtikrinti skirtingų ES gynybos iniciatyvų (CARD, PESCO ir būsimo EGF) suderinamumą ir koordinavimą, valstybėms narėms vykdant atidesnę politinę stebėseną ir vadovavimą, be kita ko, ministerijų lygmeniu, kartu pripažįstant, kad tos iniciatyvos yra skirtingos ir jų teisiniai pagrindai skiriasi.
                  Projektai

                  25.

                  Taryba akcentuoja, kad PESCO projektų ciklas turėtų būti suderintas su CARD ciklu, kad būtų galima vadovautis CARD ciklo metu nustatytais faktais ir parengtomis rekomendacijomis kuriant galimybes vykdyti bendradarbiavimo projektus ir suteikti dalyvaujančioms valstybėms narėms patobulintą sistemą, kad jos galėtų pateikti platesnio užmojo pasiūlymus dėl projektų, be kita ko, operacijų srityje. Be to, BSGP misijoms ir operacijoms itin svarbūs PTP rezultatai, į kuriuos reikėtų atsižvelgti siūlant naujus PESCO projektus siekiant stiprinti operacinių įsipareigojimų įgyvendinimą. Tais aspektais turėtų būti vadovaujamasi apibrėžiant projekto pateikimo ciklą, kartu atsižvelgiant į administracinės naštos ir PESCO projektų rezultatų bei kokybės pusiausvyrą.
                  Procesai

                  26.

                  Kalbant apie NĮP ciklą, Taryba prašo PESCO sekretoriato pateikti išsamių variantų dėl to, kaip pagerinti PESCO NĮP ir CARD ciklų bei PTP suderinamumą. Tuo pačiu turėtų būti siekiama mažinti administracinę naštą ir gerinti NĮP kokybę, taip pat užtikrinant tinkamo lygio išsamumą. Taryba akcentuoja, kad tuo pačiu metu reikia užtikrinti būtiną politinį tempą, ir pabrėžia Tarybos vaidmenį kasmet užtikrinant PESCO skirtas strategines kryptis ir gaires. Taryba taip pat turėtų apsvarstyti galimybę priderinti dalyvaujančioms valstybėms narėms taikomus terminus pateikti PESCO dokumentams, be kita ko, kiek tai susiję su NĮP ir pasiūlymų dėl projektų pateikimu.

            VI.   Tolesni veiksmai

                  27.

                  Taryba prašo:

                              —

                              PESCO sekretoriato 2020 m. parengti ir suorganizuoti tikslinius praktinius seminarus su dalyvaujančiomis valstybėmis narėmis siekiant toliau gerinti susijusius PESCO procesus (inter alia, būsimus PESCO NĮP projektų ciklus ir procesus bei NĮP ir CARD, taip pat PTP suderinamumą) ir nustatyti pagrindinius 2021–2025 m. PESCO politikos siekius ir tikslus rengiantis pritaikyti įsipareigojimų vykdymo eiliškumą/konkretesnius tikslus;

                              —

                              PESCO sekretoriato pateikti variantų, kaip pagerinti tolesnę veiklą, susijusią su kai kurių įsipareigojimų įgyvendinimu, kuriuos dalyvaujančios valstybės narės nepakankamai įgyvendino, ir išnagrinėti galimybę numatyti minėtų įsipareigojimų įgyvendinimo paskatas;

                              —

                              PESCO sekretoriato iki 2020 m. pabaigos pateikti dokumentą patvirtinimui, siekiant parengti galutinę PESCO strateginės peržiūros redakciją, ir

                              —

                              dalyvaujančių valstybių narių peržiūrėti savo NĮP, kad jie būtų atitinkamai atnaujinti.

         Priimta Briuselyje 2020 m. birželio 15 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkė

            A. METELKO-ZGOMBIĆ

         (1)  OL L 331, 2017 12 14, p. 57.

         (2)  OL C 88, 2018 3 8, p. 1.

         (3)  OL C 374, 2018 10 16, p. 1.

         (4)  OL C 166, 2019 5 15, p. 1.

         (5)  2018 m. birželio 25 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2018/909, kuriuo nustatomas bendras PESCO projektų valdymo taisyklių rinkinys (OL L 161, 2018 6 26, p. 37).


title: Tarybos rekomendacija (ES) 2020/1052 2020 m. liepos 16 d. kuria iš dalies keičiama Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo

text:
                  17.7.2020

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 230/26

         TARYBOS REKOMENDACIJA (ES) 2020/1052
         2020 m. liepos 16 d.
         kuria iš dalies keičiama Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo
         EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
         atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 77 straipsnio 2 dalies b ir e punktus ir 292 straipsnio pirmą ir antrą sakinius,
         kadangi:

                     (1)

                     2020 m. birželio 30 d. Taryba priėmė Rekomendaciją dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo (1) (toliau – Tarybos rekomendacija);

                     (2)

                     Tarybos rekomendacijoje nustatyta, kad valstybės narės turėtų koordinuotai nuo 2020 m. liepos 1 d. laipsniškai panaikinti laikiną nebūtinų kelionių į ES apribojimą tos Tarybos rekomendacijos I priede išvardytų trečiųjų šalių gyventojų atžvilgiu. Taryba, glaudžiai konsultuodamasi su Komisija ir atitinkamomis ES agentūromis bei tarnybomis, kas dvi savaites turėtų peržiūrėti ir atitinkamais atvejais atnaujinti I priede nurodytų trečiųjų šalių sąrašą remdamasi bendru įvertinimu, grindžiamu Tarybos rekomendacijoje nurodyta metodika, kriterijais ir informacija;

                     (3)

                     nuo to laiko Taryboje vyko diskusijos, glaudžiai konsultuojantis su Komisija ir atitinkamomis ES agentūromis bei tarnybomis, dėl Tarybos rekomendacijos I priede pateikto trečiųjų šalių sąrašo peržiūros, taikant Tarybos rekomendacijoje nustatytus kriterijus bei metodiką. Atsižvelgiant į šių diskusijų rezultatus, turėtų būti iš dalies pakeistas I priede pateiktas trečiųjų šalių sąrašas. Visų pirma iš sąrašo turėtų būti išbrauktos Serbija ir Juodkalnija;

                     (4)

                     sienų kontrole yra suinteresuota ne tik valstybė narė, prie kurios išorės sienų ji vykdoma, bet ir visos valstybės narės, kurios panaikino vidaus sienų kontrolę. Todėl valstybės narės turėtų užtikrinti, kad priemonės, kurių imtasi prie išorės sienų, būtų koordinuojamos siekiant užtikrinti tinkamą Šengeno erdvės veikimą. Tuo tikslu valstybės narės turėtų koordinuotai nuo 2020 m. liepos 16 d. toliau naikinti laikiną nebūtinų kelionių į ES apribojimą Tarybos rekomendacijos, kuri iš dalies keičiama šia rekomendacija, I priede išvardytų trečiųjų šalių gyventojų atžvilgiu;

                     (5)

                     pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir SESV pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šią rekomendaciją ir ji nėra jai privaloma ar taikoma. Kadangi ši rekomendacija grindžiama Šengeno acquis, remdamasi minėto Protokolo 4 straipsniu, per šešis mėnesius po to, kai Taryba nusprendžia dėl šios rekomendacijos, Danija turi nuspręsti, ar jį ją įgyvendins;

                     (6)

                     šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Airija nedalyvauja pagal Tarybos sprendimą 2002/192/EB (2). Todėl Airija nedalyvauja priimant šią rekomendaciją ir ji nėra jai privaloma ar taikoma;

                     (7)

                     Islandijos ir Norvegijos atžvilgiu šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos Tarybos ir Islandijos Respublikos bei Norvegijos Karalystės susitarime dėl pastarųjų asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis, kurios patenka į Tarybos sprendimo 1999/437/EB (3) 1 straipsnio A punkte nurodytą sritį;

                     (8)

                     Šveicarijos atžvilgiu šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarime dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis, kurios patenka į Tarybos sprendimo 1999/437/EB (4) 1 straipsnio A punkte nurodytą sritį, minėtą sprendimą taikant kartu su Tarybos sprendimo 2008/146/EB (5) 3 straipsniu;

                     (9)

                     Lichtenšteino atžvilgiu šia rekomendacija plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės protokole dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis, kurios patenka į Sprendimo 1999/437/EB (6) 1 straipsnio A punkte nurodytą sritį, minėtą sprendimą taikant kartu su Tarybos sprendimo 2011/350/ES (7) 3 straipsniu,

               PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
         Tarybos rekomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo iš dalies keičiama taip:

                     1)

                     Tarybos rekomendacijos 1 punkto pirma pastraipa pakeičiama taip:

                                 „1.

                                 Nuo 2020 m. liepos 16 d. valstybės narės turėtų koordinuotai laipsniškai panaikinti laikiną nebūtinų kelionių į ES apribojimą I priede išvardytų trečiųjų šalių gyventojų atžvilgiu.“;

                     2)

                     rekomendacijos I priedas pakeičiamas taip:

                           „I PRIEDAS
                           Trečiosios šalys, kurių gyventojams laikinas išorės sienų kirtimo apribojimas nebūtinų kelionių į ES tikslais turėtų būti netaikomas

                                       1.

                                       ALŽYRAS

                                       2.

                                       AUSTRALIJA

                                       3.

                                       KANADA

                                       4.

                                       GRUZIJA

                                       5.

                                       JAPONIJA

                                       6.

                                       MAROKAS

                                       7.

                                       NAUJOJI ZELANDIJA

                                       8.

                                       RUANDA

                                       9.

                                       PIETŲ KORĖJA

                                       10.

                                       TAILANDAS

                                       11.

                                       TUNISAS

                                       12.

                                       URUGVAJUS

                                       13.

                                       KINIJA (*1)

                        (*1)  Su sąlyga, kad patvirtinamas abipusiškumo principas."

            Priimta Briuselyje 2020 m. liepos 16 d.

                  Tarybos vardu

                  Pirmininkas

               M. ROTH

            (1)  OL L 208 I, 2020 7 1, p. 1.

            (2)  2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimas 2002/192/EB dėl Airijos prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas (OL L 64, 2002 3 7, p. 20).

            (3)  OL L 176, 1999 7 10, p. 36.

            (4)  OL L 53, 2008 2 27, p. 52.

            (5)  2008 m. sausio 28 d. Tarybos sprendimas 2008/146/EB dėl Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis sudarymo Europos bendrijos vardu (OL L 53, 2008 2 27, p. 1).

            (6)  OL L 160, 2011 6 18, p. 21.

            (7)  2011 m. kovo 7 d. Tarybos sprendimas 2011/350/ES dėl Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės protokolo dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis sudarymo Europos Sąjungos vardu, kiek tai susiję su patikrinimų prie vidaus sienų panaikinimu ir asmenų judėjimu (OL L 160, 2011 6 18, p. 19).


title: Komisijos rekomendacija (ES) 2020/1743 2020 m. lapkričio 18 d. dėl greitųjų antigenų testų naudojimo SARS-CoV-2 infekcijai diagnozuoti

text:
               2020 11 23

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 392/63

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2020/1743
      2020 m. lapkričio 18 d.
      dėl greitųjų antigenų testų naudojimo SARS-CoV-2 infekcijai diagnozuoti
      EUROPOS KOMISIJA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
      kadangi:

                  (1)

                  pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (1) 168 straipsnio 7 dalį sveikatos politikos apibrėžimas, taip pat sveikatos priemonių organizavimas bei įgyvendinimas toliau priklauso nacionalinei kompetencijai. Todėl ES valstybės narės yra atsakingos už sprendimus dėl COVID-19 tyrimų strategijų rengimo ir įgyvendinimo, įskaitant greitųjų antigenų testų naudojimą, atsižvelgiant į šalių epidemiologinę ir socialinę padėtį ir tikslinę tiriamąją gyventojų grupę;

                  (2)

                  SARS-CoV-2 infekcijos atvejų skaičius toliau didėja ir daro spaudimą tepinėlius imantiems sveikatos priežiūros darbuotojams ir COVID-19 testus atliekančioms laboratorijoms, todėl pailgėjo laikas nuo prašymo atlikti testą pateikimo iki rezultatų gavimo. Be to, palyginti su 2020 m. pradžia, kai per Europą nusirito pirmoji pandemijos banga, dabar tapo paprasčiau atvykti į COVID-19 testavimo vietas ir gauti susijusių paslaugų, dėl to labai išaugo testavimo paklausa ir turimų testavimo pajėgumų dažnai nebepakanka;

                  (3)

                  tebevykstanti mokslo ir technikos raida suteikia naujų įžvalgų apie viruso savybes ir galimybes taikyti skirtingus COVID-19 diagnozavimo metodus ir būdus. Šiuo metu aukso standartas diagnozuojant COVID-19 yra AT-PGR tyrimas, kurį Pasaulio sveikatos organizacija (PSO) ir Europos ligų prevencijos ir kontrolės centras (ECDC) (2) laiko patikimiausia užsikrėtusių arba sąlytį turėjusių asmenų tyrimo metodika;

                  (4)

                  Europos rinkoje atsiranda vis daugiau naujos kartos greitesnių ir pigesnių testų – vadinamieji greitieji antigenų testai, kurie leidžia aptikti virusinius baltymus (antigenus), gali būti naudojami esamai infekcijai nustatyti. Į Europos Komisijos COVID-19 in vitro diagnostikos priemonių ir testavimo metodų duomenų bazę yra įtraukti 72 „CE“ ženklu pažymėti greitieji antigenų testai (3);

                  (5)

                  Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 98/79/EB (4) yra nustatyta šiuo metu taikoma greitųjų antigenų testų pateikimo rinkai reglamentavimo sistema. Pagal Direktyvą gamintojas, laikydamasis šios direktyvos I priede nustatytų reikalavimų, turi parengti SARS-CoV-2 greitųjų antigenų testų techninę bylą, kurioje būtų aiškiai nurodyta, kad testas yra saugus ir toks veiksmingas, kaip ir numatė gamintojas. Po to gamintojas gali išduoti ES atitikties deklaraciją ir paženklinti savo priemonę CE ženklu. Nuo 2022 m. gegužės 26 d. Direktyva bus pakeista Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2017/746 (5) dėl in vitro diagnostikos medicinos priemonių. Pagal reglamentą greitiesiems antigenų testams bus taikomi griežtesni reikalavimai dėl jų veiksmingumo, o notifikuotoji įstaiga juos turės išsamiai įvertinti;

                  (6)

                  vadovaujantis Komisijos gairėmis dėl COVID-19 diagnostikos in vitro tyrimų priemonių (6), valstybių narių kompetentingų institucijų Medicinos priemonių koordinavimo grupė (MPKG) toliau dirba, kad būtų lengviau nuosekliai taikyti teisinę testų pateikimo rinkai sistemą, įskaitant gaires gamintojams pagal Direktyvą 98/79/EB. Be to, Komisija, padedama MPKG, ketina pagal Reglamentą (ES) 2017/746 parengti ir patvirtinti COVID-19 testų, įskaitant greituosius antigenų testus, bendrąsias specifikacijas (7);

                  (7)

                  2020 m. balandžio 15 d. Komisija priėmė „Gaires dėl įvairių COVID-19 diagnostikos in vitro tyrimų ir jų veiksmingumo“ (8), kuriose apžvelgiamas COVID-19 testavimas ir testų veiksmingumo aspektai. Komisija pabrėžia, kad pagal Direktyvą 98/79/EB gamintojas turi nurodyti numatytą priemonės paskirtį ir kad priemonė turi būti sukurta ir pagaminta taip, kad tiktų tai numatytai paskirčiai, įskaitant numatytą naudotoją ir klinikinius aspektus, pavyzdžiui, tikslinę gyventojų grupę. Gamintojas taip pat turi nurodyti priemonės analitinio veiksmingumo lygius, kurie turi atitikti numatytą paskirtį. Kartu su priemone pateikiamoje informacijoje turi būti atsižvelgta į potencialių naudotojų mokymus ir žinias;

                  (8)

                  2020 m. rugsėjo 11 d. PSO paskelbė laikinąsias gaires dėl greitųjų antigenų testų naudojimo COVID-19 nustatyti (9), kuriose pateikė šalims skirtų rekomendacijų dėl galimo šių testų vaidmens ir būtinybės atlikti kruopščią jų atranką. Kaip pabrėžia PSO, nors greitieji antigenų testai gali būti naudingi diagnozuojant SARS-CoV-2 infekciją įvairiomis aplinkybėmis ir scenarijais, jų klinikinis veiksmingumas dar nėra optimalus, todėl juos naudoti reikėtų atsargiai;

                  (9)

                  iš esamų modelių PSO rekomenduoja naudoti greituosius antigenų testus, kurie atitinka minimalius veiksmingumo reikalavimus (t. y. jautris ≥ 80 %, o specifiškumas ≥ 97 %), ir šiuos testus rekomenduoja naudoti ypač tada, kai AT-PGR tyrimų prieinamumas laikinai yra ribotas arba kai dėl pernelyg ilgo laiko nuo tyrimo atlikimo iki rezultatų gavimo jie tampa kliniškai nenaudingi. Naudojant greituosius antigenų testus galima greitai nustatyti asmenis, su kuriais yra susijusi didžiausia infekcijos plitimo rizika, ypač didelio infekcijos plitimo bendruomenėje sąlygomis;

                  (10)

                  ECDC pateikė gaires dėl tinkamų SARS-CoV-2 tyrimų strategijų siekiant konkrečių visuomenės sveikatos tikslų įvairiose epidemiologinėse situacijose (10). Šiose gairėse pateikta sistema, pagal kurią SARS-CoV-2 tyrimai labai padeda generuoti patikimus priežiūros duomenis, kontroliuoti infekcijos perdavimą bendruomenėje, užkirsti kelią jos perdavimui didelės rizikos vietose ir apriboti viruso reintrodukciją į bendruomenes, kuriose užtikrinta tvari infekcijos perdavimo kontrolė;

                  (11)

                  daugumos šiuo metu turimų greitųjų antigenų testų jautris yra mažesnis, palyginti su AT-PGR tyrimais. ECDC gairėse (11) dėl greitųjų antigenų testų naudojimo apibrėžiamas įvairių tyrimų strategijų tinkamumas skirtingomis epidemiologinėmis sąlygomis ir aplinkybėmis ir numatomas klinikinis veiksmingumas, remiantis šiuo metu turimais įrodymais. Iki šiol greitųjų antigenų testų klinikinio vertinimo tyrimai rodo, kad jautris siekia nuo 29 % iki 93,9 %, o tyrimo specifiškumas – nuo 80,2 % iki 100 %, palyginti su aukso standarto AT-PGR tyrimu. Greitųjų antigenų testų jautris padidėja, jei jie atliekami asmenims, kuriems simptomai yra pasireiškę ne anksčiau kaip prieš 5 dienas, ir tiriamuose tepinėliuose viruso koncentracija yra didelė;

                  (12)

                  tačiau greitieji antigenų testai gali būti gerokai pranašesni už AT-PGR tyrimus, nes jie atliekami su paprasta įranga, reikia mažiau aukštos kvalifikacijos darbuotojų, jų kaina yra mažesnė, rezultatai gaunami greičiau ir sveikatos priežiūros tarnybos gali greitai gauti lengvai panaudojamų rezultatų, kurie taip pat padės sumažinti sveikatos priežiūros sistemoms tenkantį krūvį. Pavyzdžiui, taikant tikslinius visos gyventojų populiacijos tyrimų metodus, riziką, kad nebus nustatyti visi atvejai, arba klaidingai neigiamų rezultatų riziką atsveria rezultatų savalaikiškumas ir galimybė pakartotinai ištirti asmenis, kurių pirmas testas buvo neigiamas. Prognozuojamoji teigiamo arba neigiamo testo rezultato vertė priklauso nuo testo veiksmingumo ir infekcijos paplitimo tiriamoje gyventojų grupėje. Todėl aiškinant greitųjų antigenų testų rezultatus reikėtų tinkamai atsižvelgti į šiuos elementus;

                  (13)

                  kalbant apie galimybę atlikti antigenų testus besimptomiams asmenims, reikėtų pažymėti, kad iki šiol turima labai nedaug duomenų apie greitųjų antigenų testų veiksmingumą šiomis aplinkybėmis. O gamintojų instrukcijose, skirtose šiuo metu pasirodžiusiems greitiesiems antigenų testams, besimptomiai asmenys nėra nurodyti kaip tikslinės gyventojų grupės dalis;

                  (14)

                  galimybė ištirti keliautojus greitaisiais antigenų testais galėtų būti toliau svarstoma atsižvelgiant į naujausią mokslinę ir technologinę raidą ir epidemiologinę padėtį. Pavyzdžiui, 2020 m. spalio 28 d. Komisijos rekomendacijoje dėl COVID-19 tyrimų strategijų paskelbta, kad ECDC ir Europos Sąjungos aviacijos saugos agentūra (EASA) kartu rengia saugesnių kelionių oro transportu protokolą, įskaitant bendrą tyrimų metodą oro uostuose;

                  (15)

                  Sveikatos saugumo komitetas (toliau – SSK) yra esminis veiksmų koordinavimo organas kilus Sąjungai aktualioms visuomenės sveikatos krizėms. Jo funkcija – stiprinti koordinavimą ir keitimąsi gerąja patirtimi bei informacija apie nacionalinius parengties ir reagavimo planus. Apie greitųjų antigenų testų naudojimą jau diskutuojama nuo 2020 m. rugsėjo mėn. pradžios. Kelios valstybės narės pradėjo praktiškai naudoti greituosius antigenų testus ir jų naudojimą įtraukė į savo nacionalines COVID-19 tyrimų strategijas. Be to, dauguma valstybių narių šiuo metu atlieka validacijos arba bandomuosius tyrimus, kad įvertintų greitųjų antigenų testų klinikinį veiksmingumą konkrečiomis aplinkybėmis ir diagnozuojant SARS-CoV-2 infekciją tam tikrose tikslinėse gyventojų grupėse;

                  (16)

                  2020 m. spalio 28 d. Komisijos rekomendacijoje dėl COVID-19 tyrimų, įskaitant greitųjų antigenų testų naudojimą (12), pateiktos gairės šalims dėl pagrindinių elementų, į kuriuos reikia atsižvelgti rengiant nacionalines, regionines ar vietos tyrimų strategijas. Joje daugiausia dėmesio skiriama COVID-19 tyrimų strategijų aprėpčiai, galimoms prioritetinėms grupėms ir konkrečioms aplinkybėms, į kurias reikia atsižvelgti, ir joje aptariami pagrindiniai su testavimo pajėgumais ir ištekliais susiję klausimai;

                  (17)

                  joje taip pat rekomenduojama, kad valstybės narės susitartų dėl greitųjų antigenų testų atrankos kriterijų, ypač tų kriterijų, kurie yra susiję su jų klinikiniu veiksmingumu, pvz., jautriu ir specifiškumu, taip pat dėl scenarijų ir aplinkybių, kuriomis tikslinga naudoti greituosius antigenų testus, pvz., esant dideliam infekcijos plitimui bendruomenėje;

                  (18)

                  į rekomendaciją taip pat įtrauktas Komisijos įsipareigojimas bendradarbiauti su valstybėmis narėmis siekiant sukurti greitųjų testų vertinimo, tvirtinimo ir abipusio pripažinimo, taip pat tyrimų rezultatų abipusio pripažinimo sistemą; dabartinė rekomendacija padeda siekti šių tikslų;

                  (19)

                  ekonominės veiklos vykdytojai turi laikytis taikomuose ES teisės aktuose nustatytų reikalavimų. Gamintojas, laikydamasis šių reikalavimų ir paženklindamas gaminį CE ženklu, deklaruoja, kad gaminys atitinka visus teisinius ženklinimo CE ženklu reikalavimus ir kad jo gaminį galima parduoti visoje EEE. Valstybės narės turi galimybę apriboti tam tikrų priemonių prieinamumą, jei jos mano, kad toks apribojimas atitinka sveikatos apsaugos ir saugos arba visuomenės sveikatos interesus (13). Testų pasirinkimas nacionaliniu lygmeniu priklauso nuo testų prieinamumo ir taikomų nacionalinių tyrimų strategijų – pavyzdžiui, nuo to, kokiais tikslais bei deriniais testai yra skirti naudoti ir kokie veiksmingumo lygiai yra priimtini atsižvelgiant į atitinkamos valstybės narės, regiono, konkrečios sveikatos įstaigos ar pacientų grupės epidemiologinę ir klinikinę padėtį. Bendradarbiavimas ES lygmeniu vertinant įrodymus, surinktus klinikinėje praktikoje naudojant šiuos testus, be kita ko, vykdant tinklo EUnetHTA bendruosius veiksmus, gali suteikti vertingos informacijos rengiant nacionalines strategijas;

                  (20)

                  veiksmingas testavimas yra labai svarbus sklandžiam vidaus rinkos veikimui, nes leidžia taikyti tikslines izoliacijos ar karantino priemones. Abipusis greitų antigenų testų pripažinimas leistų sumažinti laisvo judėjimo apribojimus pagal Tarybos rekomendaciją (ES) 2020/1475 (14) dėl suderinto požiūrio į laisvo judėjimo apribojimą reaguojant į COVID-19 pandemiją;

                  (21)

                  valstybių narių sveikatos tarnybos turėtų abipusiškai pripažinti greitųjų antigenų testų rezultatus vadovaudamosi šioje rekomendacijoje pateiktomis gairėmis. Siekiant remti abipusį pripažinimą, turėtų būti tęsiamos bendros valstybių narių diskusijos dėl nacionalinių tyrimų strategijų, visų pirma Sveikatos saugumo komitete, atsižvelgiant į ECDC pateiktą informaciją bei kitas atitinkamas bendradarbiavimo pastangas, pavyzdžiui, EUnetHTA bendruosius veiksmus;

                  (22)

                  ES bendradarbiavimas sveikatos technologijų vertinimo srityje pasirodė esąs naudingas už tokį vertinimą atsakingoms nacionalinėms valdžios institucijoms – joms teikiamos su SARS-CoV-2 susijusios gairės, be kita ko, dėl antigenų testų naudojimo. Komisija pasiūlė ES lygmeniu toliau glaudžiau bendradarbiauti sveikatos technologijų vertinimo srityje (15). Įgyvendinus ES sveikatos technologijų vertinimo sistemą šis svarbus instrumentas leistų bendrai dirbti, sutelkti išteklius, dalintis praktinėmis žiniomis ir leistų gauti įrodymų, kurių reikia priimant sprendimus, įskaitant ir dėl antigenų testų naudojimo;

                  (23)

                  be to, siekdama teikti papildomą paramą valstybėms narėms, kurios pradeda naudoti greituosius antigenų testus, Komisija numatė iš Europos paramos priemonės skirti 100 mln. EUR, už kuriuos bus perkami ir valstybėms narėms paskirstomi greitieji antigenų testai. Komisija kartu su valstybėmis narėmis taip pat pradėjo bendrus viešuosius pirkimus, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos sąžiningai ir lygiateisiškai gauti greitųjų antigenų testų;

                  (24)

                  ši rekomendacija grindžiama naujausiomis ECDC ir PSO gairėmis. Ji gali būti atnaujinta atsižvelgiant į naujus mokslinius įrodymus, naujausią technologinę raidą ir besikeičiančią epidemiologinę padėtį,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
      1.   REKOMENDACIJOS TIKSLAS

                  (1)

                  Šioje rekomendacijoje valstybėms narėms pateikiamos gairės dėl greitųjų antigenų testų SARS-CoV-2 infekcijai nustatyti, remiantis spalio 28 d. rekomendacija dėl COVID-19 tyrimų strategijų.

                  (2)

                  Joje valstybėms narėms rekomenduojama atlikti AT-PGR tyrimus kartu su greitaisiais antigenų testais aiškiai apibrėžtomis aplinkybėmis, kai antigenų testus atlikti yra tikslinga ir siekiama sustabdyti koronaviruso plitimą, nustatyti SARS-CoV-2 infekcijos atvejus ir apriboti izoliacijos bei karantino priemones.

                  (3)

                  Ši rekomendacija taip pat padeda užtikrinti laisvą asmenų judėjimą ir sklandų vidaus rinkos veikimą, kai testavimo pajėgumai yra riboti.

                  (4)

                  Visų pirma rekomendacijoje daugiausia dėmesio skiriama kriterijams, kurie turi būti taikomi parenkant greituosius antigenų testus, aplinkybėms, kuriomis tikslinga naudoti greituosius antigenų testus, darbuotojams, kurie atlieka testus, greitųjų antigenų tyrimų bei jų rezultatų validacijai ir abipusiam pripažinimui.

            2.   GREITŲJŲ ANTIGENŲ TESTŲ ATRANKOS KRITERIJAI

                  (5)

                  Valstybės narės turėtų siekti naudoti greituosius antigenų testus, kurių veiksmingumas yra priimtinas (jautris ≥ 80 %, o specifiškumas ≥ 97 %), kad būtų kiek įmanoma išvengta klaidingai neigiamų ir klaidingai teigiamų testų rezultatų.

                  (6)

                  Greituosius antigenų testus pagal gamintojo instrukcijas turėtų atlikti apmokyti sveikatos priežiūros darbuotojai arba specialiai parengti darbuotojai. Dažnai nekreipiama dėmesio į svarbiausią dalyką – kaip paimamas tepinėlis. Taip pat turėtų būti parengti protokolai, kaip veiksmingai paimti ir perduoti tepinėlius.

                  (7)

                  Greitieji antigenų testai turėtų būti atliekami per penkias dienas nuo simptomų pasireiškimo arba per septynias dienas nuo kontakto su patvirtintu COVID-19 atveju.

                  (8)

                  Prieš patvirtinant greitųjų antigenų testų naudojimą, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad tokie testai būtų pažymėti CE ženklu (16) ir kad, prieš pradedant juos naudoti klinikinėje praktikoje, šie testai buvo validuoti, kaip aprašyta šioje rekomendacijoje, pagal atitiktį standartiniams AT-PGR tyrimams ir tikslinėje gyventojų grupėje bei numatytomis naudojimo aplinkybėmis.

            3.   REKOMENDUOJAMOS ANTIGENŲ TESTŲ NAUDOJIMO APLINKYBĖS

                  (9)

                  Kai laikinai trūksta AT-PGR tyrimų, galima svarstyti galimybę naudoti greituosius antigenų testus siekiant ištirti asmenis, turinčius į COVID-19 panašių simptomų, tose vietovėse, kuriose teigiamų tyrimų rezultatų dalis yra didelė arba labai didelė, pvz., ≥ 10 %.

                  (10)

                  Greituosius antigenų testus galima rekomenduoti naudoti tiriant asmenis neatsižvelgiant į jiems pasireiškusius simptomus tais atvejais, kai manoma, kad teigiamų tyrimų rezultatų dalis bus ≥ 10 %, pvz., atsekant kontaktus ir atliekant protrūkių tyrimus.

                  (11)

                  Siekiant sušvelninti COVID-19 poveikį sveikatos priežiūros ir socialinių paslaugų įstaigoms, galimybė naudoti greituosius antigenų testus turėtų būti svarstoma priimant asmenis į sveikatos priežiūros įstaigas, taip pat simptomų turinčių pacientų arba tų įstaigų gyventojų (kuriems simptomai yra pasireiškę ne anksčiau kaip prieš 5 dienas) medicininio rūšiavimo atveju bei tais atvejais, kai pacientai nukreipiami į izoliacijos patalpas.

                  (12)

                  Galimybė naudoti greituosius antigenų testus taip pat turėtų būti svarstoma, kai taikomas tikslinis visos gyventojų populiacijos tyrimų metodas, pvz., vietos bendruomenėje, esant dideliam infekcijos paplitimui ir tais atvejais, kai taikomos ribojamosios priemonės siekiant nustatyti, kurie asmenys gali labai išplatinti infekciją bendruomenėje, ir sumažinti sveikatos priežiūros sektoriui tenkantį spaudimą. Tokiais atvejais riziką, kad nebus nustatyti visi atvejai, arba klaidingai neigiamų rezultatų riziką atsveria rezultatų savalaikiškumas ir galimybė pakartotinai ištirti asmenis, kurių pirmas testas buvo neigiamas. Patvirtinamasis tyrimas suteiks papildomos informacijos apie diagnozę, kaip nurodyta šioje rekomendacijoje.

                  (13)

                  Esant dideliam infekcijos paplitimui ir (arba) esant ribotiems AT-PGR tyrimų pajėgumams nustatyti asmenis, kurie gali labai išplatinti infekciją, reikėtų apsvarstyti galimybę greitaisiais antigenų testais pakartotinai tirti (pvz., kas 2–3 dienas) darbuotojus, dirbančius sveikatos priežiūros, priežiūros namuose ir socialinių paslaugų sektoriuose, kitose ilgalaikės priežiūros įstaigose, uždarose vietose (pvz., kalėjimuose arba administraciniuose sulaikymo centruose, kitose prieglobsčio prašytojų ir migrantų priėmimo struktūrose), kitus susijusius pirminės grandies specialistus, dirbančius atitinkamuose sektoriuose (mėsos perdirbimo įmonėse, skerdyklose ir pan.) ir panašiose vietose.

                  (14)

                  Kai infekcijos paplitimas nėra didelis, atliekant greituosius antigenų testus daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama tiems atvejams ir situacijoms, kai greitas užsikrėtusių asmenų identifikavimas padeda suvaldyti protrūkius ir reguliariai stebėti (didelės) rizikos grupes, pvz., medicinos personalą ar kitų ilgalaikės priežiūros įstaigų personalą. Tokiais atvejais reikia įvertinti riziką, susijusią su neaptiktais teigiamais atvejais, ir riziką, susijusią su izoliacijos ir karantino priemonių taikymu dėl klaidingai nustatytų teigiamų atvejų. Šis klausimas galėtų būti sprendžiamas atliekant patvirtinamąjį tyrimą.

                  (15)

                  Jei greitasis antigenų testas naudojamas tirti asmenų grupei, kurioje infekcija labai paplitusi, neigiami rezultatai turėtų būti patvirtinti atliekant AT-PGR tyrimą arba pakartotinį greitąjį antigenų testą. Jei greitasis antigenų testas naudojamas tirti asmenų grupei, kurioje infekcija mažai paplitusi, teigiami rezultatai turėtų būti patvirtinti atliekant AT-PGR tyrimą arba pakartotinį greitąjį antigenų testą. Abiem atvejais patvirtinamojo tyrimo naudojimas ir pasirinkimas priklauso nuo toleruotinos rizikos, susijusios su neaptiktais teigiamais atvejais arba nustatytais klaidingai teigiamais atvejais.

            4.   TESTAVIMO PAJĖGUMAI IR IŠTEKLIAI

                  (16)

                  Be to, kas išdėstyta pirmiau, konkretaus diagnostinio tyrimo pasirinkimas priklauso nuo esamų testavimo pajėgumų. Jei trūksta AT-PGR tyrimų arba jų rezultatai gaunami tik po daugiau kaip 24 valandų, pasirinktas greitasis antigenų testas gali būti pateisinamas priklausomai nuo numatytos naudojimo paskirties ir su veiksmingumo apribojimais susijusios toleruotinos rizikos.

                  (17)

                  Reikia, kad būtų apmokytų sveikatos priežiūros ir laboratorijų darbuotojų, galinčių imti tepinėlius, juos tirti, analizuoti ir pranešti tyrimų rezultatus medicinos personalui ir visuomenės sveikatos institucijoms vietos, regioniniu, nacionaliniu ir tarptautiniu lygmenimis. Turi būti griežtai laikomasi gamintojo nurodymų dėl tepinėlių ėmimo, saugaus tvarkymo, naudojimo ir pašalinimo, įskaitant nurodymus dėl tepinėlių tipo ir numatyto naudojimo. Imant tepinėlius, juos tvarkant ir tiriant turi būti taikomos tinkamos biologinės saugos priemonės. Valstybės narės turi užtikrinti pakankamus pajėgumus ir išteklius tepinėliams imti, tirti ir pranešti apie jų tyrimo rezultatus. Siekiant užtikrinti šiuos pajėgumus, be sveikatos priežiūros darbuotojų gali prireikti apmokyti papildomus darbuotojus testams atlikti.

                  (18)

                  Medicinos laboratorijos, visų pirma ES tinklui priklausančios laboratorijos, akredituotos valstybių narių nacionalinių įstaigų remiantis darniuoju standartu EN ISO 15189 „Medicinos laboratorijos. Kokybės ir kompetencijos reikalavimai“ ir galbūt papildomais standartais ir reikalavimais, atitinka aukštos kokybės reikalavimus ir joms galėtų tekti aktyvus vaidmuo atliekant greituosius antigenų testus. Akreditavimu taip pat užtikrinama, kad šios laboratorijos būtų reguliariai kontroliuojamos ir atitiktų būtinus kokybės ir kompetencijos reikalavimus.

                  (19)

                  Atliekant atitinkamus greituosius antigenų testus, reikia turėti galimybę atlikti patvirtinamąjį AT-PGR tyrimą.

            5.   VALIDACIJA IR ABIPUSIS PRIPAŽINIMAS

                  (20)

                  Valstybės narės, atlikdamos nepriklausomą greitųjų antigenų testų validaciją, turėtų naudoti ECDC parengtas technines gaires dėl greitųjų antigenų testų naudojimo COVID-19 nustatyti (17), ypač dėl šių testų klinikinės validacijos, kad užtikrintų rezultatų patikimumą ir palyginamumą.

                  (21)

                  Greitųjų antigenų testų validacijos tikslais, kaip aprašyta ECDC techninėse gairėse, bus apsvarstyti aspektai, susiję su tyrimų validacija į numatytą naudojimo paskirtį panašiais atvejais, gamintojo instrukcijų laikymusi, palyginimu su dabartiniu AT-PGR aukso standartu, retrospektyvių metodų elementais ir tepinėlių skirstymu į kategorijas.

                  (22)

                  Kai tik bus gauti validacijos rezultatai ir atitinkamos tyrimų strategijos pagal numatytą paskirtį, valstybės narės turėtų juos pateikti ECDC ir Komisijai siekdamos kuo labiau juos suderinti su kitomis valstybėmis narėmis ir dalytis bet kuria kita informacija apie greitųjų antigenų testų validacijos tyrimų, atliktų nepriklausomai nuo testų kūrėjų ir gamintojų atliktų tyrimų, rezultatus. Tyrimų strategijose turėtų būti nuolat atsižvelgiama į naują informaciją, gautą iš šių validacijos tyrimų, ir prireikus jos turėtų būti atitinkamai pakeistos.

                  (23)

                  Komisija išplės esamą COVID-19 diagnostinių tyrimų duomenų bazę (COVID-19 in vitro diagnostikos priemonių ir tyrimo metodų duomenų bazę), įtraukdama informaciją apie greitųjų antigenų testų ir validacijos tyrimų rezultatus, ir nuolat atnaujins duomenų bazę remdamasi naujausia informacija.

                  (24)

                  ECDC, bendradarbiaudamas su Komisijos tarnybomis ir valstybėmis narėmis, teiks pirmenybę esamų ir būsimų greitųjų testų validacijai ir ją koordinuos (pvz., remdamasis įvairiais matavimo metodais arba tepinėliais, kaip antai seilių), kad būtų lengviau pradėti veiksmingai naudoti naujus testus, kurie atitinka reikalaujamus veiksmingumo kriterijus, ir sumažinti testavimo bei sveikatos priežiūros sistemoms daromą spaudimą.

                  (25)

                  Komisija sudarys palankesnes sąlygas bendram darbui ir tarpvalstybiniam keitimuisi informacija apie nacionaliniu lygmeniu atliktus sveikatos technologijų vertinimus, skirtus greitiesiems antigenų testams.

                  (26)

                  Siekiant sudaryti palankesnes sąlygas tarpvalstybiniam judėjimui, tarpvalstybiniam kontaktų atsekimui ir gydymui, labai svarbu abipusiškai pripažinti tyrimų rezultatus, kaip numatyta Rekomendacijos (ES) 2020/1475 18 punkte. Testų, kuriuos nacionaliniu lygmeniu validavo viena valstybė narė ir kurie atitinka šios rekomendacijos jautrio ir specifiškumo kriterijus, rezultatus turėtų pripažinti kitos valstybės narės.

         Priimta Briuselyje 2020 m. lapkričio 18 d.

               Komisijos vardu

            Stella KYRIAKIDES

               Komisijos narė

         (1)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/TXT/PDF/?uri=CELEX:12012E/TXT&from=LT

         (2)  https://www.ecdc.europa.eu/sites/default/files/documents/TestingStrategy_Objective-Sept-2020.pdf

         (3)  2020 m. lapkričio 12 d. duomenimis,
      https://covid-19-diagnostics.jrc.ec.europa.eu/devices?marking=Yes&principle=ImmunoAssay-Antigen&format=Rapid+diagnostic+test&manufacturer=&text_name=#form_content

         (4)  1998 m. spalio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/79/EB dėl in vitro diagnostikos medicinos prietaisų (OL L 331, 1998 12 7, p. 1).

         (5)  2017 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2017/746 dėl in vitro diagnostikos medicinos priemonių, kuriuo panaikinama Direktyva 98/79/EB ir Komisijos sprendimas 2010/227/ES (OL L 117, 2017 5 5, p. 176). Reglamentu nustatytas jo įsigaliojimo dieną (2017 m. gegužės mėn.) prasidedantis pereinamasis laikotarpis, per kurį diagnostikos in vitro medicinos priemonių atitiktį galima įvertinti pagal Reglamentą arba Direktyvą 98/79/EB.

         (6)  Komisijos komunikatas „Gairės dėl įvairių COVID-19 diagnostikos in vitro tyrimų priemonių ir jų veiksmingumo“ (2020/C 122 I/01) (OL C 122 I, 2020 4 15, p. 1).

         (7)  Šios bendrosios specifikacijos gali būti savanoriškai taikomos iki Reglamento (ES) 2017/746 taikymo pradžios dienos, t. y. iki 2022 m. gegužės 26 d.

         (8)  Komisijos komunikatas „Gairės dėl įvairių COVID-19 diagnostikos in vitro tyrimų priemonių ir jų veiksmingumo“ (2020/C 122 I/01) (OL C 122 I, 2020 4 15, p. 1).

         (9)  https://apps.who.int/iris/bitstream/handle/10665/334253/WHO-2019-nCoV-Antigen_Detection-2020,1-eng.pdf?sequence=1&isAllowed=y

         (10)  ECDC. COVID-19 testing strategies and objectives. Paskelbta 2020 9 17. Pateikta adresu https://www.ecdc.europa.eu/en/publications-data/covid-19-testing-strategies-and-objectives

         (11)  Guidance on a common validation protocol for rapid antigen tests, ECDC, bus paskelbta 2020 11 18.

         (12)  C(2020)7502.

         (13)  Direktyvos 98/79/EB 8 ir 13 straipsniai.

         (14)  2020 m. spalio 13 d. Tarybos rekomendacija (ES) 2020/1475 dėl suderinto požiūrio į laisvo judėjimo apribojimą reaguojant į COVID-19 pandemiją (OL L 337, 2020 10 14, p. 3).

         (15)  Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl sveikatos technologijų vertinimo, kuriuo iš dalies keičiama Direktyva 2011/24/ES (COM(2018) 51 final).

         (16)  Visi valstybių narių naudojami greitieji antigenų testai turėtų būti pažymėti CE ženklu, išskyrus Direktyvos 98/79/EB 1 straipsnio 5 dalyje nurodytas priemones.

         (17)  ECDC technical guidance, Options for the use of rapid antigen tests for COVID-19, paskelbta 2020 11 18.


title: Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija 2020 m. rugsėjo 24 d. dėl juridinių asmenų identifikavimo (ESRV/2020/12) 2020/C 403/01

text:
               2020 11 26

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 403/1

      EUROPOS SISTEMINĖS RIZIKOS VALDYBOS REKOMENDACIJA
      2020 m. rugsėjo 24 d.
      dėl juridinių asmenų identifikavimo
      (ESRV/2020/12)
      (2020/C 403/01)
      EUROPOS SISTEMINĖS RIZIKOS VALDYBOS BENDROJI VALDYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
      atsižvelgdama į 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentą (ES) Nr. 1092/2010 dėl Europos Sąjungos finansų sistemos makrolygio rizikos ribojimo priežiūros ir Europos sisteminės rizikos valdybos įsteigimo (1), ypač į jo 3 straipsnio 2 dalies a, b, d ir f punktus ir 16–18 straipsnius,
      atsižvelgdama į 2011 m. sausio 20 d. Europos sisteminės rizikos valdybos sprendimą ESRB/2011/1, kuriuo patvirtinamos Europos sisteminės rizikos valdybos darbo tvarkos taisyklės (2), ypač į jo 15 straipsnio 3 dalies e punktą ir 18–20 straipsnius,
      kadangi:

                  (1)

                  pasaulio ekonomika grindžiama tankiu, tampriai susietu ir itin sudėtingu finansinių sandorių tinklu, kurį sukuria daugybė tarpvalstybinių sutarčių, kurių pasekmės apima visą pasaulį. Šis tinklas apima ne tik finansų įstaigas, bet ir bet kuriuos subjektus, kurie palaiko tarpusavio santykius, taip pat santykius su finansų rinkomis. Bet kurios vienos iš esminių grandžių šiame tinkle žlugimas gali sukelti pasekmes likusiai visumos daliai, taip sukeliant reikšmingas pasaulines pasekmes. Aiškus atskirų subjektų ir ryšių tarp jų indentifikavimas yra esminis reikalavimas norint turėti patikimą pasaulio ekonomikos ir finansų vaizdą, kuris būtinas siekiant sumažinti neigiamos įtakos plitimą;

                  (2)

                  finansinės problemos išplinta dėl to, kad finansų ir ne finansų subjektus saisto finansiniai sandoriai, taip pat finansinis turtas ir įsipareigojimai. Išplitimo kanalus sukuria tiesioginė rizika dėl ryšių tarp finansų ir ne finansų sektoriaus, taip pat netiesioginė rizika, kai subjektai priklauso tai pačiai grupei. Išplitimas tarp finansų ir ne finansinių subjektų gali pasireikšti abiem kryptimis ir yra labiau pastebimas krizių metu. Taip finansų krizė iš finansų sektoriaus gali išplisti į ne finansų sektorių, kaip parodė investicinio banko Lehman Brothers žlugimas 2008 m.; o ekonomikos krizė, pavyzdžiui, dėl pernelyg didelio ne finansų subjektų įsiskolinimo arba dėl rimtos pasiūlos ar paklausos krizės, gali išplisti iš ne finansų sektoriaus į finansų sektorių. Koronaviruso (COVID-19) pandemijos sukeltos krizės ekonominės ir finansinės pasekmės yra finansų ir ne finansų sektoriaus glaudžių tarpusavio sąsajų pavyzdys. Sudaryti sąlygas teisingai identifikuoti ne finansų subjektus yra lygiai taip pat svarbu, kaip ir teisingai identifikuoti finansų subjektus finansinio stabilumo užtikrinimo tikslais;

                  (3)

                  didelių finansinių grupių, kaip antai pasaulinės sisteminės svarbos įstaigų (G-SII), teisinė struktūra yra labai sudėtinga, apimanti daugybę įsipareigojimų, įskaitant tokius, kurie laikomi dideliais. G-SII dažnai turi daug patronuojamųjų įmonių ir (arba) tarptautinių filialų ir palaiko ryšius su daugybe didelių kitų sandorių šalių. Vienos ar daugiau tokių G-SII žlugimas turėtų neigiamo poveikio finansų sistemai daugelyje šalių ir platesniu mastu viso pasaulio ekonomikai. Buvo nustatytos politikos kryptys, siekiant sumažinti tiek G-SII žlugimo riziką, tiek tokio žlugimo pasekmes. Pastarasis tikslas galėtų būti pasiektas pagerinant pasaulines gaivinimo ir pertvarkymo priemones. Kuo sudėtingesnė grupės struktūra, tuo jos gaivinimas ir pertvarkymas bus susijęs su didesniais kaštais ir didesnėmis laiko sąnaudomis. Identifikuoti tokias grupes, taip pat jų juridinius asmenis ir bendrą struktūrą yra itin svarbu finansinio stabilumo užtikrinimo tikslais;

                  (4)

                  2012 m. G20 patvirtino Finansinio stabilumo tarybos (FST) (Financial Stability Board, FSB) rekomendacijas dėl pasaulinio juridinio asmens identifikatoriaus (LEI) sistemos kūrimo, tokiu identifikatoriumi identifikuojant finansinių sandorių šalis, ir paskatino LEI priėmimą pasauliniu mastu, taip padedant institucijoms ir rinkos dalyviams identifikuoti ir valdyti finansinę riziką (3). Nuo jo įvedimo LEI naudojamas daugiau nei milijonui subjektų daugiau nei 200 šalių identifikuoti. Unikalaus, išimtinio ir universalaus juridinio asmens identifikatoriaus naudojimas padidino institucijų galimybes įvertinti sisteminę ir kintančią riziką ir priimti taisomąsias priemones. Konkrečiai aiškus sutarties šalių identifikavimas pasaulinių finansinių sutarčių, kurios labai sparčiai apdorojamos elektroniniu būdu, tinkle sudaro sąlygas institucijoms finansinio stabilumo tikslais panaudoti esamas technologijas analizuojant tarpusavio sąsajas, identifikuoti galimus išplitimo kanalus ir nustatyti piktnaudžiavimą rinka. LEI taip pat tapo itin reikšmingu apjungiant esamas iš daugybės šaltinių gautų smulkių duomenų apie subjektus duomenų bazes;

                  (5)

                  2017 m. G20 lyderiai pritarė rekomendacijoms skatinti bendro identifikatoriaus naudojimą, ypač LEI, subjektams identifikuoti (4). Tačiau 2019 m. LEI įgyvendinimo teminėje apžvalgoje FST nurodė iššūkius, su kuriais vis dar susiduria LEI sistema (5). Tarp jų paminėtina tai, kad subjektai už vertybinių popierių ir ne biržos išvestinių finansinių priemonių rinkų ribų menkai naudoja LEI; tai, kad vienkartinis priėmimas po to, kai buvo priimti Sąjungos reglamentai, kaip antai Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (6) (įprastai vadinamas ERIR) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 600/2014 (7) (įprastai vadinamas FPRR), nebuvo lydimas tvaraus augimo laikui bėgant; tai, kad savanoriškas LEI naudojimas yra nepakankamas, ir tai, kad ne finansų subjektai ribotai naudoja LEI. Be to, nors dauguma G-SII grupių patronuojančiųjų subjektų turi LEI, įprastai apimamos ne visos patronuojamosios įmonės ir tarptautiniai kontroliuojamieji subjektai ir filialai ar ne visos kitos sandorių šalys;

                  (6)

                  Europos sisteminės rizikos valdyba (ESRV) atsakinga už Sąjungos finansų sistemos makroprudencinę priežiūrą. Vykdydama savo uždavinius, ESRV turėtų prisidėti prie finansinio stabilumo užtikrinimo ir neigiamo poveikio vidaus rinkai ir realiajai ekonomikai mažinimo. Šiuo tikslu yra itin svarbu, kad būtų prieinamas ir plačiai naudojamas pasaulinis vieningas identifikatorius, skirtas vienareikšmiškai identifikuoti finansiniuose sandoriuose dalyvaujančius subjektus. Aukščiau paminėtas nedidelis LEI naudojimo laipsnis yra aplinkybė, galinti turėti neigiamo poveikio finansinio stabilumo analizės patikimumui, o dėl to gali būti sunku palyginti įvairiose nacionalinėse rinkose kylančias rizikas. Dėl to esamos LEI naudojimo spragos turėtų būti užpildytos;

                  (7)

                  šios rekomendacijos tikslas yra, laikantis ESRV įgaliojimų, prisidėti prie to, kad būtų užkertamas kelias ir mažinama finansiniam stabilumui Sąjungoje kylanti sisteminė rizika, numatant, kad finansiniuose sandoriuose dalyvaujantys subjektai sistemingai naudotų LEI. Tam, kad būtų pasiektas šis tikslas, šia rekomendacijai siekiama sukurti Sąjungos teisinę sistemą, pagal kurią finansiniuose sandoriuose dalyvaujantys subjektai būtų vieningai identifikuojami naudojant LEI ir LEI naudojimas taptų sistemingesnis, kai kalbama apie ataskaitų teikimą priežiūros tikslais ir viešą atskleidimą. Atsižvelgiant į laiką, kurio reikia tokiai Sąjungos teisinei sistemai priimti, ESRV rekomenduoja, kad atitinkamos institucijos dėtų pastangas ir sistemingai skatintų priimti ir naudoti LEI, naudodamos šiam tikslui įvairius reguliavimo ar priežiūros įgaliojimus, kurie joms buvo suteikti pagal nacionalinę ar Sąjungos teisę;

                  (8)

                  pirmas rekomendacijos tikslas – užtikrinti, kad visi Sąjungoje įsteigti finansiniuose sandoriuose dalyvaujantys juridiniai asmenys gautų ir išlaikytų LEI. LEI priėmimas Sąjungoje buvo didžiąja dalimi paskatintas priėmus reguliavimo reikalavimus, įtvirtintus tokiuose teisės aktuose, kaip antai Reglamentas (ES) Nr. 648/2012, Reglamentas (ES) Nr. 600/2014, Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2015/2365 (8) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 909/2014 (9). Šie reikalavimai taikomi subjektams, dalyvaujantiems ne biržos išvestinių finansinių priemonių sandoriuose, išvestinių finansinių priemonių ir kitų finansinių priemonių, kuriomis prekiaujama prekybos vietose, sandoriuose ir vertybinių popierių įsigijimo finansavimo sandoriuose, taip pat vertybinių popierių emitentams. Kiti teisėkūros procedūra priimti aktai ir ne teisėkūros procedūra priimti aktai, kaip antai Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 (10) – taikomas kredito ir finansų įstaigoms – ir Europos bankininkystės institucijos (EBI) rekomendacija dėl juridinio asmens identifikatorių naudojimo (LEI) (11), taip pat Europos draudimo ir profesinių pensijų institucijos (EIOPA) gairės dėl juridinio asmens identifikatorių naudojimo (LEI) (12), taip pat reikalauja arba rekomenduoja naudoti LEI. Tačiau rinkose nėra laikomasi vienodo požiūrio, o LEI šiuo metu netaikomas ne finansų sektoriams ir dėl to LEI apimtis yra fragmentuota ir svarbūs sektoriai nepatenka į jo taikymo sritį. Sąjungos teisinė sistema, reguliuojanti LEI Sąjungoje, sudarytų sąlygas nuosekliai įgyvendinti LEI visuose ekonomikos sektoriuose, taip padidindama su LEI naudojimu susijusią naudą. Tuo tarpu ir kol bus priimta minėta teisinė sistema, Sąjungoje prižiūrimi subjektai turėtų būti skatinami gauti LEI, o juos prižiūrinčios institucijos, tiek kiek leidžiama pagal teisės aktus, turėtų reikalauti, kad jie turėtų LEI;

                  (9)

                  siekiant išvengti papildomų kaštų naštos, turėtų būti taikomas proporcingumo principas. Pavyzdžiui, Sąjungos teisės aktuose galėtų būti numatyta išimtis, pagal kurią mažesniems subjektams, nepriklausantiems platesnei grupei, nebūtų taikomas reikalavimas gauti LEI arba būtų numatyta, kad LEI jiems būtų suteiktas nemokamai. Atsižvelgti į kaštų aspektą LEI atveju ir laikytis proporcingumo principo yra itin svarbu, nes juridinių asmenų identifikavimo metodai skirtingose jurisdikcijose skiriasi. Sąjungoje egzistuoja nacionaliniai ir kiti identifikatoriai ir jie naudojami konkretiems poreikiams. Pavyzdžiui, Europos unikalus atpažinties kodas naudojamas Verslo registrų sąveikos sistemoje siekiant užtikrinti valstybių narių verslo registrų sąveikumą. Nepaisant to LEI, kaip pasaulinis identifikatorius, siekiantis pasaulinės aprėpties ir galintis būti taikomas įvairiais atvejais, yra tinkamesnis finansinio stabilumo stebėsenai, atsižvelgiant į tarpusavio sąsajas, egzistuojančias tarp subjektų Sąjungoje ir trečiosiose šalyse. ESRV laikosi nuomonės, kad verslo registrai Sąjungoje galėtų atlikti vaidmenį suteikiant LEI kartu su nacionaliniais identifikatoriais ir Europos unikaliais atpažinties kodais;

                  (10)

                  LEI tapus prieinamam, nacionalinės priežiūros institucijos ir Europos priežiūros institucijos (EPI) aktyviai skatino LEI ir jo naudojimą ataskaitų teikimo reikalavimų kontekste. Tačiau šioje srityje išlieka spragų. Dėl to antras šios rekomendacijos tikslas – užtikrinti sistemingą ir visapusišką LEI naudojimą identifikuojant subjektus, kai teikiama finansinė informacija. Pirma, jeigu subjektas, kuriam taikomas atskaitomybės įsipareigojimas, turėtų turėti LEI, kad galėtų būti identifikuotas, tai leistų institucijoms unikaliai identifikuoti subjektus skirtingose atskaitomybės sistemose. Antra, LEI turėtų būti naudojamas labiau sistemingai ir visapusiškai identifikuojant kitus subjektus, apie kuriuos atskaitingasis subjektas taip pat turi teikti informaciją. Tokie subjektai apima, bet jais neapsiriboja, finansinių priemonių emitentus, kitas sandorio šalis finansinių sandorių atveju ir susijusius subjektus;

                  (11)

                  subjektas, apie kurį privaloma teikti finansinę informaciją, gali neturėti LEI. Taip gali būti, pavyzdžiui, tuo atveju, kai, taikant proporcingumo principą, Sąjungoje įsteigtam subjektui netaikomas reikalavimas arba kai toks trečiojoje valstybėje įsteigtas subjektas neįsigijo LEI. Įvairūs teisės aktai jau buvo įgyvendinti siekiant apriboti LEI neturinčių subjektų prieigą prie Sąjungos finansų rinkų. Taisyklė pagal Reglamentą (ES) Nr. 600/2014, kuri žinoma kaip taisyklė „neturint LEI, nėra prekybos“ (angl. „no LEI, no trade“) buvo ypatingai svarbi priimant LEI Sąjungoje, t.y. reikalaujant LEI kaip išankstinės sąlygos prieigai prie Sąjungos rinkų. (13) Tais atvejais, kai LEI neturėjimas nėra pateisinamas, ESRV ragina šios rekomendacijos adresatus laikytis tokio paties požiūrio kaip ir taisyklė „no LEI, no trade“, kai tai yra tinkama;

                  (12)

                  LEI tapus prieinamam, nacionalinės statistikos institucijos, nacionalinės priežiūros institucijos ir Europos priežiūros institucijos (EPI) taip pat aktyviai skatino LEI ir jo naudojimą viešo atskleidimo kontekste. LEI buvo naudojamas savanoriškai arba buvo reikalaujama jį naudoti tam tikruose viešuose registruose, skelbiant testavimo nepalankiausiomis sąlygomis rezultatus ir kitais privalomo ar savanoriško duomenų atskleidimo atvejais. Nepaisant to LEI nėra naudojamas sistemingai ir nėra privalomas visais atvejais pagal Sąjungos teisę ar pagal nacionalinę teisę. Prisidedant prie trečio šios rekomendacijos tikslo – skatinti, kad visuomenė žinotų apie LEI ir jo naudojimą, ir sudaryti sąlygas visuomenei turėti prieigą prie bendrovių informacijos naudojant LEI – atitinkamos institucijos turėtų toliau sustiprinti nuorodas į LEI atskleisdamos informaciją apie subjektus;

                  (13)

                  ši rekomendacija buvo parengta atsižvelgiant į tarptautines ir europines iniciatyvas šioje srityje įskaitant FST pasiūlymus jos 2019 m. tematinėje apžvalgoje dėl LEI įgyvendinimo, kaip nurodyta anksčiau;

                  (14)

                  ši rekomendacija nedaro poveikio Sąjungos centrinių bankų įgaliojimams pinigų politikos srityje;

                  (15)

                  ESRV rekomendacijos skelbiamos po to, kai adresatams buvo pranešta apie ketinimą paskelbti ir po to, kai Bendroji valdyba praneša Europos Sąjungos Tarybai apie ketinimą tai padaryti ir suteikia Tarybai galimybę reaguoti,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
      1 SKIRSNIS

         REKOMENDACIJOS

         A rekomendacija. Sąjungos sistemos dėl juridinio asmens identifikatoriaus naudojimo sukūrimas

                  1.

                  Rekomenduojama, kad Komisija pasiūlytų Sąjungos teisės aktuose nustatyti bendrą Sąjungos teisinę sistemą, numatančią Sąjungoje įsteigtų finansiniuose sandoriuose dalyvaujančių juridinių asmenų identifikavimo naudojant juridinio asmens identifikatorių (LEI) tvarką, tinkamai atsižvelgiant į proporcingumo principą, taip pat atsižvelgiant į poreikį užkirsti kelią ar mažinti sisteminę riziką finansiniam stabilumui Sąjungoje ir tokiu būdu pasiekti vidaus rinkos tikslus.

                  2.

                  Rekomenduojama, kad Komisija pasiūlytų, kad Sąjungos teisės aktuose, kuriuose numatomas juridinių asmenų įsipareigojimas teikti finansinę informaciją, tinkamai laikantis proporcingumo principo, kaip nurodyta A rekomendacijos 1 dalyje, būtų numatytas įsipareigojimas naudojant LEI identifikuoti:

                              a)

                              juridinį asmenį, kuriam taikomas atskaitomybės įsipareigojimas, ir

                              b)

                              bet kurį kitą juridinį asmenį, apie kurį turi būti pateikta informacija ir kuris turi LEI.

                  3.

                  Rekomenduojama, kad Komisija pasiūlytų, kad Sąjungos teisės aktuose būtų numatytas įpareigojimas institucijoms identifikuoti naudojant LEI bet kurį juridinį asmenį, apie kurį jos viešai atskleidžia informaciją ir kuris turi LEI, tinkamai laikantis proporcingumo principo, kaip nurodyta A rekomendacijos 1 dalyje.

         B rekomendacija. Juridinio asmens identifikatoriaus naudojimas iki galimo Sąjungos teisės aktų priėmimo

      Kol Komisija, laikydamasi A rekomendacijos, imsis veiksmų ir kol bus priimti galimi Sąjungos teisės aktai, rekomenduojama, kad tiek, kiek leidžia teisės aktai, ir laikantis proporcingumo principo:

                  1.

                  Atitinkamos institucijos reikalautų arba, kai taikytina, ir toliau reikalautų, kad visi jų prižiūrimi finansiniuose sandoriuose dalyvaujantys juridiniai asmenys turėtų LEI.

                  2.

                  Institucijos, rengdamos, nustatydamos ar keisdamos finansinės atskaitomybės įsipareigojimus, į tokius įsipareigojimus įtrauktų arba, kai taikytina, ir toliau numatytų, įsipareigojimą naudojant LEI identifikuoti:

                              a)

                              juridinį asmenį, kuriam taikomas atskaitomybės įsipareigojimas, ir

                              b)

                              bet kurį kitą juridinį asmenį, apie kurį turi būti pateikta informacija ir kuris turi LEI;

                  3.

                  Institucijos identifikuotų arba, kai taikytina, ir toliau identifikuotų, naudodamos LEI, juridinį asmenį, apie kurį jos viešai atskleidžia informaciją ir kuris turi LEI.

            2 SKIRSNIS

         ĮGYVENDINIMAS

      1.   Apibrėžtys

      Šioje rekomendacijoje vartojamos šios apibrėžtys:

                  a)

                  atitinkama institucija –

                              i)

                              nacionalinės kompetentingos ar priežiūros institucijos, kaip nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1093/2010 (14) 1 straipsnio 2 dalyje, Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1094/2010 (15) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1095/2010 (16);

                              ii)

                              ECB pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 (17) 9 straipsnio 1 dalį;

                              iii)

                              paskirtosios institucijos pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/36/ES (18) VII antraštinės dalies 4 skyrių arba Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 1 dalį;

                              iv)

                              makroprudencinės institucijos, turinčios Rekomendacijoje ESRV/2011/3 (19) nustatytus tikslus, susitarimus, įgaliojimus, atskaitomybės reikalavimus ir kitus požymius;

                              v)

                              pertvarkymo institucijos, paskirtos pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/59/ES (20);

                  b)

                  institucijos –

                              i)

                              atitinkamos institucijos;

                              ii)

                              EBI;

                              iii)

                              EDPPI (EIOPA);

                              iv)

                              Europos vertybinių popierių ir rinkų institucija;

                              v)

                              Bendra pertvarkymo valdyba;

                  c)

                  juridinio asmens identifikatorius (LEI) – 20 simbolių nuorodos kodas, kuriuo unikaliai identifikuojami teisiškai savarankiški subjektai, dalyvaujantys finansiniuose sandoriuose, taip pat susiję nuorodos duomenys ir kuris grindžiamas Tarptautinės standartizacijos organizacijos parengtu ISO standartu 17442;

                  d)

                  juridinis asmuo – subjektas, kuriam gali būti suteiktas LEI pagal ISO17442 standartą ir pagal gaires dėl tinkamumo gauti LEI, kurias paskelbė Pasaulinės juridinio asmens identifikatoriaus sistemos Reguliavimo priežiūros komitetas;

                  e)

                  finansinis sandoris – vadovaujantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 549/2013 (21) priedo 1.66 dalies c punktu, kiekvienos finansinės priemonės atveju grynasis finansinio turto įsigijimas arba grynieji prisiimti įsipareigojimai.

            2.   Įgyvendinimo kriterijus

      Įgyvendinant rekomendaciją, deramas dėmesys turėtų būti skiriamas proporcingumo principui, atsižvelgiant į kiekvienos rekomendacijos tikslą ir turinį.
      3.   Tolesnių veiksmų grafikas

      Vadovaujantis Reglamento 1092/2010 17 straipsnio 1 dalimi, adresatai turi pranešti ESRV ir Tarybai apie veiksmus, kurių buvo imtasi laikantis šios rekomendacijos, arba tinkamai pateisinti savo neveikimą, laikantis šio grafiko:

                  1.

                  A rekomendacija
                  Iki 2023 m. birželio 30 d. Komisija turi pateikti Europos Parlamentui, Tarybai ir ESRV ataskaitą apie A rekomendacijos įgyvendinimą.

                  2.

                  B rekomendacija
                  Iki 2021 m. gruodžio 31 d. B rekomendacijos adresatai turi pateikti Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ir ESRV ataskaitą apie B rekomendacijos įgyvendinimą.

            4.   Stebėsena ir vertinimas

                  1.

                  ESRV sekretoriatas:

                              a)

                              padės adresatams, užtikrindamas ataskaitų teikimo koordinavimą ir reikiamų šablonų teikimą, o prireikus – išsamiau apibūdindamas tolesnių veiksmų procedūrą ir grafiką, siekiant sumažinti atskaitomybės naštą adresatams;

                              b)

                              tikrins adresatų tolesnius veiksmus, teiks pagalbą, kai jie to prašo, ir per Valdymo komitetą teiks Bendrajai valdybai ataskaitą apie tolesnius veiksmus.

                  2.

                  Bendroji valdyba įvertins adresatų pateiktas ataskaitas apie veiksmus ir pateisinimus ir, kai tinkama, galės nuspręsti, kad šios rekomendacijos nebuvo laikomasi ir kad adresatas nepateikė tinkamo savo neveikimo pateisinimo.

         Priimta Frankfurte prie Maino 2020 m. rugsėjo 24 d.

               ESRV bendrosios valdybos vardu

               ESRV sekretoriato vadovas

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  OL L 331, 2010 12 15, p. 1.

         (2)  OL C 58, 2011 2 24, p. 4 .

         (3)  Žr. G20 lyderių deklaraciją, paskelbtą G20 interneto svetainėje https://g20.org/en/g20/Documents/2012-Mexico-Leaders-Declaration0619-loscabos.pdf

         (4)  Žr. G20 lyderių deklaracijos priedą: G20 Hamburgo veiksmų planas, paskelbtas G20 interneto svetainėje https://www.g20germany.de/Content/DE/_Anlagen/G7_G20/2017-g20-hamburg-action-plan-en___blob=publicationFile&v=4.pdf

         (5)  Žr. Juridinio subjekto identifikatoriaus įgyvendinimo teminę apžvalgą, paskelbtą FST interneto svetainėje https://www.fsb.org/wp-content/uploads/P280519-2.pdf

         (6)  2012 m. liepos 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 648/2012 dėl ne biržos išvestinių finansinių priemonių, pagrindinių sandorio šalių ir sandorių duomenų saugyklų (OL L 201, 2012 7 27, p. 1).

         (7)  2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 600/2014 dėl finansinių priemonių rinkų, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 173, 2014 6 12, p. 84).

         (8)  2015 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2015/2365 dėl vertybinių popierių įsigijimo finansavimo sandorių ir pakartotinio naudojimo skaidrumo ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 337, 2015 12 23, p. 1).

         (9)  2014 m. liepos 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 909/2014 dėl atsiskaitymo už vertybinius popierius gerinimo Europos Sąjungoje ir centrinių vertybinių popierių depozitoriumų, kuriuo iš dalies keičiamos direktyvos 98/26/EB ir 2014/65/ES bei Reglamentas (ES) Nr. 236/2012 (OL L 257, 2014 8 28, p. 1).

         (10)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 176, 2013 6 27, p. 1).

         (11)  EBI rekomendacija dėl juridinio asmens identifikavimo kodo (angl. LEI) naudojimo (EBA/REC/2014/01), paskelbta EBA’s interneto svetainėje https://eba.europa.eu/regulation-and-policy/supervisory-reporting/consultation-paper-draft-recommendation-on-the-use-of-legal-entity-identifier-lei-

         (12)  EIOPA gairės dėl juridinio asmens identifikavimo kodo (angl. LEI) naudojimo (EIOPA-BoS-14-026), paskelbta EIOPA interneto svetainėje https://eba.europa.eu/regulation-and-policy/supervisory-reporting/consultation-paper-draft-recommendation-on-the-use-of-legal-entity-identifier-lei-

         (13)  Žr. 2016 m. liepos 28 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2017/590, kuriuo Reglamentas (ES) Nr. 600/2014 papildomas pranešimo apie sandorius kompetentingoms institucijoms techniniais reguliavimo standartais, (OL L 87, 2017 3 31, p. 449),13 straipsnio 2 dalį, kurioje numatyta, kad „Investicinė įmonė neteikia paslaugos, dėl kurios atsirastų pareiga pateikti sandorio pranešimą apie sandorį, sudarytą kliento, turinčio teisę gauti juridinio asmens identifikatorių, vardu, iš anksto iš to kliento negavusi juridinio asmens identifikatoriaus“.

         (14)  2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1093/2010, kuriuo įsteigiama Europos priežiūros institucija (Europos bankininkystės institucija), iš dalies keičiamas Sprendimas Nr. 716/2009/EB ir panaikinamas Komisijos sprendimas 2009/78/EB (OL L 331, 2010 12 15, p. 12).

         (15)  2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1094/2010, kuriuo įsteigiama Europos priežiūros institucija (Europos draudimo ir profesinių pensijų institucija), iš dalies keičiamas Sprendimas Nr. 716/2009/EB ir panaikinamas Komisijos sprendimas 2009/79/EB (OL L 331, 2010 12 15, p. 48).

         (16)  2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1095/2010, kuriuo įsteigiama Europos priežiūros institucija (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucija) ir iš dalies keičiamas Sprendimas Nr. 716/2009/EB bei panaikinamas Komisijos sprendimas 2009/77/EB (OL L 331, 2010 12 15., p. 84).

         (17)  2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (OL L 287, 2013 10 29, p. 63).

         (18)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB (OL L 176, 2013 6 27, p. 338).

         (19)  2011 m. gruodžio 22 d. Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija ESRV/2011/3 dėl nacionalinių institucijų įgaliojimų makrolygio rizikos ribojimo srityje (OL C 41, 2012 2 14, p. 1).

         (20)  2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 82/891/EEB, direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES bei 2013/36/ES ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 bei (ES) Nr. 648/2012 (OL L 173, 2014 6 12, p. 190).

         (21)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 549/2013 dėl Europos nacionalinių ir regioninių sąskaitų sistemos Europos Sąjungoje (OL L 174, 2013 6 26, p. 1).