title: 2018 m. kovo 19 d. Komisijos rekomendacija (ES) 2018/464 dėl metalų ir jodo jūriniuose vandens augaluose, halofituose ir produktuose iš jūrinių vandens augalų stebėsenos (Tekstas svarbus EEE. )

text:
               21.3.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 78/16

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2018/464
   2018 m. kovo 19 d.
   dėl metalų ir jodo jūriniuose vandens augaluose, halofituose ir produktuose iš jūrinių vandens augalų stebėsenos
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1881/2006 (1) nustatytas arseno, kadmio ir švino didžiausias leidžiamas kiekis (toliau – DLK) maisto produktuose. Tačiau šių medžiagų DLK nėra nustatytas jūriniuose vandens augaluose ir halofituose, išskyrus minėtame reglamente nustatytą DLK maisto papilduose, kurių sudėtyje yra vien tik arba daugiausia jūrinių vandens augalų arba iš jūrinių vandens augalų gautų produktų;

               (2)

               šiuo metu Europos Parlamento ir Komisijos reglamentu (EB) Nr. 396/2005 (2) nustatyta gyvsidabrio didžiausia leidžiamoji liekanų koncentracija dumbliuose ir prokariotuose (numatytasis lygis – 0,01 mg/kg);

               (3)

               2006 m. Maisto mokslinis komitetas nustatė 600 μg per parą suvartojamo jodo kiekio viršutinę ribą suaugusiesiems, o 1–3 metų vaikams – 200 μg per parą (3). Jis nurodė, kad vartojant dumblių produktus, kuriuose yra gausu jodo, visų pirma sausus produktus, galima suvartoti pernelyg didelį jodo kiekį, o tai yra pavojinga, jeigu tokių produktų sudėtyje yra daugiau nei 20 mg jodo/1 kg sausosios medžiagos ir jodo poveikį patiriantys gyventojai gyvena teritorijoje, kurioje yra endeminis jodo trūkumas;

               (4)

               iš turimų aptikties duomenų matyti, kad jūriniuose vandens augaluose yra didelės arseno, kadmio, jodo, švino ir gyvsidabrio koncentracijos. Kadangi halofitai taip pat auga jūros aplinkoje, galima pagrįstai manyti, kad halofitai panašiai sugeria šias medžiagas, todėl halofitų tarša šiomis medžiagomis yra panaši;

               (5)

               jūriniai vandens augalai ir halofitai sudaro vis didesnę tam tikrų ES vartotojų raciono dalį. Todėl būtina įvertinti, ar dėl arseno, kadmio, jodo, švino ir gyvsidabrio kiekio jūriniuose vandens augaluose ir halofituose bendras šių medžiagų poveikis pakistų tiek, kad reikėtų nustatyti arseno, kadmio ir švino DLK šiuose maisto produktuose arba keisti gyvsidabrio didžiausią leidžiamąją liekanų koncentraciją dumbliuose ir prokariotuose, arba imtis kitų veiksmų, susijusių su šiuose maisto produktuose esančio jodo poveikiu;

               (6)

               maisto priedų iš jūrinių vandens augalų specifikacijos yra nustatytos Komisijos reglamento (ES) Nr. 231/2012 prieduose (4). Europos maisto saugos tarnyba (toliau – EFSA) rekomendavo peržiūrėti toksiškų cheminių elementų priemaišų tam tikruose minėtuose maisto prieduose ribines vertes siekiant užtikrinti, kad šių priedų vartojimas nesukeltų didelio tokių toksiškų cheminių elementų poveikio, visų pirma kūdikiams ir mažiems vaikams (5). Todėl turėtų būti įvertintas arseno, kadmio, jodo, švino ir gyvsidabrio maisto prieduose iš jūrinių vandens augalų ir dumblių poveikis;

               (7)

               arseno, švino, kadmio ir gyvsidabrio didžiausias leidžiamas kiekis pašaruose yra nustatytas Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/32/EB (6). Kadangi tam tikrų rūšių jūriniai vandens augalai naudojami kaip pašarai, turėtų būti ištirtas metalų kiekis šių rūšių augaluose, tiek atsižvelgiant į gyvūnų sveikatą, tiek į tai, kad šie metalai patenka į gyvūninius maisto produktus;

               (8)

               siekiant paremti su maistu suvartojamų medžiagų poveikio vertinimą, turėtų būti renkami arseno, kadmio, jodo, švino ir gyvsidabrio aptikties įvairių rūšių jūriniuose vandens augaluose, halofituose ir produktuose iš jūrinių vandens augalų duomenys,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               valstybėms narėms bendradarbiaujant su maisto ir pašarų ūkio subjektais, 2018, 2019 ir 2020 m. vykdyti arseno, kadmio, jodo, švino ir gyvsidabrio jūriniuose vandens augaluose, halofituose ir produktuose iš jūrinių vandens augalų stebėseną. Stebėsena turėtų apimti valgomuosius halofitus, įskaitant Salicorna europaea ir Tetragonia tetragonoides, ir, atsižvelgiant į vartojimo įpročius ir paskirtį naudoti pašaruose, įvairiausių rūšių jūrinius vandens augalus, įskaitant Ecklonia bicyclis, Fucus vesiculosus, Palmaria palmata, Hizikia fusiforme, Chondrus crispus, Laminaria digitata, Laminaria japonica, Saccharina japonica, Porphyra ir Pyropia spp., Ascophyllum nodosum, Ulva sp., Himanthalia elongata, Fucus serratus, Codium sp., Sacharina latissima, Undaria pinnatifida ir Alaria esculenta, kad būtų galima tiksliai nustatyti poveikį; be to, rinkti aptikties duomenis apie maisto priedus iš jūrinių vandens augalų, be kita ko, E400, E401, E403, E404, E405, E406, E407, E407a ir E160a (iv);

               2.

               siekiant užtikrinti, kad iš partijų imami mėginiai būtų reprezentatyvūs, maisto produktų stebėseną vykdyti laikantis Komisijos reglamente (EB) Nr. 333/2007 (7) nustatytų mėginių ėmimo procedūrų;

               3.

               pašarų stebėseną vykdyti laikantis Komisijos reglamento (EB) Nr. 152/2009 (8), nuostatų;

               4.

               tyrimus atlikti pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 882/2004 (9) III priedą, taikant tokį tyrimų metodą, kuris, kaip buvo įrodyta, leidžia gauti patikimus rezultatus;

               5.

               gyvsidabrio tyrimą verčiau atlikti nustatant metilo gyvsidabrio ir suminio gyvsidabrio kiekį, o arseno tyrimą – nustatant neorganinio arseno ir suminio arseno bei, jei įmanoma, kitų susijusių formų arseno kiekį;

               6.

               nurodyti rūšis ar priedų numerius bei tai, ar buvo tiriami švieži, džiovinti ar perdirbti produktai; jei įmanoma, taip pat nurodyti produktų kilmę (laukiniai ar auginami), derliaus nuėmimo datą ir vietą, ištirtą jūrinio vandens augalo dalį ir informaciją ant galutinių produktų etiketės, jeigu ji pateikiama;

               7.

               reguliariai teikti stebėsenos duomenis Europos maisto saugos tarnybai, nurodant EFSA prašomą informaciją ir naudojant EFSA nustatytą elektroninę formą, kad ji galėtų juos kaupti vienoje duomenų bazėje.

      Priimta Briuselyje 2018 m. kovo 19 d.

            Komisijos vardu

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Komisijos narys

      (1)  2006 m. gruodžio 19 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1881/2006, nustatantis didžiausias leistinas tam tikrų teršalų maisto produktuose koncentracijas (OL L 364, 2006 12 20, p. 5).

      (2)  2005 m. vasario 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 396/2005 dėl didžiausių pesticidų likučių kiekių augalinės ir gyvūninės kilmės maiste ir pašaruose ar ant jų ir iš dalies keičiantis Tarybos direktyvą 91/414/EEB (OL L 70, 2005 3 16, p. 1).

      (3)  Tolerable upper intake levels for vitamins and minerals – Scientific Committee on Food – Scientific Panel on Dietetic Products, Nutrition and Allergies. 2006 m. vasario mėn. http://www.efsa.europa.eu/sites/default/files/efsa_rep/blobserver_assets/ndatolerableuil.pdf

      (4)  2012 m. kovo 9 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 231/2012, kuriuo nustatomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1333/2008 II ir III prieduose išvardytų maisto priedų specifikacijos (OL L 83, 2012 3 22, p. 1).

      (5)  Re-evaluation of agar (E406) as a food additive. EFSA Journal 2016; 14(12): 4645.

      (6)  2002 m. gegužės 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/32/EB dėl nepageidaujamų medžiagų gyvūnų pašaruose (OL L 140, 2002 5 30, p. 10).

      (7)  2007 m. kovo 28 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 333/2007, kuriuo nustatomi mėginių ėmimo ir analizės metodai vykdant mikroelementų ir perdirbant maistą susidarančių teršalų koncentracijos maisto produktuose kontrolę (OL L 88, 2007 3 29, p. 29).

      (8)  2009 m. sausio 27 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 152/2009, nustatantis oficialiai pašarų kontrolei taikytinus Bendrijos ėminių ėmimo ir analizės metodus (OL L 54, 2009 2 26, p. 1).

      (9)  2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių (OL L 165, 2004 4 30, p. 1).


title: 2018 m. birželio 22 d. Komisijos rekomendacija (ES) 2018/951 dėl lygybės įstaigoms taikomų standartų

text:
               4.7.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 167/28

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2018/951
   2018 m. birželio 22 d.
   dėl lygybės įstaigoms taikomų standartų
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Europos Sąjungos sutarties 2 straipsnyje nustatyta, kad Sąjunga yra grindžiama šiomis vertybėmis: pagarba žmogaus orumui, laisve, demokratija, lygybe, teisine valstybe ir pagarba žmogaus teisėms, įskaitant mažumoms priklausančių asmenų teises. Šios vertybės yra bendros valstybėms narėms, gyvenančioms visuomenėje, kurioje vyrauja pliuralizmas, nediskriminavimas, tolerancija, teisingumas, solidarumas ir moterų bei vyrų lygybė;

               (2)

               Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 8 straipsnyje numatyta, kad visuose savo veiksmuose Sąjunga siekia pašalinti moterų ir vyrų nelygybės apraiškas ir diegti jų lygybę;

               (3)

               Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 21 straipsniu draudžiama bet kokia diskriminacija dėl asmens lyties, rasės, etninės kilmės, religijos ar tikėjimo, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos. Chartijos 23 straipsniu saugoma teisė į vyrų ir moterų lygybę visose srityse, įskaitant priėmimą į darbą, darbą ir atlyginimą. 26 straipsnyje pripažįstama ir gerbiama neįgaliųjų teisė naudotis priemonėmis, užtikrinančiomis jų nepriklausomumą, socialinį bei profesinį integravimą ir dalyvavimą bendruomenės gyvenime. Be to, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 20 straipsniu saugoma visų lygybė prieš įstatymą;

               (4)

               pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 19 straipsnį Taryba spręsdama pagal specialią teisėkūros procedūrą ir Europos Parlamentui pritarus, gali vieningai imtis atitinkamų veiksmų, siekdama kovoti su diskriminacija dėl lyties, rasinės arba etninės kilmės, religijos ar tikėjimo, negalios, amžiaus arba seksualinės orientacijos, nepažeisdama kitų Sutarčių nuostatų ir neviršydama Sąjungai suteiktų įgaliojimų. Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 157 straipsnio 3 dalį Europos Parlamentas ir Taryba imasi priemonių užtikrinti, kad būtų taikomas moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio užimtumo bei profesinės veiklos principas, taip pat vienodo užmokesčio už vienodą arba vienodos vertės darbą principas;

               (5)

               remiantis šiomis nuostatomis priimtos kelios direktyvos dėl diskriminacijos atitinkamose srityse draudimo;

               (6)

               Tarybos direktyva 2000/43/EB (1) draudžiama tiesioginė ir netiesioginė diskriminacija dėl rasės ar etninės kilmės, įskaitant priekabiavimą. Tai taikoma visiems asmenims tiek viešajame, tiek privačiajame sektoriuose, įskaitant viešąsias įstaigas, kai klausimas susijęs su: a) įsidarbinimo, savarankiško įsidarbinimo ir darbo sąlygomis, įskaitant atrankos kriterijus ir priėmimo į darbą sąlygas, visoms veiklos rūšims ir visais profesinės karjeros etapais, įskaitant paaukštinimą darbe; b) galimybe gauti visų rūšių ir visų lygių profesinį orientavimą, profesinį mokymą, sudėtingesnį profesinį mokymą ir perkvalifikavimą, įskaitant praktinę darbo patirtį; c) įdarbinimu ir darbo sąlygomis, įskaitant atleidimą iš darbo ir atlyginimą; d) naryste ir dalyvavimu darbuotojų ar darbdavių organizacijose ar kitose organizacijose, kurių nariai turi tam tikrą profesiją, įskaitant tokių organizacijų teikiamą naudą; e) socialine apsauga, įskaitant socialinį draudimą ir sveikatos priežiūrą; f) socialinėmis lengvatomis; g) švietimu ir h) galimybe gauti visuomenei prieinamas prekes ir paslaugas, įskaitant aprūpinimą būstu, bei prekių tiekimu ir paslaugų teikimu;

               (7)

               Tarybos direktyva 2000/78/EB (2) draudžiama tiesioginė ir netiesioginė diskriminacija, įskaitant priekabiavimą, dėl religijos ar tikėjimo, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos užimtumo, profesinėje ir profesinio mokymo srityse. Tai taikoma visiems asmenims tiek viešajame, tiek privačiajame sektoriuose, įskaitant viešąsias įstaigas, kai klausimas susijęs su ankstesnėje konstatuojamojoje dalyje nurodytais a–d punktais;

               (8)

               Tarybos direktyva 2004/113/EB (3) draudžiama tiesioginė ir netiesioginė diskriminacija dėl lyties, įskaitant priekabiavimą ir seksualinį priekabiavimą, kiek tai susiję su galimybe naudotis prekėmis bei paslaugomis ir prekių tiekimu bei paslaugų teikimu;

               (9)

               Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/54/EB (4) dėl lyčių lygybės draudžiama tiesioginė ir netiesioginė diskriminacija dėl lyties, įskaitant priekabiavimą ir seksualinį priekabiavimą, kiek tai susiję su galimybėmis įsidarbinti, įskaitant paaukštinimą darbe, taip pat su profesiniu mokymu, darbo sąlygomis, įskaitant atlyginimą, ir profesinėmis socialinės apsaugos sistemomis;

               (10)

               Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/41/ES (5) draudžiama tiesioginė ir netiesioginė savarankiškai dirbančių vyrų ir moterų diskriminacija, įskaitant priekabiavimą ir seksualinį priekabiavimą. Direktyvos taikymo sritis apima visų rūšių diskriminaciją, bet konkrečiai paminėta socialinė apsauga ir motinystės išmokos;

               (11)

               valstybės narės perkėlė visas pirmiau minėtas direktyvas (toliau – lygybės direktyvos) į nacionalinę teisę. Lygybės direktyvose, išskyrus Direktyvą 2000/78/EB, numatyta, kad valstybės narės paskiria įstaigą arba įstaigas, skatinančias vienodo požiūrio taikymą visiems asmenims nediskriminuojant jų atitinkamose direktyvose nurodytu pagrindu ir, be kita ko, analizuojančias ir stebinčias, kaip šis požiūris taikomas, bei jį palaikančias (toliau – lygybės įstaigos). Todėl visos valstybės narės įsteigė lygybės įstaigas;

               (12)

               ši rekomendacija taikoma pagal pirmiau minėtas lygybės direktyvas įsteigtoms lygybės įstaigoms;

               (13)

               kai lygybės direktyvomis numatyta, kad reikia įsteigti tokias lygybės įstaigas, jomis valstybių narių reikalaujama užtikrinti, kad šios įstaigos galėtų teikti nepriklausomą pagalbą nukentėjusiesiems nuo diskriminacijos, atlikti nepriklausomus diskriminacijos tyrimus, skelbti nepriklausomas ataskaitas ir teikti rekomendacijas visais su tokia diskriminacija susijusiais klausimais;

               (14)

               be to, 2008 m. liepos 2 d. Komisija priėmė pasiūlymą dėl Tarybos direktyvos, kuria įgyvendinamas vienodo požiūrio į asmenis, nepaisant jų religijos ar tikėjimo, negalios, amžiaus arba seksualinės orientacijos, principas (6). Pasiūlymo taikymo sritis apima a) socialinę apsaugą, įskaitant socialinį draudimą ir sveikatos priežiūrą; b) socialines lengvatas; c) švietimą ir d) galimybę gauti visuomenei prieinamas prekes ir paslaugas, įskaitant aprūpinimą būstu, bei prekių tiekimą ir paslaugų teikimą. Remiantis siūloma direktyva, valstybės narės įpareigotos ir šiose srityse paskirti įstaigą arba įstaigas, skatinančias vienodą požiūrį, kurios gali būti tos pačios įstaigos, kaip jau įsteigtos pagal lygybės direktyvas. Nors pasiūlymas iki šiol nepriimtas, valstybės narės turėtų būti skatinamos paskirti lygybės įstaigas šiose srityse, nes patirtis rodo, jog paskyrus tokias įstaigas sustiprinama apsauga nuo diskriminacijos;

               (15)

               be to, direktyvomis 2006/54/EB ir 2010/41/ES reikalaujama, kad valstybės narės užtikrintų, kad be visų lygybės įstaigų vykdomų užduočių, jos taip pat keistųsi turima informacija su atitinkamomis Europos įstaigomis;

               (16)

               kai kuriose valstybėse narėse lygybės įstaigų įgaliojimai taip pat apima kovą su nusikaltimais dėl neapykantos ir neapykantą kurstančiomis kalbomis. Tai ypač svarbu siekiant užtikrinti, kad būtų veiksmingai įgyvendinamas Tarybos pamatinis sprendimas 2008/913/TVR (7) dėl kovos su tam tikromis rasizmo ir ksenofobijos formomis bei apraiškomis baudžiamosios teisės priemonėmis, kuriuo nustatomi kriminalizavimui, baudžiamajam persekiojimui ir sankcijų taikymui už rasistines neapykantą kurstančias kalbas ir nusikaltimus dėl neapykantos taikomi minimalieji standartai;

               (17)

               be šiomis direktyvomis joms nustatytų įpareigojimų įsteigti lygybės įstaigas, daugelis valstybių narių praplėtė savo lygybės įstaigų įgaliojimus, kad į jų apimamą taikymo sritį, susijusią su diskriminacija dėl lyties, rasinės ar etninės kilmės, religijos ar tikėjimo, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos, būtų bendrai įtrauktos tokios sritys kaip užimtumas ir profesinė veikla, galimybė naudotis prekėmis bei paslaugomis ir prekių tiekimas bei paslaugų teikimas, švietimas, socialinė apsauga ir socialinės lengvatos ir todėl jie apimtų Direktyvos 2000/78/EB taikymo sritį, taip pat kitas sritis;

               (18)

               lygybės direktyvų tekstu valstybėms narėms paliekama daug veiksmų laisvės sprendžiant dėl lygybės įstaigų struktūros ir veikimo. Todėl valstybėse narėse įsteigtos lygybės įstaigos labai skiriasi turimais įgaliojimais, kompetencija, struktūra, ištekliais ir veikimo principais. Dėl to kartais piliečiams suteikiama nepakankama apsauga – apsauga, kurios lygis skirtingose valstybėse narėse skiriasi (8);

               (19)

               kai kurios valstybės narės įsteigė daugiau nei vieną lygybės įstaigą, todėl reikia sukurti aiškius jų koordinavimo ir bendradarbiavimo mechanizmus;

               (20)

               kai kuriose valstybėse narėse veikiančių lygybės įstaigų įgaliojimai buvo praplėsti apimant daugybę įvairių sričių ir atitinkamai nepadidinant išteklių. Kelių lygybės įstaigų biudžetai buvo gerokai sumažinti, o dėl to gali sumažėti jų pajėgumas atlikti savo užduotis (9);

               (21)

               tyrimuose atkreiptas dėmesys į atvejus, kai lygybės įstaigos veikia nepakankamai nepriklausomai ir neveiksmingai, pvz., dėl išorės spaudimo ar nepakankamo darbuotojų skaičiaus (10);

               (22)

               praktiškai nepriklausomumas gali nukentėti ypač tais atvejais, kai lygybės įstaiga įsteigta kaip ministerijos, priimančios nurodymus tiesiogiai iš vyriausybės, dalis;

               (23)

               lygybės įstaigos neturėtų vienoms užduotims skirti neproporcingai daug dėmesio, jei dėl to negali tinkamai atlikti kitų (11);

               (24)

               siekdamos padėti diskriminuojamoms grupėms ar asmenims pasinaudoti jų teisėmis, lygybės įstaigos taip pat turėtų labiau informuoti plačiąją visuomenę apie savo veiklą, galiojančias antidiskriminacines taisykles ir būdus, kaip pasinaudoti teisių gynimo priemonėmis. Todėl visiems turėtų būti paprasta susisiekti su lygybės įstaigomis tiek tiesiogiai, tiek internetu. Taip pat reikėtų sudaryti palankesnes sąlygas teikti skundus, užtikrinant konfidencialumą ir paprastas bei nemokamas procedūras;

               (25)

               siekiant padėti užtikrinti, kad visoje Europos Sąjungoje esančios lygybės įstaigos veiktų tinkamai ir vienodai, tikslinga rekomenduoti valstybėms narėms lygybės įstaigoms taikomus standartus;

               (26)

               į tai, kad reikia nustatyti lygybės įstaigoms taikomus standartus, dėmesys papildomai atkreiptas 2014 m. Bendroje ataskaitoje dėl direktyvų 2000/43/EB ir 2000/78/EB taikymo (12), 2015 m. Ataskaitoje dėl Direktyvos 2004/113/EB taikymo (13), taip pat 2014 m. Rekomendacijos dėl užmokesčio skaidrumo vertinimo ataskaitoje ir Komunikate „2017–2019 m. ES veiksmų planas. Kovoti su vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumu“ (14). Europos Parlamentas savo 2015 m. rezoliucijoje taip pat paragino nustatyti lygybės įstaigoms taikomus standartus (15);

               (27)

               lygybės įstaigoms ir žmogaus teisių institucijoms taikomus standartus jau priėmė Jungtinės Tautos (16), Europos nacionalinių lygybės įstaigų tinklas (17) ir Europos Taryba (18);

               (28)

               ši rekomendacija skirta valstybėms narėms. Ja siekiama padėti naikinti visos Europos lygybės įstaigose taikomų standartų skirtumus;

               (29)

               rekomendacijoje nustatyti standartai dėl lygybės įstaigų įgaliojimų, nepriklausomumo, veiksmingumo, prieinamumo ir koordinavimo, taip pat dėl galimybės kreiptis į jas, taip siekiant užtikrinti, kad jos galėtų veiksmingai atlikti savo funkcijas;

               (30)

               šia rekomendacija sustiprinamas Komisijos įsipareigojimas skatinti valstybes nares ir joms padėti didinti jų pajėgumus užtikrinant Sąjungos teisės aktų vykdymą, taip pat suteikti teisių gynimo priemonių, siekiant užtikrinti, kad diskriminuojami ir Sąjungos teisės ginami asmenys bei grupės galėtų visapusiškai naudotis savo teisėmis, laikantis Komunikato „ES teisė. Geresnis taikymas – geresni rezultatai“ (19). Nepriklausomos lygybės įstaigos atlieka itin svarbų vaidmenį veiksmingai įgyvendinant Sąjungos teisės aktus ir užtikrinant visapusišką bei nuoseklų jų taikymą. Lygybės įstaigos taip pat yra naudingos institucijos, siekiant darnaus lygias teises turinčios ir įtraukios demokratinės visuomenės vystymosi;

               (31)

               Sąjungos kompetencijai priklausančiose srityse lygybės įstaigoms taikomi standartai taip pat turi atitikti Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijoje numatytus prieinamumo reikalavimus. Konvencija Europos bendrijos vardu buvo patvirtinta Tarybos sprendimu 2010/48/EB (20) ir todėl yra neatskiriama ES teisinės tvarkos dalis, turinti viršenybę ES antrinės teisės aktų atžvilgiu;

               (32)

               direktyvose 2000/43/EB, 2000/78/EB, 2004/113/EB ir 2006/54/EB numatytas įpareigojimas valstybėms narėms perduoti visą turimą informaciją, susijusią su šių direktyvų taikymu, kad Komisija galėtų parengti ataskaitą ir įvertinti priemones, kurių valstybės narės ėmėsi pagal atitinkamas direktyvas. Kad Komisija galėtų priimti ir paskelbti ataskaitą, bendravimas turi vykti tam tikrais iš anksto nustatytais intervalais (21). Be to, perduodama informacija, susijusi su tuo, kaip valstybės narės laikosi šios rekomendacijos, padėtų įvertinti jos poveikį;

               (33)

               Sąjungos lygmeniu šia rekomendacija nepažeidžiami nacionalinės proceso teisės principai ir valstybių narių teisinės tradicijos. Kaip nustatyta Sutartyse ir Sąjungos antrinės teisės aktuose, ja neišplečiami Sąjungos įgaliojimai,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   I SKYRIUS

      TIKSLAS IR DALYKAS

               (1)

               Šios rekomendacijos tikslas – nustatyti priemones, kurias valstybės narės galėtų taikyti, siekdamos padėti sustiprinti lygybės įstaigų nepriklausomumą ir veiksmingumą, visų pirma, kiek tai susiję su jų pajėgumu užtikrinti, kad diskriminuojami asmenys ir grupės galėtų visapusiškai naudotis savo teisėmis.

               (2)

               Visos valstybės narės turėtų užtikrinti, kad lygybės įstaigos galėtų nepriklausomai ir veiksmingai vykdyti savo funkcijas, kaip nustatyta direktyvose 2000/43/EB, 2004/113/EB, 2006/54/EB ir 2010/41/ES.

         II SKYRIUS

      REKOMENDUOJAMOS PRIEMONĖS

   1.1.   Lygybės įstaigų įgaliojimai

   1.1.1.   Diskriminacijos rūšys ir taikymo sritis, kurias apima lygybės įstaigų įgaliojimai

               (1)

               Visos valstybės narės, be savo įpareigojimų pagal direktyvas 2000/43/EB, 2004/113/EB, 2006/54/EB ir 2010/41/ES, susijusių su įstaigų, skatinančių vienodą požiūrį (toliau – lygybės įstaigos), paskyrimu, turėtų apsvarstyti galimybę paskirti lygybės įstaigą, kurios veikla pagal Direktyvos 2000/78/EB taikymo sritį apimtų kovą su diskriminacija dėl religijos ar tikėjimo, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos.

               (2)

               Valstybės narės turėtų apsvarstyti galimybę praplėsti lygybės įstaigų įgaliojimus, kad bet kokios draudžiamos diskriminacijos atžvilgiu šie įgaliojimai apimtų užimtumą ir profesinę veiklą, galimybę naudotis prekėmis bei paslaugomis ir prekių tiekimą bei paslaugų teikimą, švietimą, socialinę apsaugą ir socialines lengvatas, įskaitant neapykantą kurstančias kalbas, susijusias su šiais pagrindais šiose srityse.

               (3)

               Tiek pagal vieną įgaliojimą veikiančiose įstaigose, tiek lygybės įstaigose, kurios veikia pagal keletą įgaliojimų ir (arba) sprendžia problemas, susijusias su kelių rūšių diskriminacija, vidinė lygybės įstaigų struktūra turėtų užtikrinti, kad būtų susitelkiama į kiekvieną įgaliojimų sritį ir į kiekvienos rūšies diskriminaciją. Skiriamas dėmesys turėtų būti proporcingas atitinkamos rūšies diskriminacijos poveikiui, taip pat turėtų būti tinkamai suderinti ištekliai.

         1.1.2.   Lygybės įstaigos įgaliojimais numatytos funkcijos

      Nepriklausoma pagalba

               (1)

               Valstybės narės turėtų atsižvelgti į šiuos nepriklausomos pagalbos nukentėjusiesiems teikimo aspektus: individualių ar kolektyvinių skundų priėmimą ir nagrinėjimą; teisinių konsultacijų nukentėjusiesiems teikimą, įskaitant jų skundų nagrinėjimą; dalyvavimą tarpininkavimo ir taikinimo veikloje; atstovavimą skundo pateikėjams teisme ir prireikus – amicus curiae arba eksperto funkciją.

               (2)

               Valstybės narės taip pat turėtų atsižvelgti į tai, kad, teikiant nepriklausomą pagalbą nukentėjusiesiems, taip pat gali tekti suteikti lygybės įstaigoms galimybę dalyvauti bylų nagrinėjime ar padėti jam vykstant, taip siekiant pašalinti struktūrinę ir sisteminę diskriminaciją pačių įstaigų pasirinktais atvejais (dėl jų gausos, rimtumo ar poreikio pateikti teisinį išaiškinimą). Toks bylų nagrinėjimas gali vykti arba pačios įstaigos vardu, arba nukentėjusiųjų ar nukentėjusiesiems atstovaujančių organizacijų vardu, laikantis nacionalinės proceso teisės.

               (3)

               Valstybės narės taip pat turėtų atsižvelgti į tai, kad, teikiant pagalbą nukentėjusiesiems, individualiais ar kolektyviniais diskriminacijos atvejais gali tekti priimti rekomendacijas arba, kai tai leidžiama pagal nacionalinę teisę, teisiškai privalomus sprendimus, taip pat stebėti ir užtikrinti, kad jie būtų įgyvendinti.

               (4)

               Valstybės narės turėtų sudaryti sąlygas lygybės įstaigoms pagal nacionalinę teisę rinkti svarbius įrodymus ir informaciją.

               (5)

               Kai lygybės įstaigos gali teisėtai priimti privalomus sprendimus, valstybės narės taip pat turėtų suteikti joms galimybę skirti tinkamas, veiksmingas ir proporcingas sankcijas.

               (6)

               Lygybės įstaigoms suteiktų galių vykdymui turėtų būti taikomos atitinkamos apsaugos priemonės, įskaitant, kai reikia, veiksmingą apskundimą teismine tvarka ir tinkamą teisinį procesą. Visų pirma, nacionalinės teisės aktuose turėtų būti aiškiai aprašyta teisė kreiptis į teismą dėl lygybės įstaigų priimtų privalomų sprendimų, kai pagal nacionalinę teisę jos yra kompetentingos priimti tokius sprendimus.

      Nepriklausomi tyrimai

               (7)

               Valstybės narės turėtų sudaryti sąlygas lygybės įstaigoms reguliariai vykdyti nepriklausomus tyrimus. Tyrimų aprėptimi ir struktūra turėtų būti užtikrinama, kad būtų surinkta pakankamai patikimų kiekybinių ir kokybinių duomenų apie diskriminaciją, kad būtų galima atlikti reikiamą analizę ir parengti įrodymais pagrįstas išvadas dėl to, kokios yra didžiausios problemos ir kaip jas spręsti.

      Nepriklausomos ataskaitos

               (8)

               Valstybės narės turėtų sudaryti sąlygas lygybės įstaigoms reguliariai skelbti nepriklausomas ataskaitas ir pristatyti jas atitinkamoms valstybinėms institucijoms, įskaitant, jei reikia, atitinkamas nacionalines vyriausybes ar regioninę valdžią ir parlamentus. Šių ataskaitų aprėptis turėtų būti pakankamai plati, kad būtų galima atlikti bendrą padėties, susijusios su kiekvienos įtrauktos rūšies diskriminacija valstybėje narėje, įvertinimą.

               (9)

               Siekdamos gauti aukštos kokybės nepriklausomas ataskaitas, valstybės narės turėtų sudaryti sąlygas lygybės įstaigoms vykdyti nepriklausomus mokslinius tyrimus. Atliekant šiuos tyrimus būtų galima rinkti duomenis, visų pirma susijusius su vienos rūšies diskriminacijai tenkančiu skundų skaičiumi, administracinių procedūrų nuo skundo pateikimo iki bylos nagrinėjimo pabaigos trukme, administracinių procedūrų rezultatais ir teismų bylų, kuriose dalyvauja lygybės įstaigos, skaičiumi, trukme ir rezultatais.

      Lygybės įstaigų rekomendacijos

               (10)

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad jų valdžios institucijos kuo labiau atsižvelgtų į lygybės įstaigų rekomendacijas dėl teisės aktų, politikos, procedūrų, programų ir veiklos. Reikėtų užtikrinti, kad valdžios institucijos informuotų lygybės įstaigas apie tai, kaip atsižvelgta į jų rekomendacijas, ir viešai skelbtų šią informaciją.

      Lygybės skatinimas

               (11)

               Siekiant skatinti lygybę ir įvairovę, valstybės narės turėtų sudaryti sąlygas lygybės įstaigoms prisidėti užkertant kelią diskriminacijai, visų pirma rengiant mokymus, teikiant informaciją, konsultacijas, rekomendacijas ir pagalbą atsakingiems subjektams, turintiems įsipareigojimų pagal lygybės direktyvas, institucijoms ir pavieniams asmenims, taip pat didinant plačiosios visuomenės informuotumą tiek apie įstaigų veiklą, tiek apie galiojančių kovos su diskriminacija taisyklių turinį bei būdus, kaip pasinaudoti teisių gynimo priemonėmis.

               (12)

               Tuo pačiu tikslu valstybės narės taip pat turėtų sudaryti sąlygas lygybės įstaigoms dalyvauti visuomenės diskusijose, palaikyti nuolatinį dialogą su valdžios institucijomis, bendrauti su diskriminuojamomis grupėmis ir suinteresuotaisiais subjektais, taip pat skatinti gerąją patirtį ir pozityvius veiksmus.

         1.2.   Nepriklausomumas ir veiksmingumas

   1.2.1.   Nepriklausomumas

               (1)

               Siekdamos užtikrinti lygybės įstaigų nepriklausomumą joms vykdant savo užduotis, valstybės narės turėtų apsvarstyti tokius aspektus kaip šių įstaigų organizacijos, jų vieta visoje administracinėje struktūroje, jų biudžeto paskirstymas, išteklių valdymo procedūros, ypač daug dėmesio skirdamos darbuotojų, įskaitant vadovaujamas pareigas užimančius asmenis, paskyrimo ir atleidimo procedūroms. Tokiais svarstymais neturėtų būti sukuriamas pagrindas pažeisti konkrečias valstybių narių nacionalines organizacines struktūras.

               (2)

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad lygybės įstaigų darbuotojams, įskaitant vadovaujamas pareigas užimančius asmenis ir valdybos narius, būtų draudžiama užsiimti bet kokia su jų pareigomis nesuderinama veikla ir kad savo kadencijos metu jie neužsiimtų jokia – nei pelninga, nei nepelninga – prieštaringa veikla.

         1.2.2.   Ištekliai

               (1)

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad kiekviena lygybės įstaiga būtų aprūpinta žmogiškaisiais, techniniais ir finansiniais ištekliais, patalpomis ir infrastruktūra, reikalingais veiksmingai užduotims atlikti ir įgaliojimams vykdyti. Skiriant išteklius lygybės įstaigoms turėtų būti atsižvelgiama į kompetenciją ir paskirtas užduotis. Ištekliai laikomi tinkamais tik tuo atveju, jei jais sudaromos sąlygos lygybės įstaigai atlikti visas savo funkcijas veiksmingai, per pagrįstą laiką ir laikantis pagal nacionalinę teisę nustatytų terminų.

               (2)

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad lygybės įstaigų darbuotojų būtų pakankamai ir kad jie turėtų reikiamų įgūdžių, žinių ir patirties kiekvienai lygybės įstaigos funkcijai tinkamai ir veiksmingai atlikti.

               (3)

               Valstybės narės turėtų sudaryti sąlygas lygybės įstaigoms veiksmingai stebėti, kaip vykdomi jų pačių, taip pat valdžios institucijų, ginčų sprendimo institucijų ir teismų priimti sprendimai, susiję su diskriminacijos atvejais. Todėl joms turėtų būti nedelsiant pranešama apie tokius sprendimus ir priemones, kurių imtasi jiems įgyvendinti.

         1.2.3.   Skundų teikimas, galimybė susipažinti su informacija ir prieinamumas

               (1)

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad būtų įmanoma lygybės įstaigoms skundus teikti žodžiu, raštu ir internetu, skundo pateikėjo pasirinkta kalba, įprasta toje valstybėje narėje, kurioje įsikūrusi lygybės įstaiga.

               (2)

               Valstybė narė turėtų užtikrinti, kad skundų teikimo lygybės įstaigoms procedūra būtų paprasta ir nemokama.

               (3)

               Valstybės narės turėtų numatyti įpareigojimą lygybės įstaigoms užtikrinti liudininkų ir pranešėjų, taip pat, kiek tai įmanoma, skundų dėl diskriminacijos pateikėjų, konfidencialumą.

               (4)

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad visiems asmenims būtų paprasta patekti į lygybės įstaigų fizines patalpas, gauti jų informaciją ir bendrauti su jomis, įskaitant galimybę pasinaudoti informacinėmis technologijomis, paslaugomis ir tokiais produktais, kaip dokumentai ir audiovizualinė medžiaga, arba patekti į visuomenei prieinamus ar jai skirtus susitikimus ir renginius. Šios įstaigos visų pirma turėtų būti prieinamos neįgaliesiems, kuriems, be kita ko, turėtų būti užtikrinti pritaikyti patogumai, kaip nustatyta Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijoje, taip siekiant užtikrinti, kad neįgalieji galėtų naudotis lygybės įstaigų paslaugomis taip pat kaip ir kiti.

               (5)

               Kai to reikia dėl geografinių ar kitų priežasčių, valstybės narės turėtų apsvarstyti galimybę sudaryti sąlygas lygybės įstaigoms įsteigti lygybės įstaigų vietos ir (arba) regioninio lygmens biurus arba vietos ir (arba) regioninio lygmens informavimo iniciatyvas, kad būtų reguliariai užtikrinama laikina pagalba.

               (6)

               Valstybės narės turėtų suteikti lygybės įstaigoms pakankamai biudžeto lėšų ir išteklių, kad jos galėtų veiksmingai vykdyti informuotumo didinimo veiklą, kuria siekiama informuoti plačiąją visuomenę apie šių įstaigų veiklą ir apie galimybę teikti skundus dėl diskriminacijos.

         1.3.   Koordinavimas ir bendradarbiavimas

               (1)

               Kai toje pačioje valstybėje narėje veikia kelios lygybės įstaigos, valstybės narės turėtų sudaryti sąlygas joms nustatyti nuolatinį ir veiksmingą koordinavimą, taip siekiant užtikrinti, kad šios įstaigos nuosekliai taikytų nediskriminacinius principus. Lygybės įstaigos neturėtų vienoms užduotims skirti neproporcingai daug dėmesio, jei dėl to negali tinkamai atlikti kitų užduočių. Siekiant visapusiškai informuoti plačiąją visuomenę, vykdant informuotumo didinimo veiklą turėtų kuo aktyviau įsitraukti kitos kompetentingos įstaigos.

               (2)

               Valstybės narės turėtų sudaryti sąlygas lygybės įstaigoms palaikyti dialogą ir veiksmingai bendradarbiauti su atitinkamomis nacionalinėmis valdžios institucijomis ir įstaigomis toje pačioje valstybėje narėje. Tai taip pat reiškia, jog reikia užtikrinti, kad su lygybės įstaigomis būtų laiku ir skaidriai konsultuojamasi dėl politikos ir pasiūlymų dėl teisėkūros procedūra priimamų aktų, taip pat dėl pokyčių, susijusių su jų įgaliojimais numatytais klausimais.

               (3)

               Valstybės narės turėtų suteikti lygybės įstaigoms galimybę bendradarbiauti su kitomis lygybės įstaigomis ir kitomis organizacijomis Europos ir tarptautiniu lygmenimis, be kita ko, atliekant bendrus tyrimus.

               (4)

               Valstybės narės turėtų sudaryti sąlygas lygybės įstaigoms bendradarbiauti su atitinkamomis įstaigomis. Tarp jų – su Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijos 33 straipsnio 2 dalyje nurodytomis nacionalinėmis struktūromis, nacionaliniais romų integracijos informacijos centrais, pilietinės visuomenės organizacijomis ir, siekiant užtikrinti, kad lėšos nebūtų skiriamos projektams, turintiems diskriminacijos požymių, su Europos struktūrinių ir investicijų fondų valdymo institucijomis.

         III SKYRIUS

      VALSTYBIŲ NARIŲ PRANEŠIMAI

   Valstybės narės raginamos į savo pranešimus dėl direktyvų 2000/43/EB, 2000/78/EB, 2004/113/EB ir 2006/54/EB taikymo įtraukti informaciją apie tai, kaip jos atsižvelgia į šią rekomendaciją.

      Priimta Briuselyje 2018 m. birželio 22 d.

            Komisijos vardu

         Věra JOUROVÁ

            Komisijos narė

      (1)  2000 m. birželio 29 d. Tarybos direktyva 2000/43/EB, įgyvendinanti vienodo požiūrio principą asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės (OL L 180, 2000 7 19, p. 22).

      (2)  2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyva 2000/78/EB, nustatanti vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (OL L 303, 2000 12 2, p. 16).

      (3)  2004 m. gruodžio 13 d. Tarybos direktyva 2004/113/EB, įgyvendinanti vienodo požiūrio į moteris ir vyrus principą dėl galimybės naudotis prekėmis bei paslaugomis ir prekių tiekimo bei paslaugų teikimo (OL L 373, 2004 12 21, p. 37).

      (4)  2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/54/EB dėl moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje principo įgyvendinimo (OL L 204, 2006 7 26, p. 23).

      (5)  2010 m. liepos 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/41/ES dėl vienodo požiūrio į savarankiškai dirbančius vyrus ir moteris principo taikymo, kuria panaikinama Tarybos direktyva 86/613/EEB (OL L 180, 2010 7 15, p. 1).

      (6)  KOM(2008) 426 galutinis.

      (7)  2008 m. lapkričio 28 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2008/913/TVR dėl kovos su tam tikromis rasizmo ir ksenofobijos formomis bei apraiškomis baudžiamosios teisės priemonėmis (OL L 328, 2008 12 6, p. 55).

      (8)  Žr., be kita ko, „Human European Consultancy“ kartu su „Ludwig Boltzmann Institute of Human Rights“, A Study on Equality Bodies set up under Directives 2000/43/EC, 2004/113/EC, and 2006/54/EC, 2010 m. spalio mėn., p. 177, ir Europos nacionalinių lygybės įstaigų tinklas, Equality Bodies. Current Challenges, 2012 m. spalio mėn.

      (9)  „Human European Consultancy“, op. cit., p. 78, 125, 142, ir Europos nacionalinių lygybės įstaigų tinklas, op. cit., p. 8 ir 17. Taip pat žr. Europos nacionalinių lygybės įstaigų tinklas, Strategic Role of Equality Bodies, 2009 m., p. 43–44 ir 52.

      (10)  „Human European Consultancy“, op. cit., p. 70–145, ir Europos nacionalinių lygybės įstaigų tinklas, op. cit., p. 8 ir 13–20.

      (11)  Europos Komisija, Catalysts for Change? Equality bodies according to Directive 2000/43/EC – existence, independence and effectiveness, 2006 m., p. 57.

      (12)  Bendra ataskaita dėl 2000 m. birželio 29 d. Direktyvos 2000/43/EB, įgyvendinančios vienodo požiūrio principą asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės (Rasinės lygybės direktyva), ir 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 2000/78/EB, nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (Lygių galimybių užimtumo srityje direktyva), taikymo (COM(2014) 2 final).

      (13)  Ataskaita dėl Tarybos direktyvos 2004/113/EB, įgyvendinančios vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principą dėl galimybės naudotis prekėmis bei paslaugomis ir prekių tiekimo bei paslaugų teikimo (COM(2015) 190 final). Šis poreikis taip pat paminėtas ES romų integracijos nacionalinių strategijų plano laikotarpio vidurio peržiūroje (COM(2017) 458 final), 2017 m. gegužės mėn. Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros pagrindinių teisių ataskaitoje, Ataskaitoje dėl Komisijos rekomendacijos dėl vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principo stiprinimo didinant skaidrumą įgyvendinimo (COM(2017) 671 final).

      (14)  Ataskaita dėl Komisijos rekomendacijos dėl vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principo stiprinimo didinant skaidrumą įgyvendinimo, op. cit.; 2017–2019 m. ES veiksmų planas. Kovoti su vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumu (COM(2017) 678 final).

      (15)  2015 m. spalio 8 d. Europos Parlamento rezoliucija „2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/54/EB dėl moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje principo įgyvendinimo taikymas“ (2014/2160(INI)).

      (16)  Vyriausiojo žmogaus teisių komisaro biuras (OHCHR), JT Generalinės Asamblėjos principai, susiję su valstybinių institucijų statusu (Paryžiaus principai), 1993 m. gruodžio 20 d. rezoliucija Nr. 48/134, ir Tarptautinio nacionalinių žmogaus teisių propagavimo ir apsaugos institucijų koordinacinio komiteto bendrosios pastabos dėl šių principų aiškinimo ir įgyvendinimo, suformuluotos 2018 m. vasario 21 d.

      (17)  Europos nacionalinių lygybės įstaigų tinklas, Developing Standards for Equality Bodies. An Equinet Working Paper, 2016 m.

      (18)  Europos Komisijos kovai su rasizmu ir netolerancija (angl. ECRI) persvarstyta bendrosios politikos rekomendacija Nr. 2 dėl lygybės įstaigų, nacionaliniu lygmeniu kovojančių su rasizmu ir netolerancija, CRI(2018) 06, priimta 2017 m. gruodžio 7 d.

      (19)  C/2016/8600.

      (20)  2009 m. lapkričio 26 d. Tarybos sprendimas 2010/48/EB dėl Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijos sudarymo Europos bendrijos vardu (OL L 23, 2010 1 27, p. 35).

      (21)  Pagal Direktyvą 2006/54/EB – kas ketverius metus, o pagal direktyvas 2000/43/EB, 2000/78/EB ir 2004/113/EEB – kas penkerius metus.


               18.7.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 252/298

         P8_TA(2017)0029
   Prioritetai 61-ojoje Jungtinių Tautų Moterų padėties komisijos sesijoje
   2017 m. vasario 14 d. Europos Parlamento rekomendacija Tarybai dėl ES prioritetų 61-ojoje Jungtinių Tautų Moterų padėties komisijos sesijoje (2017/2001(INI))
   (2018/C 252/30)

      Europos Parlamentas,

               —

               atsižvelgdamas į pasiūlymą dėl rekomendacijos Tarybai dėl ES prioritetinių klausimų, skirtų svarstyti JT Moterų padėties komisijos 61-ojoje sesijoje, kurį pateikė Constance Le Grip PPE frakcijos vardu ir Maria Arena S&D frakcijos vardu (B8-1365/2016),

               —

               atsižvelgdamas į 2015 m. gegužės 26 d. Tarybos išvadas dėl lyčių aspekto vystymosi srityje ir dėl naujos visuotinės skurdo panaikinimo ir darnaus vystymosi po 2015 m. partnerystės, taip pat į jos 2014 m. gruodžio 16 d. išvadas „Pokyčius skatinanti laikotarpio po 2015 m. darbotvarkė“,

               —

               atsižvelgdamas į JT Moterų padėties komisijos 61-ąją sesiją ir jos prioritetinę temą „Moterų ekonominis įgalėjimas besikeičiančiame darbo pasaulyje“,

               —

               atsižvelgdamas į 1995 m. rugsėjo mėn. Pekine vykusią ketvirtąją pasaulio moterų konferenciją, į Pekine priimtą deklaraciją ir veiksmų programą, taip pat į atitinkamai 2000 m. birželio 9 d., 2005 m. kovo 11 d. ir 2010 m. kovo 2 d. ir 2015 m. kovo 9 d. patvirtintus Jungtinių Tautų specialiųjų sesijų „Pekinas + 5“, „Pekinas + 10“ ir „Pekinas + 15“, „Pekinas + 20“ baigiamuosius dokumentus dėl tolesnių veiksmų ir iniciatyvų siekiant įgyvendinti Pekino deklaraciją ir veiksmų programą,

               —

               atsižvelgdamas į 1979 m. JT konvenciją dėl visų formų diskriminacijos panaikinimo moterims (angl. CEDAW),

               —

               atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 113 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į Moterų teisių ir lyčių lygybės komiteto pranešimą (A8-0018/2017),

               A.

               kadangi moterų ir vyrų lygybė – pagrindinis ES principas, įtvirtintas Europos Sąjungos sutartyje, ir vienas iš jos tikslų ir užduočių, ir kadangi ES, vykdydama išorės veiksmus, taip pat vadovaujasi šiuo principu, nes abu aspektai turėtų būti suderinti;

               B.

               kadangi moterų žmogaus teisės ir lyčių lygybė – ne tik pagrindinės žmogaus teisės, bet ir būtinos vystymosi skatinimo ir skurdo mažinimo priemonės bei reikalingas taikaus, klestinčio ir tvaraus pasaulio pagrindas;

               C.

               kadangi priekabiavimas prie moterų ir smurtas prieš jas apima įvairiausius žmogaus teisių pažeidimus; kadangi bet kuri iš šių smurto formų gali palikti gilius psichologinius randus ir apimti fizinę ir seksualinę žalą arba kančias, tokių veiksmų grėsmę ir prievartą, pakenkti bendrai moterų ir mergaičių sveikatos būklei, įskaitant jų reprodukcinę ir lytinę sveikatą, o kai kada ir baigtis mirtimi;

               D.

               kadangi 2017 m. sausio 23 d. JAV Prezidentas Donald Trump atnaujino vadinamosios visuotinio nutildymo taisyklės taikymą, taigi tarptautinės organizacijos negali gauti jokios JAV pagalbos visuotinei sveikatai užtikrinti, jei sudaro galimybę pasidaryti abortą, pataria, nukreipia šiuo klausimu arba užsiima su juo susijusia lobistine veikla – net jei šiuo tikslu jos naudoja nuosavas, o ne JAV lėšas ir net jeigu jų šalyje abortai teisėti; kadangi dėl to nukentės programos ŽIV / AIDS, motinos ir vaiko sveikatos, kovos su Zikos virusu bei kitose sveikatos ir ligų srityse; kadangi ši taisyklė reikš, kad pažanga, kuri daugybę metų buvo daroma gerinant bendruomenių sveikatą ir gerovę visame pasaulyje – ypač moterų ir mergaičių teisių srityje – nueis veltui, o galimybė gauti sveikatos priežiūros paslaugas gali sumažėti milijonams žmonių visame pasaulyje;

               E.

               kadangi 5-asis darnaus vystymosi tikslas (DVT 5) – visame pasaulyje pasiekti lyčių lygybę ir visų moterų ir mergaičių įgalėjimą; kadangi DVT 5 yra atskiras tikslas, taigi turi būti integruotas į visą Darbotvarkę iki 2030 m. ir visų DVT įgyvendinimą; kadangi moterų įgalėjimas reiškia, jog moterims suteikiamos priemonės, būtinos norint, kad jos taptų ekonomiškai nepriklausomos, būtų vienodai atstovaujamos visoje visuomenėje ir lygiateisės visose gyvenimo sferose, įgytų daugiau galios viešajame gyvenime ir kontroliuotų visus sprendimus, darančius poveikį jų gyvenimui;

               F.

               kadangi moterys – visame pasaulyje svarbūs ekonomikos subjektai ir moterų dalyvavimas ekonominėje veikloje gali skatinti ekonomiką, darbo vietų kūrimą ir integracinį augimą; kadangi šalys, kuriose moterys vertinamos ir joms suteikiamos galios visapusiškai dalyvauti darbo rinkoje ir priimant sprendimus, yra stabilesnės, labiau klestinčios ir saugesnės; kadangi biudžeto sudarymas atsižvelgiant į lyčių aspektą yra pažangios ekonomikos ženklas ir užtikrina, kad viešosios išlaidos būtų naudojamos lyčių lygybei skatinti;

               G.

               kadangi moterų kūrybiškumo ir verslumo potencialas yra nepakankamai išnaudojami ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo šaltiniai, kurie turėtų būti toliau vystomi;

               H.

               kadangi praėjus 20-čiai metų po Pekino konferencijos, nepaisant tvirtų įrodymų, kad moterų įgalėjimas svarbus norint mažinti skurdą, skatinti vystymąsi ir spręsti svarbiausius pasaulio klausimus, ES vyriausybės pripažino, kad jokioje šalyje nepasiekta visapusiška moterų ir vyrų lygybė ir moterų ir mergaičių įgalėjimas, kad pažanga buvo lėta ir nevienoda, išliko didelės spragos ir diskriminavimo formos ir įgyvendinant veiksmus pagal Pekino veiksmų platformos 12-ką daugiausia susirūpinimo keliančių sričių kilo naujų problemų;

               I.

               kadangi ES atlieka svarbų vaidmenį politinėmis ir finansinėmis priemonėmis skatindama moterų ir mergaičių įgalėjimą ES ir visame pasaulyje; kadangi ES turi atlikti itin svarbų dokumentų dėl moterų žmogaus teisių, dėl kurių yra susitarusios JT ir ES, sergėtojos vaidmenį;

               J.

               kadangi skurdžiausiose šalyse moterys ir toliau pagamina apie 80 proc. maisto ir šiuo metu yra pagrindinės biologinės įvairovės ir kultūrinių augalų sėklų sergėtojos;

               K.

               kadangi žemė yra ne tik gamybos priemonė, bet ir kultūros bei tapatybės erdvė; kadangi dėl to žemė yra fundamentali gyvenimo sudedamoji dalis ir neatimama moterų ūkininkių bei čiabuvių moterų teisė;

               1.

               teikia Tarybai šią rekomendaciją:

                     Bendrosios moterų ir mergaičių įgalėjimo sąlygos

                           a)

                           patvirtinti savo įsipareigojimą vykdyti Pekino veiksmų programą ir imtis joje nurodytų įvairių veiksmų lyčių lygybės srityje; patvirtinti savo įsipareigojimą vadovautis dvejopu metodu moterų žmogaus teisių klausimu, lyčių aspektą integruojant į visų sričių politiką ir įgyvendinant konkrečius veiksmus, susijusius su moterų žmogaus teisėmis ir lyčių lygybe;

                           b)

                           raginti taikyti politiką, pagal kurią būtų investuojama į moterų ir mergaičių galimybes gauti išsilavinimą ir profesinį mokymą, įskaitant formalųjį švietimą, savaiminį mokymąsi ir neformalųjį švietimą, ir būtų panaikinta lyčių nelygybė šiose srityse bei visuose sektoriuose, ypač tuose, kuriuose tradiciškai vyrauja vyrai;

                           c)

                           kovoti su visomis smurto prieš moteris ir mergaites formas viešajame ir privačiajame gyvenime, nes taip rimtai pažeidžiama jų fizinė ir psichinė neliečiamybė ir joms užkertamas kelias pasinaudoti visomis savo galimybėmis; siekti pažangos, kad Stambulo konvenciją visapusiškai ratifikuotų visos šios konvencijos šalys;

                           d)

                           mano, jog, norėdamos efektyviau veikti pasaulio mastu, JT, ES ir jos valstybės narės daugiau pastangų turi dėti ir viduje, kad būtų panaikintas smurtas prieš moteris ir smurtas dėl lyties; todėl pakartoja savo raginimą Komisijai pateikti pasiūlymą dėl ES strategijos kovos su smurtu prieš moteris srityje, įskaitant direktyvą, kurioje būtų nustatyti minimalieji standartai; šiame kontekste taip pat ragina visas šalis pasirašyti ir ratifikuoti Europos Tarybos konvenciją dėl smurto prieš moteris ir smurto šeimoje prevencijos ir kovos su juo;

                           e)

                           parengti politiką, kuria būtų skatinamas visų moterų deramas darbas ir visiškas užimtumas;

                           f)

                           užtikrinti visuotinę teisę gauti lytinės ir reprodukcinės sveikatos priežiūros paslaugas, kaip sutarta Tarptautinės konferencijos gyventojų ir vystymosi klausimais veiksmų programoje, Pekino veiksmų programoje ir peržiūros konferencijų išvadų dokumentuose; užtikrinti pagal amžių pritaikytą lytinį mergaičių ir berniukų bei merginų ir vaikinų švietimą, kad būtų apribotas nepageidaujamo ankstyvojo nėštumo atvejų skaičius arba lytinių ligų plitimas;

                           g)

                           griežtai smerkia vadinamąją visuotinio nutildymo taisyklę, pagal kurią tarptautinės organizacijos negali gauti JAV šeimos planavimo finansavimo, jei sudaro galimybę pasidaryti abortą, pataria, nukreipia šiuo klausimu arba užsiima su juo susijusia lobistine veikla; mano, kad ši taisyklė – tiesioginis išpuolis prieš laimėjimus ir žingsnis atgal moterų ir mergaičių teisių srityje; ragina ES ir jos valstybes nares skubiai spręsti vadinamosios visuotinio nutildymo taisyklės poveikio klausimą gerokai padidinant finansavimą lytinės ir reprodukcinės sveikatos bei teisių srityje ir sukurti tarptautinį fondą, kurio lėšomis būtų finansuojamos nėštumo kontrolės, taip pat saugaus ir teisėto aborto paslaugos, naudojant nacionalines ir ES lėšas vystymuisi, kad būtų užpildyta finansavimo spraga, atsivėrusi po to, kai D. Trumpo administracija ėmėsi veiksmų, siekdama nutraukti finansavimą visoms užjūrio pagalbos organizacijoms, teikiančioms su lytine ir reprodukcine sveikata bei teisėmis susijusias paslaugas;

                           h)

                           panaikinti vyrų ir moterų darbo užmokesčio, viso gyvenimo pajamų ir pensijų skirtumus;

                           i)

                           visais lygmenimis nutraukti visų formų diskriminaciją prieš moteris teisės aktuose ir politikoje;

                           j)

                           kovoti su visų formų lyčių stereotipais, kurie leidžia įsišaknyti nelygybei, smurtui ir diskriminacijai visose visuomenės gyvenimo sferose;

                           k)

                           remti moterų organizacijas visais jų darbo lygmenimis; įtraukti jas kaip partneres kuriant politiką ir užtikrinant tinkamą finansavimą;

                           l)

                           taikyti biudžeto sudarymą atsižvelgiant į lyčių aspektą kaip priemonę lyčių aspektui į visas viešąsias išlaidas integruoti;

                     Moterų ekonominio įgalėjimo didinimas ir darbo rinkos kliūčių panaikinimas

                           m)

                           raginti visas šalis ratifikuoti ir įgyvendinti Konvenciją dėl visų formų diskriminacijos panaikinimo moterims, ypač atsižvelgiant į 1, 4, 10, 11, 13, 14 ir 15 straipsnius;

                           n)

                           primygtinai raginti visas šalis vykdyti politiką ir teisės aktus, kuriais būtų užtikrintos vienodos galimybės gauti darbą, vienodą atlygį už vienodą darbą ir lygiavertį darbą;

                           o)

                           toliau ir aktyviau rengti politiką, pagal kurią būtų remiamas ir propaguojamas moterų verslumas, atsižvelgiant į deramą darbą ir visų kliūčių bei visuomenės išankstinio nusistatymo, su kuriais susiduriama steigiant verslą ir jam vadovaujant, pašalinimą, įskaitant geresnę prieigą vienodomis sąlygomis prie finansinių paslaugų, kreditų, rizikos kapitalo ir rinkų bei prieigos prie informacijos, mokymų ir ryšių verslo tikslais skatinimą; atsižvelgiant į tai, pripažinti ir skatinti socialinių įmonių, kooperatyvų ir alternatyvių verslo modelių vaidmenį užtikrinant moterų įgalėjimą;

                           p)

                           pripažinti, kad makroekonominė politika, pirmiausia susijusi su biudžeto drausme ir viešosiomis paslaugomis, daro neproporcingai didelį poveikį moterims ir kad politikos formuotojai turi atsižvelgti į šį poveikį lyčiai;

                           q)

                           skatinti naujas investicijas į socialinės rūpybos infrastruktūrą, švietimą ir sveikatos priežiūrą ir viešą prieinamų, įperkamų ir kokybiškų priežiūros, įskaitant vaikų, priklausomų ir vyresnio amžiaus asmenų priežiūrą, paslaugų teikimą visą gyvenimą; užtikrinti tvirtą besilaukiančių moterų apsaugą ir darbo teises joms laukiantis ir po nėštumo;

                           r)

                           remti politiką, kuri būtų palanki vienodam namų ir priežiūros pareigų pasidalijimui tarp vyrų ir moterų;

                           s)

                           remti TDO konvencijos sukūrimą, kad būtų nustatytas tarptautinis standartas, pagal kurį būtų galima nagrinėti smurto dėl lyties atvejus darbo vietoje;

                           t)

                           įgyvendinti politiką siekiant spręsti klausimą dėl politinio smurto prieš moteris reiškinio, įskaitant fizinį smurtą, bauginimą ir priekabiavimą internetu;

                           u)

                           imtis veiksmingų priemonių, siekiant panaikinti vaikų darbą, nes išnaudojimą patiria milijonai mergaičių; į dabartinius ES teisės aktus įtraukti naujus mechanizmus, siekiant užkirsti kelią prekių, kurių gamybai buvo naudojamas vaikų darbas, importui;

                           v)

                           raginti moteris ir mergaites informuotumo didinimo kampanijomis ir paramos programomis siekti akademinės ir mokslinės karjeros visose mokslo srityje, ypatingą dėmesį skiriant technologijoms ir skaitmeninei ekonomikai;

                           w)

                           užtikrinti ES vidaus, išorės politikos ir darnaus vystymosi tikslų suderinamumą;

                     Moterų lygios dalies užtikrinimas visais sprendimų priėmimo lygmenimis

                           x)

                           ginti pilietines ir politines teises ir remti lyčių pusiausvyros užtikrinimą priimant sprendimus visais lygmenimis, įskaitant politinių sprendimų priėmimą, ekonominę politiką ir programas, darbo vietas, verslą ar akademinį mokslą;

                           y)

                           įtraukti socialinius partnerius, pilietinę visuomenę ir moterų organizacijas į ekonominių sprendimų priėmimą;

                           z)

                           stiprinti moterų lyderystę ir dalyvavimą priimant sprendimus konfliktinėse situacijose ir jiems pasibaigus ir užtikrinti moterų galimybes įsidarbinti, patekti į rinkas, taip pat dalyvavimą politikoje ir lyderystę po konfliktų atsigaunančiose šalyse, nes visa tai nepaprastai svarbu stabilumui;

                     Labiausiai marginalizuotų moterų poreikių patenkinimas

                           aa)

                           supaprastinti žemės nuosavybę ir galimybę gauti kreditą kaimo moterims, taip pat populiarinti, skatinti ir remti moterų verslumo iniciatyvas kaimo vietovėse, padėti joms tapti ekonomiškai nepriklausomoms ir visapusiškai dalyvauti tvarioje ir kaimo plėtroje bei ja pasinaudoti; apsaugoti ir remti trumpąsias maisto tiekimo grandines ES įgyvendinant aktyvią vidaus ir išorės lygmens politiką;

                           ab)

                           nustatyti vidaus ir tarptautines taisykles, kurias taikant būtų užtikrinami smulkiųjų savininkų, ypač moterų, interesų neatitinkančio didelio masto žemės grobimo apribojimai;

                           ac)

                           raginti kaimo moterų organizacijų dalyvavimą formuojant politiką vietos, regionų, nacionaliniu ir pasauliniu lygmenimis bei remti moterų tinklus, skirtus keistis patirtimi ir geriausia praktika, ypač kai tam tikri sprendimai gali daryti įtaką jų gyvenimui;

                           ad)

                           raginti visas valstybes ratifikuoti ir įgyvendinti JT Neįgaliųjų teisių konvenciją, įskaitant jos 6 straipsnį „Neįgalios moterys“;

                           ae)

                           atkreipti dėmesį į dirbančių moterų migrančių, ypač kaip namų darbuotojos dirbančių migrančių ir pabėgėlių, teisę į deramas darbo sąlygas ir lygiavertę socialinę apsaugą; raginti ratifikuoti ir įgyvendinti Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) konvenciją Nr. 189;

                           af)

                           primygtinai raginti visas šalis įgyvendinti politiką, pagal kurią pabėgėlėms moterims ir mergaitėms būtų užtikrintos teisės ir humaniškas elgesys su jomis;

                           ag)

                           užtikrinti, kad persekiojimas dėl lyties būtų laikomas pagrindu prašyti prieglobsčio vadovaujantis 1951 m. JT konvencija dėl pabėgėlių statuso;

                           ah)

                           pabrėžti, kad būtina saugoti ir remti LGBTI moterų teises;

                           ai)

                           raginti JT Moterų padėties komisiją kartu su Konvencijos dėl visų formų diskriminacijos panaikinimo moterims komitetu atliekant savo analizę formaliai vadovautis tarpsektoriniu principu ir, atliekant tarpsektorinę analizę, propaguoti kovos su daugialype diskriminacija sampratą visuose JT organuose;

                           aj)

                           įgyvendinti politiką, skirtą moterų, patiriančių skurdą ir socialinę atskirtį, padėties klausimui spręsti;

                           ak)

                           pripažinti moterų, kaip formaliųjų ir neformaliųjų slaugytojų, vaidmenį ir įgyvendinti politiką siekiant pagerinti slaugos paslaugų teikimo sąlygas;

                     Šių įsipareigojimų virtimas išlaidomis ir jų matomumo didinimas

                           al)

                           sutelkti reikalingus išteklius, kad būtų užtikrintos moterų ekonominės teisės ir sumažinta lyčių nelygybė, taip pat naudojant dabartines ES ir valstybių narių lygmenų priemones, pvz., poveikio lytims vertinimus; planuojant viešąsias išlaidas taikyti biudžeto sudarymo atsižvelgiant į lyčių aspektą principą, kad būtų galima užtikrinti lyčių lygybę ir pašalinti bet kokią lyčių nelygybę;

                           am)

                           užtikrinti visapusišką Parlamento ir jo Moterų teisių ir lyčių lygybės komiteto dalyvavimą sprendimų priėmimo procese dėl ES pozicijos JT Moterų padėties komisijos 61-ojoje sesijoje;

                           an)

                           reiškia tvirtą paramą darbui, kurį atlieka JT padalinys „Moterys“ – pagrindinis JT sistemos smurtui prieš moteris ir mergaites visame pasaulyje panaikinti veikėjas, suburiantis visas susijusias suinteresuotąsias šalis, kad būtų užtikrinti politikos pokyčiai ir koordinuojami veiksmai; ragina visas JT valstybes nares ir ES padidinti savo finansavimą JT padaliniui „Moterys“;

               2.

               paveda Pirmininkui perduoti šią rekomendaciją Tarybai ir susipažinti – Komisijai.


title: 2018 m. liepos 13 d. Tarybos rekomendacija dėl 2018 m. Vengrijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2018 m. Vengrijos konvergencijos programos

text:
               10.9.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/72

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2018 m. liepos 13 d.
      dėl 2018 m. Vengrijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2018 m. Vengrijos konvergencijos programos
      (2018/C 320/16)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  2017 m. lapkričio 22 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2018 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Ji tinkamai atsižvelgė į 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį. 2018 m. kovo 22 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2017 m. lapkričio 22 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 taip pat priėmė įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Vengrija nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

                  (2)

                  2018 m. kovo 7 d. paskelbta 2018 m. Vengrijos ataskaita. Joje įvertinta Vengrijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2017 m. liepos 11 d. Tarybos priimtas konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas (2), veiksmai, kurių Vengrija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas, ir Vengrijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

                  (3)

                  2018 m. balandžio 30 d. Vengrija pateikė 2018 m. nacionalinę reformų programą ir 2018 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

                  (4)

                  į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (3) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

                  (5)

                  šiuo metu Vengrijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir skolos taisyklė. 2018 m. konvergencijos programoje Vyriausybė numato nominalaus deficito pablogėjimą nuo 2,0 % BVP 2017 m. iki 2,4 % BVP 2018 m., o toliau – laipsnišką jo gerėjimą iki 0,5 % BVP iki 2022 m. Vidutinės trukmės biudžeto tikslą – 1,5 % BVP struktūrinį deficitą – planuojama pasiekti iki 2020 m. Remiantis perskaičiuotu struktūriniu balansu (4), vidutinės trukmės biudžeto tikslas būtų pasiektas iki 2022 m. Konvergencijos programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis su BVP palaipsniui mažės ir sieks šiek tiek mažiau nei 60 % iki 2022 m. pabaigos. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra palankus, o tai kelia didelį pavojų, kad nebus pasiekta deficito tikslų;

                  (6)

                  2018 m. konvergencijos programoje nurodyta, kad su saugumu susijusių priemonių poveikis biudžetui 2017 m. yra didelis, ir pateikta šių papildomų biudžeto išlaidų apimties ir pobūdžio tinkamų įrodymų. Komisijos nuomone, reikalavimus atitinkančios papildomos išlaidos su saugumu susijusioms priemonėms 2017 m. siekė 0,17 % BVP. Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalies ir 6 straipsnio 3 dalies nuostatas šios papildomos išlaidos yra priimtinos, atsižvelgiant į tai, kad terorizmo grėsmės mastas yra neįprastas įvykis, jo poveikis Vengrijos viešiesiems finansams yra didelis, o tvarumas nebūtų pažeistas leidžiant laikinai nukrypti nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Todėl 2017 m. reikiamas koregavimas siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo buvo sumažintas siekiant atsižvelgti į tas papildomas išlaidas;

                  (7)

                  2016 m. liepos 12 d. Taryba rekomendavo Vengrijai 2017 m. užtikrinti 0,6 % BVP metinį fiskalinį koregavimą, kuriuo siekiama vidutinės trukmės biudžeto tikslo, nebent vidutinės trukmės biudžeto tikslas būtų pasiektas mažesnėmis pastangomis. Remiantis 2017 m. rezultatų duomenimis nustatyta, kad Vengrija labai nukrypo nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Remdamasi SESV 121 straipsnio 4 dalimi ir Reglamento (EB) Nr. 1466/97 10 straipsnio 2 dalimi, 2018 m. gegužės 23 d. Komisija pateikė įspėjimą Vengrijai, kad 2017 m. pastebėtas didelis nukrypimas nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinės trukmės biudžeto tikslo. 2018 m. birželio 22 d. Taryba priėmė tolesnę rekomendaciją (5), kurioje patvirtinama, kad Vengrijai reikia imtis būtinų priemonių užtikrinti, kad 2018 m. grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas (6) neviršytų 2,8 %, o tai atitiktų 1 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. Remiantis Komisijos 2018 m. pavasario prognoze, esama rizikos, kad nuo rekomenduojamo dydžio bus nukrypta;

                  (8)

                  2019 m., atsižvelgiant į 60 % BVP viršijantį Vengrijos valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykį ir prognozuojamą 2,3 % gamybos apimties atotrūkį, grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas turėtų neviršyti 3,9 %, o tai atitinka 0,75 % BVP struktūrinį koregavimą pagal bendrai sutartą reikalavimų matricą taikant Stabilumo ir augimo paktą. Remiantis Komisijos 2018 m. pavasario prognoze, esama rizikos, kad 2019 m. nuo to reikalavimo bus labai nukrypta. Apskritai Taryba laikosi nuomonės, kad, siekiant laikytis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų ir atsižvelgiant į smarkiai pablogėjusią fiskalinę perspektyvą, remiantis 2018 m. birželio 22 d. Vengrijai pateikta rekomendacija dėl didelio pastebėto nukrypimo nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinės trukmės biudžeto tikslo, ištaisymo, nuo 2018 m. reikės imtis svarbių papildomų priemonių;

                  (9)

                  bendras užimtumo lygis labai išaugo, o dėl palankios ekonominės tendencijos atsirado galimybė visų pirma bedarbius sugrąžinti į darbo rinką. Vyrų ir moterų užimtumo skirtumas yra didelis, ypač 25–39 metų amžiaus grupėje; šį skirtumą iš dalies galima paaiškinti ribota kokybiškos vaikų priežiūros paslaugų pasiūla. Jaunesnių nei trejų metų vaikų, lankančių vaikų priežiūros įstaigas, rodiklis gerokai atsilieka nuo Barselonos tikslo ir Sąjungos vidurkio. Nors viešųjų darbų sistema toliau lieka pagrindinė aktyvios darbo rinkos politikos priemonė, iš smarkiai sumažėjusio šios sistemos dalyvių skaičiaus galima spręsti, kad vyksta teigiami pokyčiai. Tačiau ši sistema vis dar nepakankamai tikslinė, o jos veiksmingumas reintegruojant dalyvius į atvirą darbo rinką tebėra ribotas, vertinant pagal padėtį darbo rinkoje. Aktyvios darbo rinkos politikos priemonės, labiau orientuotos į kvalifikacijos kėlimą ir perkvalifikavimą, nėra pakankamai išplėtotos;

                  (10)

                  asmenų, kuriems kyla skurdo ar socialinės atskirties rizika, dalis 2016 m. sumažėjo iki 26,3 %, tačiau tebeviršija Sąjungos vidurkį. Vaikams apskritai gresia didesnis skurdo pavojus nei kitoms amžiaus grupėms priklausantiems asmenims. Minimalias pajamas užtikrinančių išmokų dydis vienam namų ūkiui yra žemesnis už 50 % skurdo ribos, taigi yra vienas mažiausių ES. Nedarbo išmokų adekvatumas yra labai menkas: maksimali išmokų trukmė (3 mėnesiai) yra viena trumpiausių ES ir sudaro tik apie ketvirtadalį laiko, kurio darbo ieškantiems asmenims vidutiniškai reikia darbui susirasti. Be to, išmokų mokėjimo lygis yra tarp mažiausių ES;

                  (11)

                  Vengrijos socialinio dialogo struktūros ir procesai tebėra nepakankamai išplėtoti ir nesudaro sąlygų socialiniams partneriams prasmingai dalyvauti politikos formavimo ir įgyvendinimo procese. Nepakankamas suinteresuotųjų subjektų dalyvavimas ir ribotas skaidrumas turi įtakos politikos formavimo faktinių duomenų bazei ir kokybei, kelia netikrumą investuotojams ir lėtina konvergenciją;

                  (12)

                  buvo įgyvendinta priemonių mokesčių sistemai pagerinti, tačiau kai kurių problemų liko. Darbo jėgos mokesčių pleištas, nors ir mažėja (ypač tam tikroms mažas pajamas gaunančių asmenų grupėms), tebėra didelis, palyginti su kitomis Sąjungos valstybėmis narėmis. Kaip vieną iš tebesančių trūkumų galima įvardyti bendrą mokesčių sistemos sudėtingumą ir toliau tebetaikomus iškraipomąjį poveikį darančius konkretiems sektoriams skirtus mokesčius. Siekiant išvengti įmonių tarpusavio konkurencijos iškraipymo, sąžiningai elgtis su mokesčių mokėtojais ir apsaugoti viešuosius finansus, itin svarbu imtis priemonių kovoti su mokesčių mokėtojų agresyvaus mokesčių planavimo strategijomis. Mokesčių mokėtojų agresyvaus mokesčių planavimo strategijų šalutinis poveikis kitoms valstybėms narėms skatina imtis koordinuotų nacionalinės politikos priemonių, kurios papildytų Sąjungos teisės aktus. Vengrijoje fiksuojami palyginti dideli per specialiosios paskirties įmones įvežamo ir išvežamo kapitalo srautai, kurie nesusiję su realiąja ekonomika. Kadangi Vengrijoje įsikūrusių įmonių atliekami dividendų, palūkanų ir autorinių atlyginimų mokėjimai į užsienį (t. y. mokėjimai, kuriuos Sąjungos rezidentai atlieka trečiųjų valstybių rezidentams) išskaičiuojamaisiais mokesčiais neapmokestinami, tie mokėjimai, jei jie nėra apmokestinami ir gavėjo šalyje, gali būti neapmokestinami iš viso. Komisija atkreipia dėmesį, jog Vengrija pripažįsta, kad, jei mokėjimais į užsienį pradedama piktnaudžiauti, tai gali reikšti, kad imamasi agresyvaus mokesčių planavimo. Remdamasi naujausiomis diskusijomis Komisija toliau palaikys konstruktyvų dialogą, kad būtų kovojama su mokesčių mokėtojų agresyvaus planavimo strategijomis;

                  (13)

                  paslaugų ir ypač mažmeninės prekybos sektoriuje esančios reguliavimo kliūtys daro poveikį sektoriaus veiklos rezultatams ir varžo veiksmingą išteklių perskirstymą, produktyvumą ir inovacijas. Tebevyrauja tendencija tam tikras paslaugas patikėti specialiai tuo tikslu įsteigtoms valstybės valdomoms įmonėms, o tai kenkia atvirai konkurencijai. Dar viena problema – teisinės sistemos nenuspėjamumas, ypač mažmeninės prekybos sektoriuje, kuris per pastaruosius kelerius metus išgyveno dažną teisės aktų kaitą. Siūlomi teisės aktai dažnai pritaikomi prie apyvartos arba prekybos ploto dydžio, todėl jie dažniausiai daro poveikį užsienio mažmeninės prekybos tinklams. Tai didina ūkio subjektų netikrumą ir gali atgrasyti investicijas. Būtina užtikrinti stabilią reglamentavimo aplinką, kuri būtų palanki konkurencijai. Profesijų, ypač pagrindinių, pavyzdžiui, susijusių su apskaitos ir teisės paslaugų sritimis, reguliavimas Vengrijoje tebėra labai griežtas;

                  (14)

                  susirūpinimą toliau kelia korupcijos prevencija ir baudžiamasis persekiojimas už ją. Kaip matyti iš keleto rodiklių, panašu, kad per pastaruosius kelerius metus korupcijos rizika Vengrijoje išaugo, o tai gali neigiamai paveikti šalies augimo potencialą. Labai svarbus kovos su korupcija ir pinigų plovimu veiksnys yra prokuratūros veikimas ir, nors panašu, kad kovos su žemesnio lygio korupcija priemonės buvo taikomos gana sėkmingai, nepakankamai dėmesio skiriama tam, kad būtų inicijuojamas aukštesnio lygio korupcijos atvejų tyrimas. Be to, taikyti korupcijos prevencijos priemones trukdo ribotas skaidrumas ir prieigos prie informacijos apribojimai. Viešųjų pirkimų srityje imtasi svarbių veiksmų, tačiau dar yra galimybių toliau didinti konkursų procesų skaidrumą ir konkurenciją. Tai būtų galima pasiekti, inter alia, viešai skelbiant duomenis, gautus iš e. viešųjų pirkimų sistemos;

                  (15)

                  su pagrindiniais gebėjimais susiję mokymosi rezultatai yra daug prastesni už Sąjungos vidurkį, ypač kalbant apie vaikus iš palankių socioekonominių sąlygų neturinčių šeimų. Mokiniai anksti išskirstomi į skirtingų rūšių mokyklas, dėl to atsiranda didelių mokymosi rezultatų ir profesijos pasirinkimo skirtumų. Palankių sąlygų neturintys vaikai, be kita ko, romų vaikai, dažniausiai lanko profesines vidurines mokyklas, kurioms būdinga tai, kad pagrindinių gebėjimų lygis yra žemesnis, mokyklos nebaigiančių asmenų rodikliai – didesni, o tas mokyklas baigę asmenys vidutiniškai gauna mažesnius atlyginimus. Mokyklos nebaigusių asmenų rodiklis vidutiniškai išaugo iki 12,4 %, jis ypač didelis kalbant apie romų vaikus. Šias problemas itin svarbu spręsti siekiant, kad švietimas būtų kokybiškas ir įtraukus. Norinčių studijuoti aukštosiose mokyklose kandidatų skaičius mažėja, o aukštojo mokslo studijų nebaigusių asmenų daugėja, todėl aukštąjį išsilavinimą įgijusių asmenų skaičius toliau mažės tuo metu, kai aukštos kvalifikacijos darbo jėgos paklausa auga;

                  (16)

                  nepaisant šiuo metu dedamų pastangų gerinti visuomenės sveikatą, sveikatos priežiūros rezultatai tebėra prasti ir dar blogėja dėl nesveiko gyvenimo būdo, o tai daro neigiamą poveikį žmogiškajam kapitalui. Vengrijos sveikatos priežiūros sistemos veiksmingumą mažina žemas išlaidų sveikatos priežiūrai lygis ir neveiksmingas išteklių paskirstymas. Šios priežastys ir būtinybė mokėti savo lėšomis daro neigiamą poveikį vienodoms galimybėms laiku pasinaudoti įperkamomis ir kokybiškomis prevencinės ir gydomosios sveikatos priežiūros paslaugomis. Galimybes gauti priežiūros paslaugas riboja ir sveikatos priežiūros srities darbuotojų trūkumas, nors neseniai padidinus atlyginimus šią problemą pavyko sušvelninti. Įgyvendinamos reformos tikslas – spręsti pernelyg paplitusio naudojimosi ligoninių teikiamomis priežiūros paslaugomis problemą, kurios pagrindinė priežastis yra tai, kad pirminės sveikatos priežiūros paslaugų teikėjai nėra tinkamai parengti veiksmingai atlikti užkardos funkciją. Tolesnis ligoninių išteklių naudojimo racionalizavimas ir pirminės sveikatos priežiūros paslaugoms gerinti skirtos tikslinės investicijos padėtų mažinti galimybių naudotis priežiūros paslaugomis skirtumus, padėtų didinti efektyvumą ir veiksmingai pagerinti sveikatos priežiūros rezultatus;

                  (17)

                  2018 m. Europos semestro kontekste Komisija atliko išsamią Vengrijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2018 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2018 m. konvergencijos programą, 2018 m. nacionalinę reformų programą ir veiksmus, kurių Vengrija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socioekonominei Vengrijos politikai, bet ir tai, kokiu mastu jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą;

                  (18)

                  atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2018 m. konvergencijos programą, o jos nuomonė (7) visų pirma atspindėta toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

            REKOMENDUOJA Vengrijai 2018–2019 m. imtis šių veiksmų:

                  1.

                  2018 m. užtikrinti, kad būtų laikomasi 2018 m. birželio 22 d. Tarybos rekomendacijos dėl didelio nukrypimo nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinės trukmės biudžeto tikslo, ištaisymo. 2019 m. užtikrinti, kad grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neviršytų 3,9 %, o tai atitiktų 0,75 % BVP metinį struktūrinį koregavimą.

                  2.

                  Tęsti mokesčių sistemos supaprastinimą, visų pirma mažinti konkretiems sektoriams skirtus mokesčius. Gerinti sprendimų priėmimo proceso kokybę ir skaidrumą palaikant veiksmingą socialinį dialogą ir bendradarbiaujant su kitais suinteresuotaisiais subjektais, taip pat atliekant reguliarius tinkamus poveikio vertinimus. Stiprinti kovos su korupcija sistemą, stiprinti baudžiamąjį persekiojimą ir didinti viešųjų pirkimų skaidrumą ir konkurenciją jų metu, be kita ko, toliau plėtojant e. viešųjų pirkimų sistemą. Didinti konkurenciją, reguliavimo stabilumą ir skaidrumą paslaugų, ypač mažmeninės prekybos, sektoriuje.

                  3.

                  Gerinti aktyvios darbo rinkos politikos priemonių kokybę ir taip suteikti galimybę išnaudoti darbo jėgos rezervus. Gerinti mokymosi rezultatus ir didinti palankių sąlygų neturinčių grupių asmenų, ypač romų, dalyvavimą kokybiško ir įtraukaus bendrojo švietimo sistemoje. Didinti socialinės paramos ir nedarbo išmokų adekvatumą ir aprėptį.

         Priimta Briuselyje 2018 m. liepos 13 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            H. LÖGER

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  OL C 261, 2017 8 9, p. 1.

         (3)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

         (4)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones, Komisijos perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

         (5)  2018 m. birželio 22 d. Tarybos rekomendacija dėl didelio pastebėto nukrypimo nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinės trukmės biudžeto tikslo, ištaisymo Vengrijoje (OL C 223, 2018 6 27, p. 1).

         (6)  Grynąsias pirmines valdžios sektoriaus išlaidas sudaro visos valdžios sektoriaus išlaidos atmetus palūkanų išlaidas, Sąjungos fondų pajamomis visiškai kompensuojamas išlaidas Sąjungos programoms ir išlaidų nedarbo išmokoms nediskrecinius pokyčius. Nacionaliniu lygmeniu finansuojamas bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas išlyginamas per ketverių metų laikotarpį. Įskaičiuojamos diskrecinės su pajamomis susijusios priemonės arba įstatymais nustatytas pajamų padidėjimas. Vienkartinės priemonės, susijusios tiek su pajamomis, tiek su išlaidomis, neįskaičiuojamos;

         (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.