title: 2004/741/EB: 2004 m. spalio 14 d. Tarybos rekomendacija, dėl valstybių narių užimtumo politikos įgyvendinimo

text:
               29.10.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 326/47

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2004 m. spalio 14 d.
   dėl valstybių narių užimtumo politikos įgyvendinimo
   (2004/741/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 128 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               Europos užimtumo strategija vaidina pagrindinį vaidmenį įgyvendinant Lisabonos strategijos užimtumo ir darbo rinkos tikslus. Siekiant sėkmingo Lisabonos darbotvarkės įgyvendinimo, būtina, kad valstybių narių užimtumo politikoje būtų subalansuotai skatinami trys vienas kitą papildantys ir remiantys tikslai: visiškas užimtumas, darbo produktyvumas ir socialinė sanglauda bei įtrauktis. Norint pasiekti šių tikslų, būtinos tolesnės struktūrinės reformos, sutelktos į 10 svarbiausių konkrečių prioritetų ir į geresnį valdymą.

               (2)

               Europos užimtumo strategijos reformos metu 2003 m. buvo akcentuojama orientacija į vidutinį laikotarpį, taip pat būtinybė įgyvendinti įvairią politiką, rekomenduotą Užimtumo gairėse. Todėl Užimtumo gairės visiškai persvarstytinos tik kartą per trejus metus, o likusiu laiku jų atnaujinimas turi būti labai ribotas.

               (3)

               Taryba be pakeitimų priėmė valstybių narių užimtumo politikos gaires 2004 m. Sprendimu 2004/740/EB (1).

               (4)

               2003 m. liepos 22 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių užimtumo politikos įgyvendinimo (2). Išnagrinėjus valstybių narių nacionalinius užimtumo veiklos planus, pateiktus 2003–2004 m. Jungtinėje užimtumo ataskaitoje, aiškėja, kad valstybės narės ir socialiniai partneriai nepakankamai atsižvelgė į šias Tarybos rekomendacijas.

               (5)

               Europos užimtumo darbo grupė rekomendavo, kad ES parengtų reiklesnes rekomendacijas, skirtas valstybėms narėms. Pirmiausiai būtina didinti darbuotojų ir įmonių prisitaikymą; skatinti daugiau žmonių ateiti ir likti darbo rinkoje; užtikrinti, kad darbas visiems taptų realia galimybe; daugiau ir efektyviau investuoti į žmogiškąjį kapitalą bei tęstinį mokymąsi; ir užtikrinti efektyvų reformų įgyvendinimą diegiant geresnį valdymą. Taryba ir Komisija sutiko su tokiu įvertinimu ir įtraukė Užimtumo darbo grupės ataskaitos politikos rekomendacijas į Jungtinę užimtumo ataskaitą.

               (6)

               Formuluojant ES rekomendacijas nacionalinėms užimtumo politikoms 2004 m., remiamasi Gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų, pateiktų Jungtinėje užimtumo ataskaitoje, įgyvendinimo analize ir Užimtumo darbo grupės ataskaitoje pateiktomis bendromis ir atskiroms šalims skirtomis politikos rekomendacijomis.

               (7)

               Užimtumo gairės taikomos naujosioms valstybėms narėms nuo jų įstojimo. Visos naujosios valstybės narės pastaruosius keletą metų informuodavo apie tai, kaip yra įgyvendinami Bendrieji įvertinimo dokumentai (BĮD), kuriuose pateikiamos nuorodos į Užimtumo gaires. Norėdamos sėkmingai ir nuosekliai pertvarkyti savo ekonomiką, dauguma naujųjų valstybių narių, pasitelkdamos socialinius partnerius, turėtų toliau siekti modernizuoti savo užimtumo politiką. Naujas lankstumo ir saugumo balansas, didesnis dirbančiųjų skaičius ir investicijos į žmogiškąjį kapitalą per tęstinį mokymąsi – visa tai yra gyvybiškai svarbu, kaip ir poreikis gerinti darbuotojų sveikatą. Socialinė partnerystė ir reikšmingas valdžios institucijų administracinių gebėjimų gerinimas naujosioms valstybėms narėms vis dar yra gyvybiškai svarbūs veiksniai, kad būtų galima visapusiškai diegti Europos socialinio fondo – svarbios investavimo į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi priemonės – paramą ir ja efektyviai naudotis.

               (8)

               Europos užimtumo darbo grupės ataskaitoje pateiktos šalims skirtos rekomendacijos visiškai atitinka BĮD įgyvendinimo ataskaitų tyrimą ir gali pasitarnauti kaip orientyras įgyvendinant Užimtumo gaires naujosiose valstybėse narėse,

         REKOMENDUOJA, kad valstybės narės imtųsi konkrečiai joms numatytos veiklos, kuri aprašyta priede. Ši rekomendacija pakeičia 2003 m. liepos 22 d. Tarybos rekomendaciją.

      Priimta Liuksemburge, 2004 m. spalio 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. VAN GEEL

      (1)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 45.

      (2)  OL L 197, 2003 8 5, p. 22.

      PRIEDAS
      ŠALIMS SKIRTOS REKOMENDACIJOS IR PRIORITETAI
      Būtina neatidėliojant spręsti daugiau ir geresnės kokybės darbo vietų kūrimo klausimą. Bendros užimtumo strategijos kontekste pavasario Europos Vadovų Taryba pabrėžė, kad valstybės narės turėtų neatidėliodamos skirti dėmesį keturiems konkretiems iššūkiams: prisitaikymas, didesnio skaičiaus žmonių pritraukimas į darbo rinką, užimtumo kokybės gerinimas ir investavimas į žmogiškąjį kapitalą. Europos Vadovų Taryba taip pat pabrėžė, kad parama permainoms ir jų palaikymas – ne tik vyriausybių reikalas. Siekdama skatinti tokią paramą, Europos Vadovų Taryba paragino valstybes nares pagal jose galiojančią nacionalinę tvarką ir tradicijas formuoti reformų partnerystes, kuriose dalyvautų socialiniai partneriai, pilietinė visuomenė ir valdžios institucijos.
      Pagrindinėse Užimtumo, socialinės politikos, sveikatos ir vartotojų reikalų tarybos rekomendacijose, kuriose pritariama Užimtumo darbo grupės įvertinimui ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktai Gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizei, kalbama, kad visos valstybės narės ir socialiniai partneriai turėtų teikti pirmenybę tokioms sritimis:

                  —

                  geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas; tuo tikslu inter alia darbo rinkoje skatinti lankstumą, derinamą su saugumu; atnaujinti ir išplėsti darbo saugumo sampratą; maksimaliai padidinti darbo vietų kūrimą ir didinti produktyvumą,

                  —

                  didesnio žmonių skaičiaus ilgalaikis įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe; tuo tikslu inter alia kurti visapusiškas aktyvaus senėjimo strategijas; toliau plėtoti politiką, skirtą didinti dalyvavimą darbo rinkoje; stiprinti aktyvios darbo rinkos politiką teikiant asmenines paslaugas visiems ieškantiems darbo; įgyvendinti paskatų dirbti politiką tiek per finansines, tiek nefinansines skatinamąsias priemones,

                  —

                  didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi; tuo tikslu inter alia valdžios institucijoms, bendrovėms ir fiziniams asmenims dalintis kaštus ir atsakomybę; plėsti mokymo pasiūlą, ypač tiems, kuriems to labiausiai reikia, pvz., žemos kvalifikacijos bei vyresniems darbuotojams, ir

                  —

                  efektyvesnis reformų įgyvendinimas diegiant geresnį valdymą; tuo tikslu inter alia formuoti reformų partnerystes, siekiant mobilizuoti socialinių partnerių ir įvairių suinteresuotų šalių paramą bei dalyvavimą; prireikus apibrėžti tikslus, kurie atspindėtų Europos lygiu nustatytus tikslus, ir užtikrinti efektyvų valstybinių lėšų panaudojimą; skatinti nacionalinių veiklos planų vaidmenį ir didinti jų matomumą; stiprinti šalims skirtų rekomendacijų vaidmenį ir plėtoti efektyvesnį abipusį mokymąsi.

            Pagal šią struktūrą toliau pateikiamos kiekvienai šaliai skirtos rekomendacijos ir prioritetai:
      ŠALIMS SKIRTOS REKOMENDACIJOS
      BELGIJA
      Nepaisant teigiamų tendencijų, pastebimų nuo 1997 m., užimtumo lygis Belgijoje lieka daug žemesnis už ES vidurkį ir daug žemesnis už Lisabonos strategijos tikslus. Vyresnių darbuotojų įdarbinimo lygis yra vienas žemiausių dvidešimt penkiose ES šalyse. Ne piliečių įdarbinimo lygis yra ypač mažas. Po keleto pastovaus mažėjimo metų nedarbas vėl ėmė augti. Suaugusiųjų dalyvavimo švietimo ir mokymo procese lygis nekinta.
      Atsižvelgiant į Užimtumo darbo grupės įvertinimą ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktą ES gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizę, Belgija pirmenybę turėtų teikti tokiems tikslams:

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              geriau planuoti ir prižiūrėti įmonių pertvarkymo procesą, ypač kolektyvinių atleidimų atveju,

                              —

                              toliau mažinti su atlyginimais nesusijusius darbo kaštus, ypač mažai apmokamų darbuotojų atžvilgiu, tuo pačiu išsaugant biudžeto konsolidavimą,

                              —

                              gerinti regioninių įdarbinimo agentūrų bendradarbiavimą, siekiant didinti mobilumą tarp regionų.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              peržiūrėti mokesčių ir pašalpų sistemas, kad būtų pašalinti nedarbą lemiantys veiksniai ir numatytos tinkamos paskatos aktyviai ieškoti darbo, tuo tikslu peržiūrint pašalpų teikimo sąlygas,

                              —

                              suaugusiems bedarbiams, socialiai remtiniems jauniems žmonėms ir migrantams plačiau taikyti įdarbinimo agentūrų įgyvendinamas priemones,

                              —

                              suformuluoti bendrą strategiją tokiose srityse kaip aktyvus senėjimas, tęstinio mokymo galimybės, lanksčios darbo aplinkos formavimas ir efektyvi darbo paieška vyresniems darbuotojams, įskaitant sprendimą mažinti paankstinto išėjimo į pensiją programų apimtis.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              imtis veiksmų mažinant ankstyvo pasitraukimo iš mokyklos apimtis,

                              —

                              stebėti pastaruosius tarpprofesinius susitarimus, skirtus didinti darbuotojų dalyvavimą mokymo procese, ypatingą dėmesį skiriant žemos kvalifikacijos darbuotojams.

            DANIJA
      Danijos užimtumo lygis yra gerokai didesnis už Lisabonos užimtumo tikslus, įskaitant moterims ir vyresniems darbuotojams nustatytus tikslus. Nepaisant pastaruoju metu išaugusio nedarbo, kuris ypač paveikė absolventus ir pablogino ilgalaikio nedarbo situaciją, apskritai nedarbas lieka gana mažas. Atsižvelgiant į aukštą užimtumo lygį, vienas svarbiausių Danijos prioritetų – užtikrinti reikiamą ilgalaikę darbo pasiūlą.
      Atsižvelgiant į Užimtumo darbo grupės įvertinimą ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktą ES gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizę, Danija pirmenybę turėtų teikti tokiems tikslams:

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              toliau mažinti bendrą fiskalinį spaudimą darbo jėgai, kartu užtikrinant biudžeto konsolidavimą.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              įgyvendinti bendrą aktyvaus senėjimo strategiją, įskaitant paskatų anksti išeiti į pensiją pašalinimą,

                              —

                              peržiūrėti mokesčių ir pašalpų sistemas, siekiant mažinti ribinius mokesčių tarifus ir didinti paskatas mažas pajamas gaunančioms grupėms, įskaitant bedarbius ir neaktyvius gyventojus, užsiimti darbine veikla,

                              —

                              stebėti, kokį poveikį daro pastarosios reformos, skirtos integruoti imigrantus į darbo rinką, o ypač pastangos suformuoti bazinius įgūdžius, kurie yra reikalingi norinti prisiderinti prie darbuotojams keliamų reikalavimų.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              stebėti profesinio mokymo tendencijas atsižvelgiant į pastaruoju metu išaugusias mokymo kainas.

            VOKIETIJA
      Vokietijos užimtumo lygis yra aukštesnis už ES vidurkį, tačiau daug žemesnis už Lisabonos strategijos tikslus. Vyresnių žmonių užimtumo lygis taip pat žemas. Moterų užimtumo lygis yra aukštesnis už ES vidurkį, tačiau jis nekinta. Nors įvairiuose regionuose situacija yra skirtinga, apskritai Vokietijos darbo rinkai buvo naudingas ES ekonominis augimas 1997–2000 m. Vėliau užimtumas ėmė mažėti, o nedarbas – augti. Nedarbas, o ypač ilgalaikis nedarbas, lieka vienas didžiausių ES. Išlieka ir dideli regioniniai skirtumai tarp šalies rytinės ir vakarinės dalies.
      Atsižvelgiant į Užimtumo darbo grupės įvertinimą ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktą ES gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizę, Vokietija pirmenybę turėtų teikti tokiems tikslams:

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              peržiūrėti socialinės apsaugos sistemų finansavimą, siekiant mažinti su atlyginimais nesusijusius darbo jėgos kaštus, kartu išsaugant biudžeto konsolidavimą,

                              —

                              skatinti socialinius partnerius prisiimti atsakomybę už tai, kad nustatant atlyginimus būtų palaipsniui įvertinti vietos, regioniniai ir sektorių skirtumai produktyvumo srityje bei darbo rinkos sąlygos; ir siekti tolesnės pažangos diegiant lankstų požiūrį į darbo laiką ir teikiant mokymo paslaugas, pavyzdžiui, per mokymo sąskaitas (žr. Bendrųjų valstybių narių ir Bendrijos ekonominės politikos gairių (BEPG) 5 gairę),

                              —

                              skatinti MVĮ plėtrą, ypač užtikrinant paprastesnį reglamentavimą ir geresnes galimybes naudotis finansavimu; stiprinti verslo kultūrą, ypač rytinėje šalies dalyje.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              tęsti mokesčių ir socialinių pašalpų sistemos reformą, tuo būdu užtikrinant pakankamas paskatas susirasti darbą; atidžiai stebėti ir įvertinti Hartz bei kitas darbo rinkos reformas, siekiant pastoviai gerinti valstybinių įdarbinimo agentūrų veiklą paramos bedarbiams srityje,

                              —

                              peržiūrėti galimas mokesčių kliūtis moterų dalyvavimui darbo rinkoje; didinti vaikų priežiūros centrų pasiūlą, ypač vakarinėse žemėse, ir geriau derinti mokyklų pamokų grafikus ir darbo valandas; skatinti socialinius partnerius prisiimti atsakomybę, kad būtų žymiai sumažintas atotrūkis tarp vyrų ir moterų darbo užmokesčio,

                              —

                              toliau plėtoti bendrą aktyvaus senėjimo strategiją, siekiant paskatinti žmones ilgiau dalyvauti darbinėje veikloje, ypač sulaukus 60 metų; toliau skatinti vyrus dirbti ne visu etatu; didinti vyresnių darbuotojų mokymo galimybes,

                              —

                              stiprinti pastangas integruojant imigrantus.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              gerinti darbo jėgos išsilavinimo lygį ir stiprinti paskatas, siekiant padidinti gyventojų, ypač žemos kvalifikacijos, MVĮ darbuotojų ir vyresnių darbuotojų, dalyvavimą tęstinio mokymosi procese,

                              —

                              toliau modernizuoti dvigubą sistemą; mažinti ankstyvo pasitraukimo iš mokyklos apimtis.

            GRAIKIJA
      Nors pastaruoju metu sukuriama vis daugiau darbo vietų, Graikijos užimtumo lygis, ypač moterų užimtumo lygis, yra vienas žemiausių ES, o nedarbo lygis yra aukštas, nors ir mažėja. Nuslėptojo užimtumo apimtys yra didelės. Darbo produktyvumas smarkiai išaugo, tačiau vis tiek lieka mažas. Suaugusiųjų dalyvavimas mokymo procese taip pat lieka labai mažas, ypač atsižvelgiant į žemą darbinio amžiaus gyventojų išsilavinimo lygį. Pastaraisiais metais išaugusi imigracija prisidėjo prie darbo jėgos pasiūlos.
      Atsižvelgiant į Užimtumo darbo grupės įvertinimą ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktą ES gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizę, Graikija pirmenybę turėtų teikti tokiems tikslams:

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              visapusiškai įgyvendinti suderintą darbo rinkos reformų paketą; toliau didinti darbo ne visu etatu patrauklumą ir kurti laikino darbo galimybes, siekiant didinti darbo susitarimų įvairovę,

                              —

                              mažinti su atlyginimais nesusijusius darbo jėgos kaštus išsaugant biudžeto konsolidavimą; aktyviau siekti transformuoti nuslėptąjį užimtumą į oficialųjį užimtumą, gerinant standartinių ir nestandartinių sutarčių patrauklumą darbdaviams bei darbuotojams ir stiprinant teisėsaugos gebėjimus,

                              —

                              skatinti užimtumui palankesnę verslo aplinką.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              imtis aktyvesnių veiksmų, siekiant gerinti aktyvios darbo rinkos politikos lygį ir efektyvumą, kad būtų apimta didesnė dalis neaktyvių ir nedirbančių gyventojų,

                              —

                              paspartinti efektyvių įdarbinimo agentūrų, siūlančių prevencines ir personalizuotas paslaugas, kūrimą visoje šalyje; atnaujinti statistinės stebėsenos sistemas,

                              —

                              toliau didinti paskatas moterims dalyvauti darbo rinkoje, įskaitant nepilnos darbo dienos užimtumą; siekti, kad vaikų ir kitų išlaikytinių priežiūros centrų būtų pakankamai ir kad jie būtų prieinami,

                              —

                              suformuluoti bendrą aktyvaus senėjimo strategiją, numatančią lanksčius darbo susitarimus, paskatas vyresniems darbuotojams ilgiau užsiimti darbine veikla ir paramą vystyti įgūdžius.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              mažinti ankstyvo pasitraukimo iš mokyklos apimtis ir siekti, kad tretinis švietimas geriau reaguotų į darbo rinkos poreikius,

                              —

                              peržiūrėti paskatas, skirtas skatinti tęstinį mokymąsi, ir didinti gyventojų, ypač žemos kvalifikacijos darbuotojų ir imigrantų, dalyvavimą mokymo procese.

            ISPANIJA
      Nuo 1997 m. iki 2002 m. iš visų valstybių narių būtent Ispanijoje labiausiai išaugo užimtumo lygis ir sumažėjo nedarbas. Tačiau nedarbas lieka daug didesnis už ES vidurkį, o užimtumo lygis lieka žemas. Atsižvelgiant į didelius skirtumus tarp regionų, pirmenybė teiktina regioninių skirtumų mažinimui. Moterų ir vyresnio amžiaus žmonių užimtumas yra ypač mažas. Be to, itin didelė gyventojų dalis (apie trečdalis visų darbuotojų) vis dar dirba pagal terminuotas sutartis. Darbo produktyvumas lieka mažas. Bendras išsilavinimo lygis ir suaugusiųjų dalyvavimo mokymo procese lygis lieka ypač žemas. Pastaraisiais metais išaugusi imigracija prisidėjo prie darbo jėgos pasiūlos.
      Atsižvelgiant į Užimtumo darbo grupės įvertinimą ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktą ES gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizę, Ispanija pirmenybę turėtų teikti tokiems tikslams:

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              skatinti pažangesnį darbo organizavimą, siekiant stiprinti produktyvumą ir darbo kokybę,

                              —

                              peržiūrėti norminę bazę, kad nuolatinės sutartys taptų patrauklesnės darbdaviams, ir skatinti nenaudoti terminuotų sutarčių, siekiant išvengti darbo rinkos susiskaidymo; didinti laikino darbo patrauklumą darbuotojams; pašalinti kliūtis darbui ne visu etatu,

                              —

                              pasinaudoti atlyginimų diferenciacijos galimybėmis atsižvelgiant į produktyvumo tendencijas vietos, regionų ir sektorių lygiu (žr. Bendrųjų valstybių narių ir Bendrijos ekonominės politikos gairių (BEPG) 5 gairę).

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              didinti paskatas moterims dalyvauti darbo rinkoje; siekti, kad vaikų ir kitų išlaikytinių priežiūros centrų būtų pakankamai ir kad jie būtų prieinami,

                              —

                              socialiai remtiniems žmonėms, ypač jauniems žmonėms, neįgaliems žmonėms, imigrantams ir ilgalaikiams bedarbiams, užtikrinti geresnes galimybes naudotis aktyvios darbo rinkos priemonėmis, taip pat siekti tokių priemonių efektyvumo; užbaigti valstybinių įdarbinimo agentūrų, įskaitant statistinės stebėsenos sistemos, modernizavimą; stiprinti regioninių įdarbinimo agentūrų veiklos koordinavimą; ir šalinti geografiniam mobilumui kylančias kliūtis,

                              —

                              suformuluoti bendrą aktyvaus senėjimo strategiją, numatančią lanksčius darbo susitarimus, paskatas vyresniems darbuotojams ilgiau užsiimti darbine veikla ir mokymo galimybes.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              mažinti ankstyvo pasitraukimo iš mokyklos apimtis ir užtikrinti tretinio švietimo kokybę bei siekti, kad jis geriau reaguotų į darbo rinkos poreikius,

                              —

                              stiprinti paskatas tęstiniam mokymuisi, siekiant padidinti gyventojų, ypač žemos kvalifikacijos darbuotojų, dalyvavimą.

            PRANCŪZIJA
      Prancūzijoje bendras užimtumo lygis yra žemesnis už ES vidurkį. Vyresnių žmonių (55–64 m.) užimtumo lygis yra vienas žemiausių ES. 1997–2000 m. nedarbo lygis smarkiai sumažėjo, tačiau sulėtėjus ekonominiam augimui vėl išaugo. Nedarbas lieka vienas didžiausių ES ir yra ypač didelis tarp jaunų žmonių (15–24 m.). Ne piliečių užimtumo lygis yra stebėtinai žemas, ypač moterų. Terminuotų sutarčių dalis ir toliau yra didesnė už penkiolikos ES šalių vidurkį, kadangi suaugusiųjų dalyvavimo švietimo ir mokymo procese lygis išlieka šiek tiek mažesnis už vidurkį.
      Atsižvelgiant į Užimtumo darbo grupės įvertinimą ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktą ES gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizę, Prancūzija pirmenybę turėtų teikti tokiems tikslams:

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              lengvinti pagal terminuotas sutartis dirbančių žmonių perėjimą prie nuolatinių sutarčių, siekiant vengti darbo rinkos susiskaidymo, ir didinti galimybes išlikti darbo rinkoje bei joje daryti pažangą,

                              —

                              plėtoti efektyvesnę pertvarkymo procesų planavimo ir valdymo sistemą,

                              —

                              skatinti MVĮ plėtrai palankią aplinką ir stebėti, kaip sekasi didinti naujų verslo įmonių skaičių.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              stebėti pensijų reformos poveikį išėjimo į pensiją amžiui ir suformuluoti bendrą aktyvaus senėjimo strategiją, kad vyresni darbuotojai ilgiau liktų darbinėje veikloje, tuo tikslu pritaikant darbo sąlygas, sudarant geresnes galimybes mokytis ir mažinant paankstinto išėjimo į pensiją programų apimtis,

                              —

                              gerinti įdarbinimo agentūrų veiklos koordinavimą, siekiant plačiau teikti individualizuotas paslaugas; jauniems bedarbiams, imigrantams, ypač moterims, teikti efektyvias galimybes siekti darbo ir mokymosi,

                              —

                              reikiamai įvertinti pastarąją nedarbo draudimo sistemos reformą ir užtikrinti, kad įgyvendinant šią reformą būtų nustatyti atitinkami reikalavimai ir efektyvios darbo paieškos galimybės.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              užtikrinti, kad socialinių partnerių susitarimas dėl profesinio mokymo ir įstatymas dėl mokymo per visą darbinę veiklą leistų padidinti mokymo procese dalyvaujančių gyventojų skaičių, ypatingą dėmesį skiriant žemos kvalifikacijos ir MVĮ darbuotojams,

                              —

                              mažinti ankstyvo pasitraukimo iš mokyklos apimtis; lengvinti bei skatinti galimybes stažuotis.

            AIRIJA
      Nuo 1997 m. Airija padarė įspūdingą pažangą užimtumo ir produktyvumo srityje. Bendras užimtumo lygis išaugo nuo 56,1 % iki 65,3 %, nedarbas sumažėjo beveik dviem trečdaliais, o ilgalaikis nedarbas – nuo 5,6 % iki 1,3 %. Moterų dalyvavimas darbo jėgos sistemoje pagerėjo, tačiau išlieka didelis atotrūkis tarp moterų ir vyrų užimtumo lygio, taip pat didelis atotrūkis tarp darbo užmokesčių. Darbo jėgos trūkumas išlieka tam tikra problema, tačiau ją sušvelnina išaugusi imigracija. Svarbus Airijos sėkmės elementas – jos sugebėjimas pritraukti tiesiogines užsienio investicijas. Kiti svarbūs veiksniai – socialinė partnerystė, mokesčių sistema, gera reguliavimo aplinka ir investicijos į žmogiškąjį kapitalą.
      Atsižvelgiant į Užimtumo darbo grupės įvertinimą ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktą ES gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizę, Airija pirmenybę turėtų teikti tokiems tikslams:

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              plėsti bedarbių ir neaktyvių gyventojų galimybes naudotis aktyvios darbo rinkos priemonėmis ir užtikrinti jų efektyvumą,

                              —

                              didinti vaikų priežiūros centrų pasiūlą bei prieinamumą ir imtis neatidėliotinų priemonių sprendžiant atotrūkio tarp vyrų ir moterų darbo užmokesčio problemą.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              įgyvendinti vientisą tęstinio mokymosi strategiją, siekiant mažinti ankstyvo pasitraukimo iš mokyklos apimtis ir didinti gyventojų, ypač žemos kvalifikacijos darbuotojų ir vyresnio amžiaus moterų, dalyvavimą mokymo procese.

            ITALIJA
      Nepaisant pablogėjusių ekonominių sąlygų, užimtumo lygis vis dar auga – tai patvirtina teiginį, kad situacija po 1997 m. pagerėjo. Tačiau užimtumo lygis ir toliau lieka vienas žemiausių ES. Moterų dalyvavimas ir vyresnių darbuotojų užimtumo lygis taip pat lieka vienas žemiausių tarp dvidešimt penkių ES valstybių narių. Pastaruoju metu nedarbas sumažėjo, tačiau vis dar lieka didesnis už penkiolikos ES valstybių narių vidurkį. Atsižvelgiant į tai, kad šalies centrinėje ir šiaurinėje dalyje nedarbas sudaro apie 5 %, o pietuose – 18 %, pirmenybę būtina teikti regioninių skirtumų problemos sprendimui. Nuslėptojo užimtumo apimtys išlieka ypač didelės, nepaisant to, kad buvo sutvarkyta 700 000 imigrantų užimtumo situacija. Bendras išsilavinimo lygis ir dalyvavimo mokymo procese lygis lieka ypač žemas.
      Atsižvelgiant į Užimtumo darbo grupės įvertinimą ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktą ES gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizę, Italija pirmenybę turėtų teikti tokiems tikslams:

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              atidžiai stebėti reglamentavimo reformas, skirtas geriau subalansuoti nuolatinių bei nenuolatinių sutarčių santykį ir mažinti darbo rinkos susiskaidymą; gerinti nedarbo draudimo lygį, apimtis ir efektyvumą,

                              —

                              toliau mažinti su atlyginimais nesusijusius darbo jėgos kaštus, ypač mažai apmokamų darbuotojų atveju, kartu išsaugant biudžeto konsolidavimą; aktyviau transformuoti nuslėptąjį užimtumą į oficialųjį užimtumą, šalinant mokesčių barjerus ir stiprinant teisėsaugos gebėjimus,

                              —

                              skatinti socialinius partnerius peržiūrėti susitarimų dėl atlyginimų sistemas, kad būtų atsižvelgta į regioninius darbo rinkos skirtumus (žr. BEPG 5 gairę).

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              kartu su regioniniais valdžios organais užtikrinti efektyvių įdarbinimo agentūrų kūrimą visoje šalyje ir diegti valstybinių bei privačių operatorių partnerystes; plėsti galimybes naudotis personalizuotomis paslaugomis ir dalyvauti aktyviose darbo rinkos programose, ypač šalies pietuose; ypatingą dėmesį skirti jaunų, socialiai remtinų ir žemos kvalifikacijos žmonių situacijai; be jokių atidėliojimų įdiegti nacionalinę kompiuterizuotos darbo rinkos duomenų sistemą,

                              —

                              užtikrinti, kad vaikų (ypač mažesnių nei trijų metų) ir kitų išlaikytinių priežiūros centrų būtų pakankamai ir kad jie būtų prieinami, siekiant skatinti moterų dalyvavimą darbo rinkoje, įskaitant darbą ne visu etatu,

                              —

                              parengti specialią aktyvaus senėjimo strategiją ir užtikrinti, kad numatytos paskatos skatintų darbuotojus ilgiau tęsti darbinę veiklą ir atsisakyti anksti išeiti į pensiją.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              stebėti neseniai įgyvendintas reformas, siekiant užtikrinti, kad jos leistų didinti darbo jėgos išsilavinimo lygį, mažinti ankstyvo pasitraukimo iš mokyklos apimtis ir siekti, kad tretinis švietimas geriau reaguotų į darbo rinkos poreikius palengvinant perėjimą prie darbinės veiklos,

                              —

                              užtikrinti efektyvias paskatas tęstiniam mokymuisi ir kartu su socialiniais partneriais didinti gyventojų, ypač žemos kvalifikacijos darbuotojų, dalyvavimą mokymo procese, inter alia efektyviai plėtojant tarpprofesinius fondus.

            LIUKSEMBURGAS
      Liuksemburge užimtumo lygis yra artimas ES vidurkiui, tačiau šiek tiek žemesnis už ES užsibrėžtą lygį. Nedarbo lygis išlieka žemas, o ilgalaikio nedarbo lygis yra vienas žemiausių ES.
      Tačiau XX a. dešimtojo dešimtmečio ekonominis suklestėjimas neužtikrino didesnio užimtumo lygio visoje darbo rinkoje. Naujos darbo vietos atiteko iš svetur atvykusiems darbuotojams, taip pat moterims, o vyresnių darbuotojų įdarbinimo lygis išlieka labai žemas. Dalyvavimas švietimo ir mokymo procese lieka mažesnis už penkiolikos ES valstybių narių vidurkį.
      Atsižvelgiant į Užimtumo darbo grupės įvertinimą ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktą ES gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizę, Liuksemburgas pirmenybę turėtų teikti tokiems tikslams:

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              paremti naujų verslo įmonių plėtrą ir skatinti profesinį mokymą, siekiant skatinti alternatyvius darbo vietų kūrimo šaltinius.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              suformuluoti bendrą aktyvaus senėjimo strategiją, ypač privačiame sektoriuje, ir stiprinti pastarojo meto iniciatyvas, skatinančias darbuotojus ilgiau likti darbinėje veikloje, tuo tikslu mažinant ankstesnio išėjimo į pensiją programų apimtis,

                              —

                              skatinti į darbą orientuotus sprendimus žmonėms, kuriems taikoma neįgalumo programa, tačiau kurie gali dirbti,

                              —

                              gerinti paslaugų kokybę, siekiant palengvinti pastangas derinti darbą bei privatų gyvenimą, ir skatinti moteris po ilgesnių pertraukų grįžti į darbą; spręsti atotrūkio tarp vyrų ir moterų darbo užmokesčio problemą.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              užtikrinti efektyvų tęstinio mokymo pagrindų įstatymo įgyvendinimą, siekiant stiprinti paskatas tęstiniam mokymuisi ir didinti gyventojų, ypač žemos kvalifikacijos darbuotojų, dalyvavimą mokymo procese,

                              —

                              peržiūrėti visą tęstinio mokymosi sistemą, siekiant geriau suderinti švietimo bei mokymo sistemas ir mažinti ankstyvo pasitraukimo iš mokyklos apimtis.

            NYDERLANDAI
      Nors vyrų ir moterų užimtumo lygis gerokai viršija Lisabonos strategijos tikslus, imigrantų užimtumo lygis išlieka žemas. Darbo rinkai būdingas itin aukštas darbo ne visu etatu lygis (apie 44 % visos darbo jėgos) ir didelis kiekis žmonių, gaunančių neįgalumo pašalpas. Vyresnių darbuotojų užimtumo lygis yra aukštesnis už ES vidurkį, tačiau vis dar daug žemesnis už ES tikslą.
      Po 2001 m. šalyje nedarbas smarkiai išaugo, nors ir lieka vienas mažiausių ES. 2003 m. rudenį vyriausybė ir socialiniai partneriai pasirašė susitarimą, kuriame be kita ko numatyta užšaldyti atlyginimų augimą 2004 m. ir 2005 m.
      Atsižvelgiant į Užimtumo darbo grupės įvertinimą ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktą ES gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizę, Nyderlandai pirmenybę turėtų teikti tokiems tikslams:

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              įgyvendinti ir atidžiai stebėti atlyginimų augimą pagal vyriausybės ir socialinių partnerių „Rudens susitarimą“ (žr. BEPG 5 gairę).

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              sistemiškai vertinti neįgalumo pašalpas gaunančių žmonių galimybes dirbti, o galintiems dirbti – padėti pasirengti ir susirasti tinkamą darbą; ypatingą dėmesį skirti neįgalumo programoje perdaug didelę dalį užimančioms grupėms, pavyzdžiui, moterims iki 40 metų,

                              —

                              stiprinti prevencinį požiūrį suaugusių atžvilgiu; didinti aktyvių priemonių, skirtų socialinių pašalpų gavėjams ir tiems, kuriems gresia didžiausias neaktyvumo pavojus, efektyvumą ir galimybes jomis naudotis; lengvinti imigrantų integraciją,

                              —

                              šalinti ankstyvo išėjimo į pensiją programas, kartu numatant paskatas darbuotojams, ypač nepakankamos kvalifikacijos vyresniems darbuotojams, ilgiau tęsti darbinę veiklą ir mokymąsi,

                              —

                              palengvinti perėjimą nuo darbo ne visu etatu prie darbo visu etatu; imtis neatidėliotinų priemonių, siekiant spręsti atotrūkio tarp vyrų ir moterų darbo užmokesčio problemą; užtikrinti, kad vaikų priežiūra būtų labiau prieinama.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              imtis veiksmų, siekiant mažinti ankstyvo pasitraukimo iš mokyklos apimtis; stiprinti paskatas plėtoti tęstinį mokymąsi, taip pat didinti gyventojų, ypač žemos kvalifikacijos darbuotojų ir neaktyvių gyventojų, dalyvavimą mokymo procese.

            AUSTRIJA
      Austrija pasiekė aukštą bendrą užimtumo lygį ir gana aukštą moterų užimtumo lygį pagal Lisabonos strategijos tikslus. Nedarbas yra vienas mažiausių ES. Socialiniai partneriai vaidina svarbų vaidmenį diegiant pažangesnį darbo organizavimą, gerinant darbo teisės aktus ir užtikrinant priimtiną atlyginimų augimą. Tačiau vyresnių darbuotojų užimtumo lygis yra ypač žemas. Užimtumo augimas sulėtėjo, o nedarbas vėl ėmė augti. Suaugusiųjų dalyvavimas švietimo ir mokymo procese yra mažesnis už ES vidurkį. Atotrūkis tarp vyrų ir moterų darbo užmokesčio lieka vienas didžiausių ES.
      Atsižvelgiant į Užimtumo darbo grupės įvertinimą ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktą ES gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizę, Austrija pirmenybę turėtų teikti tokiems tikslams:

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              stebėti ir, jeigu būtina, – papildyti reformas, susijusias su išeitinių išmokų teisės aktais, ir imtis tolesnių veiksmų įgyvendinant teisę gauti bedarbio pašalpą savisamdos atveju, siekiant didinti profesinį mobilumą.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              suformuluoti bendrą aktyvaus senėjimo strategiją, kurioje be kita ko būtų numatyta panaikinti ankstyvo išėjimo į pensiją programas, aktyviau skatinti vyresnius darbuotojus, ypač vyresnes moteris, tęsti darbinę veiklą; stebėti pensijų sistemos peržiūros poveikį realiam išėjimo į pensiją amžiui ir siekti nacionalinių tikslų,

                              —

                              spręsti atotrūkio tarp vyrų ir moterų darbo užmokesčio problemą; siekti, kad vaikų priežiūros centrų būtų daugiau ir kad jie būtų prieinami, ir įvertinti dabartinės vaikų priežiūros išmokų sistemos poveikį moterų užimtumo lygiui ir kokybei.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              peržiūrėti paskatas didinti gyventojų, ypač žemos kvalifikacijos darbuotojų ir imigrantų, dalyvavimą mokymo procese.

            PORTUGALIJA
      Portugalija beveik pasiekė Lisabonos strategijos tikslus bendro užimtumo srityje ir šiek tiek viršija moterų bei vyresnių darbuotojų užimtumo tikslus. Pastaruoju metu sulėtėjęs ekonominis augimas paskatino nedarbo augimą, nors jis lieka gana mažas lyginant su visos ES nedarbu. Produktyvumo lygis, bendras išsilavinimo lygis ir galimybių mokytis lygis išlieka ypač žemas. Be to, didelė dalis žmonių (per 20 %) dirba pagal terminuotas sutartis. Pastaraisiais metais išaugusi imigracija prisidėjo prie darbo jėgos pasiūlos.
      Atsižvelgiant į Užimtumo darbo grupės įvertinimą ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktą ES gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizę, Portugalija pirmenybę turėtų teikti tokiems tikslams:

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              skatinti pažangesnį darbo organizavimą, siekiant didinti produktyvumą ir darbo kokybę,

                              —

                              remtis naujuoju Darbo kodeksu ir siekti, kad nuolatinės sutartys taptų patrauklesnės tiek darbdaviams, tiek darbuotojams; priešintis darbo rinkos susiskaidymui,

                              —

                              parengti efektyvesnę pertvarkymų proceso planavimo ir valdymo sistemą.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              stiprinti bedarbiams ir neaktyviems gyventojams skirtas aktyvias darbo rinkos priemones ir užtikrinti jų efektyvumą; aktyviau siekti integruoti imigrantus,

                              —

                              imtis veiksmų, siekiant spręsti atotrūkio tarp vyrų ir moterų darbo užmokesčio privačiame sektoriuje problemą ir siekti, kad vaikų bei kitų išlaikytinių priežiūros centrų būtų pakankamai ir kad jie būtų prieinami,

                              —

                              sukurti bendrą aktyvaus senėjimo strategiją, kurioje būtų numatyta pašalinti paskatas anksti išeiti į pensiją, taip pat kurti tinkamą darbo aplinką.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              užtikrinti, kad nacionalinė tęstinio mokymosi strategija sudarytų galimybes iš tiesų pagerinti visos darbo jėgos išsilavinimo lygį, stiprinant paskatas tęstiniam mokymuisi ir plečiant gyventojų, ypač žemos kvalifikacijos darbuotojų, dalyvavimą mokymo procese,

                              —

                              mažinti ankstyvo pasitraukimo iš mokyklos apimtis ir siekti, kad tretinis švietimas geriau reaguotų į darbo rinkos poreikius.

            SUOMIJA
      Suomija beveik pasiekė bendro užimtumo lygio tikslą ir viršija užsibrėžtą moterų užimtumo lygį. Per pastarąjį dešimtmetį šalyje smarkiai išaugo vyresnių moterų dalyvavimo lygis, kuris artėja prie vyresniems darbuotojams ES nustatyto tikslo. Nedarbo lygis yra aukštesnis už ES vidurkį, o ypač aukštas jaunų žmonių tarpe.
      Atsižvelgiant į Užimtumo darbo grupės įvertinimą ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktą ES gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizę, Suomija pirmenybę turėtų teikti tokiems tikslams:

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              mažinti su atlyginimais nesusijusius mažai apmokamų darbuotojų darbo jėgos kaštus, kartu išsaugant valstybės finansų patikimumą.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              stebėti neseniai įgyvendintų aktyvios darbo rinkos politikos reformų poveikį struktūriniam nedarbui ir regioniniams skirtumams; imtis specialių priemonių, siekiant palengvinti socialiniai remtinų jaunų žmonių, neįgaliųjų ir imigrantų suaktyvinimą bei integravimą,

                              —

                              toliau reformuoti mokesčių ir pašalpų sistemas, siekiant pašalinti nedarbą lemiančius veiksnius,

                              —

                              toliau plėtoti nacionalinę aktyvaus senėjimo strategiją, žemos kvalifikacijos bei vyresniems darbuotojams gerinant darbo sąlygas, paskatas ir mokymo galimybes.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              mažinti ankstyvo pasitraukimo iš mokyklos apimtis ir plėsti žemos kvalifikacijos darbuotojų mokymo apimtis.

            ŠVEDIJA
      Švedija viršija visus ES užimtumo tikslus, įskaitant moterims ir vyresniems darbuotojams nustatytus tikslus. Bendras nedarbo lygis yra apie 5 %. Būtina siekti, kad būtų išvengta darbo jėgos pasiūlos suvaržymų. Atsižvelgiant į gyventojų senėjimą, iškils būtinybė išsaugoti darbo jėgos pasiūlą panaudojant potencialius darbo jėgos šaltinius, įskaitant imigrantus, jaunimą bei ilgai sergančius, ir gerinant paskatas darbui.
      Atsižvelgiant į Užimtumo darbo grupės įvertinimą ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktą ES gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizę, Švedija pirmenybę turėtų teikti tokiems tikslams:

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              palengvinti MVĮ plėtrą, ypač mažinant administracinę naštą.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              spręsti ilgalaikio nedarbingumo lapelį turinčių žmonių skaičių, skatinant į darbą orientuotus sprendimus ir gerinant darbo sąlygas,

                              —

                              panaikinti likusius nedarbą ir neaktyvumą lemiančius veiksnius,

                              —

                              atidžiai stebėti, kokį poveikį turi imigrantų integravimo į darbo jėgos sistemą veikla.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              mažinti ankstyvo pasitraukimo iš mokyklos apimtis ir didinti žemos kvalifikacijos bei neaktyvių žmonių mokymo galimybes; spręsti problemas dėl įgūdžių neatitikimų mažos bei vidutinės kvalifikacijos sektoriuose.

            JUNGTINĖ KARALYSTĖ
      JK viršija visus ES užimtumo tikslus, įskaitant moterims ir vyresniems darbuotojams nustatytus tikslus. Nepaisant pasaulio ekonomikos sulėtėjimo, užimtumo lygis išlieka gana stabilus, o nedarbo lygis yra gerokai žemesnis už ES vidurkį. Tačiau tam tikroms bendruomenėms ir grupėms būdingas gerokai didesnis ekonominis neveiklumas ir, mažesniu mastu, – nedarbas. Produktyvumo lygis, ypač skaičiuojant darbo valandas, išlieka gana žemas. Taip iš dalies yra dėl to, kad vyrauja žemos kvalifikacijos darbo jėga, įskaitant nepakankamą bazinę kvalifikaciją. Atotrūkis tarp vyrų ir moterų darbo užmokesčio lieka vienas didžiausių ES.
      Atsižvelgiant į Užimtumo darbo grupės įvertinimą ir Jungtinėje užimtumo ataskaitoje pateiktą ES gairių ir 2003 m. Tarybos rekomendacijų įgyvendinimo analizę, Jungtinė Karalystė pirmenybę turėtų teikti tokiems tikslams:

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              užtikrinti, kad atlyginimų augimas neviršytų produktyvumo augimo (žr. BEPG 3 gairę).

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              užtikrinti, kad aktyvi darbo rinkos politika ir pašalpų sistemos sudarytų galimybę išsaugoti kvalifikaciją ir skatintų darbo kokybę gerinant paskatas dirbti ir remiant subalansuotą neaktyvių bei nedirbančių žmonių integraciją bei pažangą darbo rinkoje; spręsti problemas, susijusias su tuo, kad vis daugiau žmonių kreipiasi dėl ligos ar neįgalumo pašalpų, ir ypatingą dėmesį skirti vienišiems tėvams bei žmonėms, gyvenantiems skurdžiuose rajonuose,

                              —

                              siekti, kad vaikų ir kitų išlaikytinių globa būtų prieinama; didinti ne visu etatu dirbančių ir mažai uždirbančių moterų mokymo galimybes ir imtis neatidėliotinų priemonių, siekiant spręsti atotrūkio tarp vyrų ir moterų darbo užmokesčio problemą.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              įgyvendinti nacionalines ir regionines kvalifikacijos strategijas, siekiant užtikrinti geresnes paskatas tęstiniam mokymuisi ir tuo būdu didinti darbo produktyvumą bei kokybę; ypatingai siekti gerinti darbo jėgos raštingumą ir 16–19 metų amžiaus žemos kvalifikacijos (o ypač menkai apmokamų) darbuotojų dalyvavimą bei pasiekimus.

            PRIORITETAI NAUJOSIOMS VALSTYBĖMS NARĖMS
      KIPRAS
      Kipro užimtumo lygis yra gerokai aukštesnis už penkiolikos ES valstybių narių vidurkį, o nedarbo lygis yra žemas. Užsienio darbininkų, kurie dažnai yra įdarbinami laikinai, dalis pastaraisiais metais smarkiai išaugo atsižvelgiant į darbo rinkos poreikius.

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              ypatingas Kiprui kylantis iššūkis – padidinti pasirengimą diegti naujoves ir diversifikuoti paslaugų sektorių.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              nors moterų dalyvavimas yra didesnis už ES vidurkį, galima aktyviau siekti įveikti lyčių atotrūkį. Tuo tikslu būtina tobulinti priežiūros galimybes, didinti moterų dalyvavimą mokymo procese ir darbo ne visu etatu patrauklumą,

                              —

                              laikinai į Kiprą atvykstantys užsienio darbininkai sudaro didelę dirbančiųjų dalį. Todėl derėtų peržiūrėti užsienio darbuotojų įdarbinimo politiką tiek įvertinant jų indėlį į darbo rinkos lankstumą, tiek jų teises bei galimybes,

                              —

                              būtina stiprinti prevencines ir aktyvios darbo rinkos priemones, siekiant atsižvelgti į individualius poreikius ir apimti daugiau bedarbių bei neįgalių žmonių, darbo ieškančių vyresnių žmonių bei moterų. Pirmenybė taip pat teiktina valstybinių įdarbinimo tarnybų stiprinimui ir modernizavimui.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              remiantis nuo 2000 m. įgyvendinamu švietimo sistemos pertvarkymu, Kipras turėtų parengti bendrą nacionalinę tęstinio mokymosi strategiją. Tai turėtų sudaryti galimybes mažinti mokyklą paliekančių asmenų skaičių, gerinti pradinio švietimo bei tęstinio mokymo sistemų ryšius ir didinti gyventojų dalyvavimą mokymo procese.

            ČEKIJOS RESPUBLIKA
      Užimtumo lygis Čekijos Respublokoje yra šiek tiek aukštesnis už penkiolikos ES šalių vidurkį. Nedarbas yra maždaug lygus penkiolikos ES šalių vidurkiui, tačiau nuo XX a. dešimto dešimtmečio vidurio lėtai auga. Vyresnių darbuotojų užimtumo lygis yra artimas ES vidurkiui, tačiau, atsižvelgiant į privalomą ankstyvą pensinį amžių, yra žemas, ypač moterų. Regioniniai skirtumai yra svarbūs.

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              įgyvendindama savo ekonominės ir užimtumo plėtros strategiją, Čekija turėtų užtikrinti, kad atlyginimų augimas atitiktų produktyvumo augimą,

                              —

                              gana didelė mokesčių našta darbo pajamoms ir su atlyginimais nesusiję darbo jėgos kaštai trukdo kurti darbo vietas ir išstumia žemos kvalifikacijos darbo jėgą iš darbo rinkos į socialinių pašalpų ir/arba nuslėptojo užimtumo sritį. Todėl vientisa mokesčių ir pašalpų sistemos reforma turėtų toliau mažinti pašalpų patrauklumą ir užtikrinti pastovų darbo apmokėjimą.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              nors moterų ir vyresnių darbuotojų dalyvavimas yra didesnis nei ES vidurkis, tolesniam jo didinimui taip pat turėtų būti teikiama pirmenybė. Šia prasme būtų svarbu stiprinti paskatas imtis darbo ne visu etatu,

                              —

                              būtina aktyviau siekti integruoti labiausiai pažeidžiamas grupes į darbo rinką. Tai ypač reikalinga regionuose už Prahos ribų, taip pat romų atžvilgiu. Todėl reikalingos preventyvios ir aktyvios darbo rinkos priemonės bei antidiskriminacinės priemonės, ypač akcentuojant švietimą, mokymą, paramą verslininkystei ir darbo vietų kūrimui. Valstybinių įdarbinimo agentūrų modernizavimui turėtų būti teikiama pirmenybė.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              remiantis neseniai parengta žmogiškųjų išteklių plėtros strategija, platesnis bendrojo bei žemos kvalifikacijos darbuotojų dalyvavimas tretinio švietimo ir mokymo procese yra itin svarbus uždavinys, siekiant toliau kurti darbo vietas ir paremti profesinį bei geografinį mobilumą.

            ESTIJA
      Estijos užimtumo lygis yra šiek tiek mažesnis už penkiolikos ES šalių vidurkį. Pastaraisiais metais nedarbo lygis sumažėjo, tačiau lieka aukštesnis nei ES vidurkis. Be to, ilgalaikio nedarbo dalis yra didelė. Manoma, kad Estiją labiausiai paveiks darbinio amžiaus gyventojų skaičiaus nuosmukis, kurį sukels demografinė kaita.

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              mokesčių naštos darbo jėgai, ypač mažai uždirbantiems, mažinimas ir sutarčių bei darbo laiko įvairovės skatinimas galėtų prisidėti kuriant darbo galimybes. Ši veikla turėtų būti įgyvendinama kartu su pastangomis gerinti mokesčių sistemą ir nuslėptąjį užimtumą transformuoti į oficialųjį užimtumą. Taip pat svarbu, kad atlyginimų augimas atitiktų produktyvumo augimą.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              atsižvelgiant į sparčiai mažėjantį dirbančiųjų gyventojų skaičių, Estija turėtų siekti mažinti neaktyvumo lygį ir darbo rinkoje išlaikyti bei į ją pritraukti daugiau žmonių. Estijai gyvybiškai svarbu toliau didinti moterų, vyresnių darbuotojų ir žemos kvalifikacijos darbuotojų dalyvavimą,

                              —

                              svarbu papildyti neseniai priimtą Nedarbo draudimo įstatymą aktyviomis darbo rinkos priemonėmis, siekiant užtikrinti aktyvią darbo paiešką, sukurti geresnes mokymo galimybes bedarbiams ir užtikrinti, kad darbo rinka taptų atviresnė. Valstybinėms įdarbinimo agentūroms taip pat turėtų būti skiriama daugiau išteklių. Ypatingą dėmesį taip pat būtina skirti socialiai remtiniems žmonėms, pavyzdžiui, ilgalaikiams bedarbiams, jauniems žmonėms, neįgaliesiems ir ilgai ieškantiems darbo. Priklausomybė etninei mažumai ir nacionalinės kalbos žinių trūkumas yra ypatingi rizikos veiksniai.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              atsižvelgiant į neatitikimų pavojų, Estija turėtų gerinti visų darbuotojų, ypač žemos kvalifikacijos, mokymosi galimybes. Ypatingas iššūkis – mažinti mokyklą paliekančių asmenų skaičių ir užtikrinti švietimo bei mokymo kokybę. Būtina aiškiai numatyti būtinybę kurti tęstinio mokymosi sistemą.

            VENGRIJA
      Vengrijoje užimtumo lygis yra žemas, ypač tarp žemos kvalifikacijos, socialiai remtinų žmonių, moterų ir vyresnių darbuotojų. Tuo tarpu nedarbas lieka gerokai mažesnis už penkiolikos ES šalių vidurkį. Tai lemia žemas dalyvavimo lygis, t.y. didelė neaktyvi darbinio amžiaus gyventojų dalis. Darbo rinkos situacija labai skiriasi centriniuose bei vakariniuose regionuose, kur yra sutelkta „modernioji ekonomika“, ir likusioje šalies dalyje. Regionų ir sektorių mobilumas yra mažas, o įgūdžių neatitikimai atspindi tiek kvalifikuotos darbo jėgos trūkumą, tiek tai, kad švietimo ir mokymo sistemos nepakankamai reaguoja į darbo rinkos poreikius.

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              darbo jėgai tenkanti mokesčių našta išlieka aukšta; tai yra kliūtis kurti darbo vietas ir veiksnys, galintis paskatinti nuslėptąjį užimtumą. Be to, atsižvelgiant į sulėtėjusį ekonominį augimą, būtina kartu su socialiniais partneriais aktyviau užtikrinti augimą, kuris skatintų užimtumą. Pastarojo tempus lemia konkurencingesnė ekonomikos dalis, todėl toks augimas nebūtinai skatina kurti darbo vietas silpnesnėse ekonomikos dalyse.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              darbuotojų sveikatos būklė taip pat yra problema, galinti iš dalies paaiškinti mažą aktyvumą. Todėl būtina įgyvendinti politiką, skatinančią gerinti darbo sąlygas ir prevencinę bei gydomąją sveikatos priežiūrą. Socialinių pašalpų sistemų, įskaitant ligos pašalpas, reforma turi būti įgyvendinama siekiant užtikrinti, kad būtų pakankamai paskatų dirbti, ir mažinti nuslėptojo užimtumo apimtis,

                              —

                              kartu reikėtų plėtoti lankstesnius ir šeimai palankesnius darbo susitarimus, įskaitant patrauklesnį darbą ne visu etatu, ypač moterims ir vyresniems darbuotojams. Taip pat būtina stiprinti preventyvias ir aktyvias darbo rinkos priemones, skirtas bedarbiams ir neaktyviems gyventojams, ypač skurdžiausiuose regionuose. Todėl būtina kurti modernias valstybines įdarbinimo agentūras, siekiant skatinti profesinį ir geografinį mobilumą. Remiantis Integracijos strategija, būtina aktyviau siekti gerinti darbo rinkos perspektyvas romams.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              būtina toliau plėtoti tęstinio mokymosi strategijas, įskaitant priemones, skirtas mažinti mokyklą paliekančių asmenų skaičių, skatinti lygias galimybes siekti universitetinio išsilavinimo ir išplėsti gyventojų, ypač žemos kvalifikacijos darbuotojų ir socialiai remtinų žmonių, mokymo galimybes. Svarbu gerinti švietimo sistemos efektyvumą ir didinti jos lankstumą, siekiant geriau prisitaikyti prie darbo rinkai reikiamų įgūdžių.

            LIETUVA
      Lietuvoje užimtumo lygis pastaruoju metu šiek tiek išaugo, tačiau lieka gerokai žemesnis už penkiolikos ES šalių vidurkį. Nedarbo lygis labai sumažėjo, tačiau vis dar lieka aukštesnis už ES vidurkį.

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              tam tikras iššūkis yra tai, kad užimtumas paslaugų sektoriuje sudaro gana mažą bendro užimtumo dalį. Nors siekiama palengvinti mokesčių naštą, tačiau mažai apmokamiems darbuotojams vis dar tenka didelė mokesčių našta, o tai stabdo darbo vietų kūrimą. Socialiniai partneriai turėtų aktyviai dalyvauti planuojant ir prižiūrint pertvarkymo procesą.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              remiantis socialinės paramos reforma ir pastangomis užtikrinti, kad būtų pakankamai paskatų dirbti, svarbu stiprinti aktyvios darbo rinkos politiką, siekiant padėti bedarbiams ir neaktyviems žmonėms grįžti į darbinę veiklą. Pagrindiniai prioritetai yra geresnės mokymosi galimybės, parama darbo paieškai, profesinis mobilumas ir valstybinių įdarbinimo agentūrų modernizavimas.

                              —

                              Nors moterų ir vyresnių darbuotojų dalyvavimas yra gana aukštas lyginant su ES vidurkiu, toliau gerinant situaciją šioje srityje reikėtų šalinti kliūtis darbui ne visą darbo dieną.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              būtinos rimtos pastangos formuoti tęstinio mokymosi sistemą, o ypač – toliau modernizuoti švietimo sistemą, mažinti mokyklą paliekančių asmenų skaičių ir didinti žmonių, ypač žemos kvalifikacijos darbuotojų, dalyvavimą mokymo procese. Darbdavių dalyvavimas mokymo procese, įskaitant jų indėlį į tęstinį profesinį darbuotojų rengimą, yra menkas.

            LATVIJA
      Dėl stipraus ekonominio augimo užimtumas Latvijoje per pastaruosius dvejus metus gana smarkiai išaugo. Tačiau bendras užimtumo lygis lieka žemesnis už penkiolikos ES šalių vidurkį. Nedarbas lieka didesnis už penkiolikos ES šalių vidurkį; be to, egzistuoja dideli regioniniai skirtumai. Tuo pat metu Rygoje trūksta darbo jėgos ir reikiamos kvalifikacijos darbuotojų.

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              siekiant sukurti daugiau darbo vietų, svarbu toliau plėtoti paslaugas, ypač skurdžiausiuose regionuose, ir spręsti nuslėptojo užimtumo problemą. Nuslėptojo užimtumo apimtys mažina socialinės apsaugos įmokas ir didina mokesčių naštą darbo jėgai.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              minimalaus atlyginimo ir mokesčių bei pašalpų sistemų derinys turėtų būti pakankamai patrauklus, kad žmonės taptų suinteresuoti imtis darbo oficialioje ekonomikoje. Ypatingai būtina siekti, kad moterys būtų skatinamos likti darbo rinkoje,

                              —

                              taip pat būtina plėtoti bedarbiams skirtą aktyvią ir prevencinę politiką, ypač priemones, skirtas remti darbo paieškas, verslininkystę, geografinį mobilumą ir geresnes mokymo galimybes. Valstybinių įdarbinimo agentūrų modernizavimui turėtų būti teikiama pirmenybė. Ypatingai būtina siekti, kad darbo rinka taptų teisingesnė ir atviresnė jauniems žmonėms ir žemos kvalifikacijos darbuotojams. Priklausomybė etninei mažumai ir nacionalinės kalbos žinių trūkumas yra ypatingi rizikos veiksniai.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              ypatingas uždavinys – įveikti kvalifikacijos spragų ir kvalifikacijos neatitikimo problemą. Būtina aktyviau skatinti galimybes siekti išsilavinimo, mažinti mokyklą paliekančių asmenų skaičių ir didinti gyventojų, ypač žemos kvalifikacijoas darbuotojų, mokymo galimybes. Tai turėtų būti bendros tęstinio mokymosi strategijos dalis.

            MALTA
      Užimtumo lygis Maltoje yra ypač žemas lyginant su penkiolikos ES šalių vidurkiu. Vyresnių darbuotojų užimtumo lygis taip pat yra ypač žemas. Moterų užimtumo lygis yra žemiausias dvidešimt penkiose ES šalyse: darbą turi tik trečdalis darbinio amžiaus moterų. Per pastaruosius dvejus metus nedarbas šiek tiek išaugo, tačiau yra mažesnis už penkiolikos ES šalių vidurkį.

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              pagrindiniai Maltai kylantys iššūkiai – pradėti įgyvendinti privatizavimo programą, pagal poreikius darbuotojus perkeliant į kitus darbus, ir palaipsniui mažinti administravimo kaštus bei mokesčių naštą, tenkančią darbo jėgai. Šia prasme bus svarbu remtis atnaujinto Verslo skatinimo įstatymo nuostatomis ir stebėti jo poveikį.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              svarbiausias Maltai kylantis uždavinys – plėstis darbo jėgos pasiūlą didinant moterų užimtumo lygį. Remiantis atnaujintomis Užimtumo reglamentavimo įstatymo nuostatomis, būtina toliau siekti didinti moterų dalyvavimą oficialioje ekonomikoje. Vaikų priežiūros centrų skaičiaus didinimas būtų reikšmingas indėlis siekiant šio tikslo,

                              —

                              mokesčių ir pašalpų sistemų reforma taip pat vertintina kaip svarbus prioritetas, kadangi skirtumas tarp minimalaus atlyginimo ir pašalpų lygio yra per mažas, kad reikiamai skatintų imtis darbinės veiklos. Ši reforma taip pat padėtų transformuoti nuslėptąjį užimtumą į oficialųjį užimtumą.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              susirūpinimą kelia žemas darbo jėgos išsilavinimo lygis ir įgūdžių neatitikimai. Ypač verčia nerimauti didelis anksti iš mokyklos pasitraukiančių asmenų skaičius, neraštingumo lygis ir didelis žemos kvalifikacijos žmonių skaičius. Pagrindiniai prioritetai – kelti bendrą išsilavinimo lygį, mažinti mokyklą paliekančių asmenų skaičių ir plėsti gyventojų, ypač žemos kvalifikacijos darbuotojų, dalyvavimą mokymo procese. Būtina siekti, kad socialiniai partneriai dalyvautų kuriant sistemiškesnį požiūrį į švietimą ir mokymą.

            LENKIJA
      Užimtumo lygis Lenkijoje yra vienas žemiausių tarp dvidešimt penkių ES šalių. Per pastaruosius ketverius metus situacija darbo rinkoje pablogėjo. Moterų, vyresnių darbuotojų, jaunų žmonių ir žemos kvalifikacijos darbuotojų užimtumo lygis yra ypač žemas. Nedarbo lygis, kuris šiuo metu sudaro 20 %, yra aukščiausias nuo ekonominių pertvarkymų pradžios ir aukščiausias dvidešimt penkiose ES šalyse.

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              ypač svarbu kurti užimtumui palankesnę aplinką ir įgyvendinti verslininkystės rėmimo priemones, ypač pertvarkymų proceso kontekste,

                              —

                              remiantis neseniai įgyvendintomis priemonėmis, skirtomis mažinti darbo jėgos kaštus žemos kvalifikacijos darbuotojams ir jaunimui, svarbu peržiūrėti mokesčių ir pašalpų sistemą, siekiant visapusiškai spręsti didelės darbo jėgai (ypač mažai uždirbantiesiems) tenkančios mokesčių naštos problemą. Tai taip pat padėtų mažinti nuslėptąjį užimtumą,

                              —

                              socialiniai partneriai vaidina svarbų vaidmenį ne tik palaikant užimtumui palankų atlyginimų augimą, bet ir aktyviai skatinant pokyčius įmonių lygiu ir lengvinant darbo mobilumą.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              kurdama efektyvias užimtumą skatinančias partnerystes vietos lygiu, Lenkija turėtų paspartinti naujų valstybinių įdarbinimo agentūrų steigimą ir skirti joms pakankamai lėšų, personalo, mokymo ir įrangos,

                              —

                              taip pat svarbu, kad skirtingų pašalpų sistemų, įskaitant neįgalumo pašalpas ir socialinę paramą, reforma ir toliau būtų sutelkta skatinti aktyvią darbo paiešką ir reintegraciją. Socialiai remtiniems žmonėms būtina skirti ypatingą dėmesį. Pastangos šalinant kliūtis darbui ne visą darbo dieną taip pat turėtų prisidėti prie darbo galimybių moterims ir vyresniems darbuotojams išlaikymo.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              remiantis pastangomis kurti nuoseklią tęstinio mokymosi strategiją, taip pat svarbu užtikrinti, kad švietimo ir mokymo sistema naujiems darbo rinkos dalyviams suteiktų įgūdžius, reikalingus darbo rinkoje, kuriai būdinga struktūrinė kaita. Ypatingai būtina siekti užtikrinti lygias švietimo galimybes ir gerinti švietimo efektyvumą bei kokybę. Didesnės paskatos investuoti į mokymą ir palengvinti mokymo galimybes, taip pat socialinių partnerių įsipareigojimai – tokie yra pagrindiniai reikalavimai kuriant tęstinio mokymosi strategiją.

            SLOVĖNIJA
      Slovėnijos užimtumo lygis yra šiek tiek žemesnis už penkiolikos ES šalių vidurkį, tačiau yra ypač žemas vyresnių darbuotojų atveju. Nedarbo lygis yra gerokai žemesnis už ES vidurkį.

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              siekiant didinti gyventojų aktyvumą ir mažinti nuslėptojo užimtumo apimtis, būtina įvertinti sąveiką tarp minimalaus atlyginimo ir mokesčių naštos, tenkančios darbo jėgai, skirtingų komponentų. Svarbu siekti skatinti lankstesnes darbo formas, kartu išsaugant balansą tarp lankstumo ir saugumo.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              akivaizdu, kad Slovėnija pirmenybę turėtų teikti vyresnių nei 55 metų amžiaus žmonių užimtumo didinimui. Tolesnės pastangos turėtų būti skirtos mažinti ankstyvo išėjimo į pensiją programų apimtis, užtikrinti mokesčių ir pašalpų reformų (pvz., nuslėptajam užimtumui mažinti skirtų priemonių ir pensijų reformos priemonių) darną, skatinti lanksčias darbo formas ir mokymo galimybes vyresniems darbuotojams,

                              —

                              būtina peržiūrėti sąveiką tarp nedarbo, socialinių pašalpų ir minimalaus atlyginimo, siekiant didinti paskatas imtis darbinės veiklos oficialioje ekonomikoje. Valstybinė įdarbinimo agentūra, įgyvendindama prevencinį požiūrį, parengė išsamų valdymo modelį, tačiau vis tik būtina gerinti valstybinės įdarbinimo agentūros personalo mokymą, siekiant efektyviai spręsti sunkiausiai įdarbinamų gyventojų problemas. Būtina stiprinti privačių ir valstybinių įdarbinimo agentūrų ryšius.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              remiantis neseniai pasiekta pažanga ir iniciatyvomis kuriant tęstinio mokymosi sistemas, svarbu didinti tolesnio švietimo ir mokymo procese dalyvaujančių suaugusių gyventojų dalį. Būtina užtikrinti reikiamus išteklius, skatinti darbuotojus bei darbdavius investuoti į mokymą ir aiškiai apibrėžti visų susijusių asmenų vaidmenis. Atrodo, kad mokyklą paliekančių asmenų skaičiaus mažinimas yra svarbi problema.

            SLOVAKIJA
      Bendras užimtumo lygis Slovakijoje lieka žemas lyginant su penkiolikos ES šalių vidurkiu. Nedarbas mažėja, tačiau vis dar lieka didelis, įskaitant didelį ilgalaikį nedarbą. Moterų užimtumo lygis yra žemas, o jaunų žmonių, žemos kvalifikacijos darbuotojų ir vyresnių darbuotojų (ypač moterų) užimtumo lygis yra ypač žemas. Regioniniai skirtumai yra reikšmingi.

                  Geresnis darbuotojų ir įmonių prisitaikymas

                              —

                              būtina toliau mažinti aukštą darbo jėgai tenkančią mokesčių naštą, kurią daugiausiai sudaro socialinės įmokos. Socialiniai partneriai turėtų būti raginami skatinti didesnę sutarčių ir darbo laiko įvairovę (pvz., pašalinti kliūtis darbui ne visu etatu), siekiant kurti daugiau darbo galimybių ir lengvinti darbo mobilumą.

                  Didesnio žmonių skaičiaus įtraukimas į darbo rinką, kad darbas visiems taptų realia galimybe

                              —

                              svarbu toliau šalinti nedarbą bei neaktyvumą lemiančius veiksnius ir transformuoti nuslėptąjį užimtumą į oficialųjį užimtumą remiantis vykdomomis mokesčių ir pašalpų sistemų reformomis. Būtina tinkamai stebėti reformų įgyvendinimą ir jų poveikį,

                              —

                              šalia pastangų, kuriomis siekiama užtikrinti, kad būtų pakankamai paskatų dirbti, ypatingą dėmesį ir toliau būtina skirti vyresnių darbuotojų dalyvavimui darbinėje veikloje, ypač diegiant užimtumo teisės aktus, įgyvendinant pensijų reformą, užtikrinant lankstesnes darbo formas ir plačiau pasitelkiant darbą ne visu etatu. Tai taip pat galėtų prisidėti didinant moterų dalyvavimo lygį,

                              —

                              aktyvios darbo rinkos politikos finansavimas ir aktyvių priemonių įgyvendinime dalyvaujančių žmonių dalis augs. Svarbu siekti, kad darbo rinka taptų atviresnė, ir įgyvendinti reformas, siekiant skatinti aktyvias darbo paieškas. Todėl būtina moderni aktyvi darbo rinkos politika, geresnės bedarbių bei neaktyvų gyventojų mokymo galimybės ir modernios valstybinės įdarbinimo agentūros, siekiant apimti platesnius visuomenės sluoksnius. Ir toliau būtina skirti dėmesį rizikos grupėms (pvz., ilgalaikiams bedarbiams, jauniems žmonėms, neįgaliesiems ir vyresniems darbuotojams) ir vargingiausiems regionams. Būtina siekti, kad būtų kuo greičiau įgyvendinamas naujasis prioritetas, susijęs su romų integracija.

                  Didesnės ir efektyvesnės investicijos į žmogiškąjį kapitalą ir tęstinį mokymąsi

                              —

                              pavojingai aukštas jaunų žmonių nedarbo lygis rodo, kad būtina mažinti atotrūkį tarp įgūdžių, įgyjamų pradinio išsilavinimo procese, ir įgūdžių, reikalingų siekiant pasisekimo darbo rinkoje. Atsižvelgiant į ekonominius pertvarkymus, regioninius bei kvalifikacijos skirtumus, taip pat būtina aktyviau remti nuolatinį profesinį ir geografinį mobilumą,

                              —

                              kuriant tęstinio mokymosi strategiją, svarbiausia numatyti didesnes paskatas investuoti į mokymą ir palengvinti mokymosi galimybes. Būtina skatinti investicijas į žmogiškąjį kapitalą ir puoselėti tęstinį mokymąsi toliau reformuojant švietimo sistemą ir peržiūrint fizinių asmenų, įmonių ir visos visuomenės indėlį.


				|

		52014PC0433

			Rekomendacija TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo panaikinamas Sprendimas 2010/287/ES dėl perviršinio deficito Nyderlanduose /* COM/2014/0433 final */

			   	Rekomendacija
TARYBOS SPRENDIMAS
kuriuo panaikinamas Sprendimas 2010/287/ES
dėl perviršinio deficito Nyderlanduose
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 126 straipsnio 12
dalį,
atsižvelgdama į Komisijos
rekomendaciją,
kadangi:
(1)       2009 m. gruodžio 2 d.
Tarybos sprendimu 2010/287/ES[1],
priimtu remiantis Komisijos rekomendacija, buvo nuspręsta, kad
Nyderlanduose susidaręs perviršinis deficitas. Taryba pažymėjo, kad
2009 m. planuojamas valdžios sektoriaus deficitas buvo 4,8 % BVP
ir viršijo Sutartyje nustatytą 3 % BVP pamatinę vertę, o
2009 m. planuojama bendroji valdžios sektoriaus skola siekė
59,7 % BVP ir nesiekė Sutartyje nustatytos 60 % BVP
pamatinės vertės[2];

(2)       2009 m. gruodžio 2 d.,
vadovaudamasi SESV 126 straipsnio 7 dalimi ir 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito
procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo[3] 3 straipsnio
4 dalimi ir remdamasi Komisijos rekomendacija, Taryba pateikė
Nyderlandams skirtą rekomendaciją, kad perviršinio deficito
padėtis būtų ištaisyta ne vėliau kaip 2013 m.
Rekomendacija buvo paskelbta viešai;
(3)       2013 m. birželio 21 d.
Taryba padarė išvadą, kad Nyderlandai ėmėsi veiksmingų
priemonių vykdydami Tarybos rekomendaciją pagal Sutarties 126
straipsnio 7 dalį ir kad priėmus pirminę rekomendaciją kilo
netikėtų neigiamų ekonominių įvykių,
turinčių didelį nepalankų poveikį valstybės
finansams. Todėl Taryba (vadovaudamasi Komisijos rekomendacija)
priėjo prie išvados, jog Reglamento (EB) Nr. 1467/97 3 straipsnio 5 dalyje
numatytos sąlygos tenkinamos, kad Nyderlandams būtų pateikta
nauja rekomendacija pagal Sutarties 126 straipsnio 7 dalį tam, kad
perviršinio deficito padėtis būtų ištaisyta ne vėliau kaip
2014 m. Rekomendacija buvo paskelbta viešai;
(4)       pagal Sutarčių
prieduose pateikto Protokolo dėl perviršinio deficito procedūros 4
straipsnį Komisija teikia šiai procedūrai vykdyti reikalingus
duomenis. Taikydamos šį protokolą, pagal 2009 m. gegužės 25 d.
Tarybos reglamento (EB) Nr. 479/2009 dėl Europos
bendrijos steigimo sutarties priede pateikto Protokolo
dėl perviršinio deficito procedūros taikymo[4] 3 straipsnį
valstybės narės du kartus per metus, t. y. iki balandžio 1 d.
ir spalio 1 d., privalo pranešti valdžios sektoriaus deficito ir skolos
duomenis ir kitus susijusius kintamuosius;
(5)       svarstydama, ar
reikėtų panaikinti sprendimą dėl perviršinio deficito,
Taryba sprendimą turėtų priimti remdamasi pateiktais duomenimis.
Be to, sprendimas dėl perviršinio deficito turėtų būti
panaikintas tik jei pagal Komisijos prognozes nurodoma, kad prognozės
laikotarpiu deficitas neviršys 3 % BVP ribos[5];
(6)       Nyderlandams pateikus
pranešimą iki 2014 m. balandžio 1 d., remiantis Komisijos
(Eurostato) duomenimis, pateiktais pagal Reglamento (EB) Nr. 479/2009
14 straipsnį, 2014 m. stabilumo programa ir Komisijos 2014 m.
pavasario prognoze daromos šios išvados:
–
2009 m. pasiekęs didžiausią
5,6 % BVP lygį Nyderlandų valdžios sektoriaus deficitas
buvo nuolat mažinamas ir 2013 m. neviršijo 2,5 % BVP[6]. Šį pagerėjimą
lėmė išlaidų ir pajamų konsolidavimo priemonės,
visų pirma padidinti (netiesioginiai) mokesčiai ir sumažintos
valstybės išlaidos;
–
2014 m. Nyderlandų stabilumo programoje
numatoma, kad valdžios sektoriaus deficitas padidės iki
2,9 % BVP 2014 m. ir sumažės iki 2,1 % BVP 2015 m.,
o Komisijos 2014 m. pavasario prognozėje numatoma, kad valdžios
sektoriaus deficitas 2014 m. neviršys 2,8 % BVP, o 2015 m. –
1,8 % BVP. Taigi prognozės laikotarpiu deficitas turėtų
išlikti mažesnis už Sutartyje nustatytą 3 % BVP pamatinę
vertę;
–
remiantis prielaida, kad politika nesikeis,
prognozuojama, kad struktūrinis balansas, t. y. pagal ekonominį
ciklą pakoreguotas balansas, į kurį neįtraukiamos
vienkartinės ir kitos laikinosios priemonės, 2013 m.
pagerėjęs 1,4 % BVP, 2014 m. stabilizuosis ir 2015 m.
pagerės 0,5 procentinio punkto. Atrodo, kad šiuo metu atsiranda 0,5 %
BVP atotrūkis, palyginti su reikiamu struktūrinio balanso koregavimu
2014 m. siekiant vidutinio laikotarpio tikslo. Tai rodo, jog reikia
stiprinti biudžeto priemones, siekiant užtikrinti, kad būtų visiškai
laikomasi pakto prevencinės dalies reikalavimų, atsižvelgiant į
atsirandantį pavojų, jog gali būti smarkiai nukrypta nuo
reikiamo koregavimo plano;
–
nuo 2010 iki 2013 m.
skolos ir BVP santykis padidėjo maždaug 10 procentinių punktų
iki 73,5 %. Komisijos tarnybų 2014 m.
pavasario prognozėje numatoma, kad valdžios sektoriaus skola 2014 m.
dar padidės iki 73,8 % BVP ir sumažės iki
73,4 % BVP 2015 m.;
(7)       Taryba primena, kad nuo 2014 m.,
t. y. kitų metų po perviršinio deficito ištaisymo, Nyderlandai
turi užtikrinti Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies
reikalavimų laikymąsi ir tinkamu tempu turėtų toliau siekti
savo vidutinės trukmės laikotarpio tikslo, kartu laikytis
išlaidų kriterijaus ir daryti pakankamą pažangą siekdami atitikti
skolos kriterijų pagal 1997 m. liepos mėn. Tarybos reglamento
(EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito procedūros
įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo 2 straipsnio
1a dalį;
(8)       pagal Sutarties
126 straipsnio 12 dalį Tarybos sprendimas dėl perviršinio
deficito panaikinamas, kai, Tarybos nuomone, perviršinis deficitas atitinkamoje
valstybėje narėje ištaisomas;
(9)       Tarybos nuomone, perviršinis
deficitas Nyderlanduose ištaisytas, todėl Sprendimas 2010/287/ES
turėtų būti panaikintas,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Atlikus bendrą vertinimą daroma
išvada, kad perviršinis deficitas Nyderlanduose ištaisytas.
2 straipsnis
Sprendimas 2010/287/ES panaikinamas.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Nyderlandų
Karalystei.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 125, 2010 5 21, p. 42.
[2]               Vėliau 2009 m. rodikliai buvo patikslinti ir
atitinkamai valdžios sektoriaus deficitas padidintas iki 5,6 % BVP, o
bendroji skola – iki 60,8 % BVP.
[3]               OL L 209, 1997 8 2, p. 6.
[4]               OL L 145, 2009 6 10, p. 1.
[5]               Atsižvelgiant į 2012 m. rugsėjo 3 d.
„Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo sąlygas ir stabilumo ir
konvergencijos programų formos ir turinio gaires“.http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf
[6]               Didelį poveikį 2013 m. valdžios sektoriaus
deficitui padarė SNS Reaal nacionalizavimas. Remiantis naujausiu
Nyderlandų statistikos biuro (CBS) vertinimu laikoma, kad nacionalizavimas
poveikio galutiniam deficitui nepadarė, tačiau dar nepriimtas
galutinis Eurostato sprendimas dėl klasifikavimo. Remiantis šiuo metu
turima informacija dėl nacionalizavimo deficitas gali padidėti ne
daugiau kaip 0,3 % BVP.


title: 2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Lenkijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Lenkijos konvergencijos programos

text:
               29.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 247/97

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2014 m. liepos 8 d.
   dėl 2014 m. Lenkijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Lenkijos konvergencijos programos
   2014/C 247/19
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, kurioje daugiausia dėmesio skiriama toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymais, priėmė Rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – Sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2); šios gairės kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2012 m. birželio 29 d. valstybių narių valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;

               (4)

               2013 m. liepos 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją (3) dėl 2013 m. Lenkijos nacionalinės reformų programos ir nuomonę dėl atnaujintos 2012–2016 m. Lenkijos konvergencijos programos;

               (5)

               2013 m. lapkričio 13 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2014 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2013 m. lapkričio 13 d. Komisija, remdamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1176/2011 (4), priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Lenkija nebuvo nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurios bus rengiama nuodugni apžvalga;

               (6)

               2013 m. gruodžio 20 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, mažinti nedarbą, šalinti socialinius krizės padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (7)

               2014 m. balandžio 24 d. Lenkija pateikė 2014 m. nacionalinę reformų programą ir 2014 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (8)

               2014 m. konvergencijos programoje numatytos biudžeto strategijos tikslas – iki 2015 m. sumažinti deficitą tiek, kad jis neviršytų Sutartyje nustatytos 3 % BVP pamatinės vertės, ir iki 2018 m. pasiekti vidutinio laikotarpio tikslą. Vidutinio laikotarpio tikslas (1 % BVP struktūriniu požiūriu) yra griežtesnis, nei reikalaujama pagal Stabilumo ir augimo paktą. 2014 m. konvergencijos programoje pateikti nominalaus deficito tikslai atitinka perviršinio deficito padėties ištaisymo laiku tikslą. Be to, 2014 m. (perskaičiuotas) struktūrinis koregavimas atitinka Tarybos rekomendaciją pagal perviršinio deficito procedūrą, tačiau yra mažesnis už reikalaujamą koregavimą 2015 m. Po to, kai perviršinis deficitas, kaip planuojama, bus panaikintas, numatoma (perskaičiuota) metinė pažanga siekiant vidutinio laikotarpio tikslo yra mažesnė už reikalaujamą Stabilumo ir augimo pakte. Taigi programos tikslai iš dalies atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Numatoma, kad valdžios sektoriaus skola per visą programos laikotarpį išliks mažesnė už 60 % BVP. Lenkijos valdžios institucijos prognozuoja, kad ji smarkiai sumažės nuo 57,1 % BVP 2013 m. iki 49,5 % 2014 m., daugiausiai dėl didelio vienkartinio pensijų fondo turto pervedimo, ir išliks tokio dydžio 2015 m. 2014 m. makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos konvergencijos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra įtikinamas, o 2015 m. optimistinis – numatomas didesnis realiojo BVP augimas (3,8 %), palyginti su 3,4 % augimu Komisijos tarnybų 2014 m. pavasario prognozėje. Remdamasi konvergencijos programos vertinimu ir Komisijos prognoze pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97 Taryba mano, kad nors Lenkija turėtų neviršyti 2014 metams Tarybos rekomenduoto nominalaus deficito ribos, kyla rizika dėl tvaraus perviršinio deficito panaikinimo 2015 m., o vėlesniu laikotarpiu – dėl tinkamo koregavimo plano siekiant vidutinio laikotarpio tikslo;

               (9)

               siekiant užtikrinti fiskalinio konsolidavimo strategijos sėkmę, svarbu fiskalinį konsolidavimą sustiprinti visapusiškomis struktūrinėmis reformomis. Ilgalaikę augimo perspektyvą temdo menkos augimą skatinančios išlaidos (švietimui, moksliniams tyrimams ir inovacijoms). Planuojama, kad vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu dėl visuomenės senėjimo sveikatos priežiūros išlaidos smarkiai didės. Naštą viešiesiems finansams būtų galima sumažinti, o galimybes gauti sveikatos priežiūros paslaugas pagerinti stiprinant pirminės priežiūros ir siuntimų sistemas ir išnaudojant galimybes veiksmingiau naudoti lėšas stacionariosios sveikatos priežiūros srityje. Tebėra su prastu mokestinių prievolių vykdymu, ypač su mokesčių administravimo veiksmingumu ir mokesčių mokėtojams tenkančia administracine našta susijusių problemų. Vis dėlto Lenkija neseniai paskelbė veiksmų planą, skirtą mokestinių prievolių vykdymui ir mokesčių administravimo veiksmingumui gerinti 2014–2017 m. Lenkijoje nustatyta sumažintų PVM tarifų sistema ir tai prisideda prie didžiausio Sąjungoje PVM politikos atotrūkio. Dėl to prarandama pajamų ir padidėja mokestinių prievolių vykdymo išlaidos. Gana maži energijos mokesčiai. Pastaruoju metu buvo imtasi priemonių siekiant pagerinti Lenkijos fiskalinę sistemą. Vis dėlto būtų naudinga įsteigti nepriklausomą fiskalinę tarybą, kuri būtų atsakinga už fiskalinių taisyklių laikymosi ex ante patikras, makroekonominių ir biudžetinių prognozių vertinimą ir ilgalaikio viešųjų finansų tvarumo analizės vykdymą, taip pat fiskalinių taisyklių laikymosi ex post vertinimą;

               (10)

               praėjusiais metais jaunimo nedarbas palaipsniui didėjo – tą iš dalies lėmė nuolatinis švietimo sistemos rezultatų ir darbo rinkos poreikių nesuderinamumas, taip pat didėjanti nedirbančio, nesimokančio ir mokymuose nedalyvaujančio jaunimo dalis. Nepaisant dedamų pastangų pertvarkyti profesinio rengimo ir mokymo sistemą, reikia dar gerinti galimybes dalyvauti kokybiškose pameistrystės ir mokymosi darbo vietoje programose, stiprinti mokymo įstaigų bei darbdavių bendradarbiavimą ir padėti neregistruotam jaunimui, atsižvelgiant į jaunimo garantijų iniciatyvos tikslus. Taip pat labai svarbu, kad įgūdžiai būtų pritaikyti prie darbo rinkos reikalavimų – tam skirtos mokymosi visą gyvenimą programos, kuriose dalyvauja labai nedaug darbuotojų, ypač vyresnio amžiaus, kurių gebėjimai dažnai yra pasenę. Darbo rinka tebėra susiskaidžiusi – per daug paplitusios terminuotosios darbo sutartys, taip pat civilinės teisės sutartys. Ypač dažnai terminuotosios darbo sutartys sudaromos su jaunais darbuotojais. Nors dažnai terminuotosios darbo sutartys laikomos priemone, padedančia bedarbiams įsilieti į darbo rinką, o vėliau pradėti dirbti pagal neterminuotąją darbo sutartį, apie daugumą Lenkijos darbuotojų to pasakyti negalima atsižvelgiant į tai, kad perėjimo nuo terminuotųjų darbo sutarčių prie neterminuotųjų koeficientas yra žemas ir tai daro neigiamą poveikį našumui ir žmogiškojo kapitalo kokybei;

               (11)

               moterų dalyvavimo darbo rinkoje lygis tebėra žemas. Lenkija ėmėsi keleto priemonių moterų užimtumui padidinti, kaip antai padidintos galimybės pasinaudoti ankstyvosios vaikų priežiūros (lopšelių) paslaugomis ir padidintas vaikų darželių viešasis finansavimas, siekiant paskatinti tėvus įtraukti vaikus į ikimokyklinį ugdymą. Vis dėlto galimybių pasinaudoti ankstyvosios vaikų priežiūros paslaugomis tebėra nedaug, ypač kaimo vietovėse, ir tebėra ikimokyklinio ugdymo galimybių skirtumų. Vyresnio amžiaus darbuotojų dalyvavimo darbo rinkoje lygis tebėra nedidelis. Gerokai sumažinta ankstyvo išėjimo į pensiją galimybių, tačiau reikia dėti daugiau pastangų siekiant padidinti vyresnių žmonių galimybes įsidarbinti ir prailginti faktinę profesinio gyvenimo trukmę. Ir toliau susiduriama su sunkumais siekiant reformuoti specialią kalnakasiams ir ūkininkams taikomą pensijų sistemą. Ūkininkams skirta sistema (KRUS) smulkieji ūkininkai skatinami nesitraukti iš žemės ūkio sektoriaus – tai lemia neoficialų nedarbą kaimo vietovėse ir skatina neoficialią ekonomiką. Kalnakasiai ir toliau naudojasi tokiomis privilegijomis, kaip teisės į pensiją ir minimalaus darbo stažo reikalavimas. Abi pensijų schemos varžo sektorinį ir teritorinį darbo jėgos judumą;

               (12)

               Lenkija yra viena iš valstybių narių, kurių išlaidos mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros (MTTP) srityje mažiausios, o bendrieji inovacijų rodikliai prasčiausi. Ypač mažos privačiojo sektoriaus MTTP išlaidos. Mažos MTTP išlaidos lemia menką įmonių mokslinių tyrimų ir investicijų veiklą ir nepakankamai inovacijoms palankią verslo aplinką. Lenkijos inovacijų rėmimo sistemai būdingas rizikos vengimas – ji daugiausia paremta dotacijomis, ja remiamas technologijų įsisavinimas bei perdavimas, ja nedaromas didelis poveikis iš tiesų naujoms inovacijoms. Esamos mokestinės MTTP paskatos yra neveiksmingos skatinant privačiojo sektoriaus vidaus MTTP ir jomis naudojasi tik didelės įmonės. Lenkijos įmonės daugiausia linkusios technologijas įsisavinti. Nors tokiu būdu pavyko užtikrinti didesnį našumą ir padidinti ekonomikos augimą, dabar Lenkijai reikia pereiti prie labiau nacionalinio inovacijomis grindžiamo modelio. Vis dar susiduriama su sunkumais siekiant padidinti Lenkijos įmonių inovacijų diegimo pajėgumą, pagerinti mokslo įstaigų bei pramonės sąsajas ir sukurti tikslines priemones, pritaikytas visam inovacijų ciklui;

               (13)

               labai didelės potencialios naudos būtų galima gauti pagerinus visų Lenkijos ekonomikos sektorių energijos vartojimo efektyvumą, o sutaupytomis lėšomis būtų galima paskatinti ekonomikos augimą, padidinti konkurencingumą ir sumažinti Lenkijos energetinę priklausomybę. Vidaus energijos gamybos infrastruktūra senėja, o elektros tiekimo tinklai vis dar perkrauti, tačiau planai plėtoti elektros tiekimo jungčių su kaimyninėmis valstybėmis narėmis pajėgumus juda iš vietos. Pagrindinė problema gamtinių dujų rinkoje – menka diversifikacija ir konkurencija;

               (14)

               prastai išplėtota Lenkijos transporto ir fiksuotojo plačiajuosčio ryšio infrastruktūra toliau smarkiai stabdo ekonomikos augimą. Visų pirma didelių investicijų reikia į pasenusią geležinkelių infrastruktūrą siekiant padidinti geležinkelio sektoriaus konkurencingumą ir užtikrinti geresnę geležinkelio ir kelių transporto pusiausvyrą. Tik maždaug trečdalis iš 20 000 km eksploatuojamų geležinkelio linijų yra geros techninės būklės. Tebekelia problemų tai, kad geležinkelio projektai neįgyvendinami laiku. Išteklių naudojimo efektyvumas gali būti padidintas pagerinus atliekų tvarkymą;

               (15)

               sutarčių vykdymo užtikrinimo procedūra Lenkijoje yra ilgai trunkanti, o procedūra statybos leidimams gauti yra ilga ir sunki. Mokestinių prievolių vykdymo išlaidos yra didelės ir tai yra pagrindinė verslo aplinkos problema. Lenkija padarė didelę pažangą vykdydama plataus užmojo reformą, kuria siekiama sudaryti geresnes sąlygas dirbti pagal reglamentuojamąsias profesijas;

               (16)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Lenkijos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino nacionalinę reformų programą ir konvergencijos programą. Ji įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Lenkijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–6 rekomendacijose;

               (17)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo konvergencijos programą ir savo nuomonę (5) pateikė visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

         REKOMENDUOJA Lenkijai 2014–2015 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Sustiprinti biudžeto strategiją, siekiant užtikrinti, kad iki 2015 m. būtų laiku tvariai panaikintas perviršinis deficitas, vykdant struktūrinio koregavimo priemones, nustatytas Tarybos rekomendacijoje pagal perviršinio deficito procedūrą. Panaikinus perviršinį deficitą ir iki tol, kol bus pasiektas vidutinio laikotarpio tikslas, vykdyti metinį struktūrinį koregavimą laikantis 0,5 % BVP kriterijaus. Kad fiskalinis disbalansas būtų tvariai panaikintas reikia patikimai įgyvendinti plataus užmojo struktūrines reformas, siekiant padidinti koregavimo pajėgumą ir skatinti augimą bei užimtumą. Šiuo tikslu būtina nemažinti augimą skatinančių investicijų, didinti socialinės politikos tikslingumą ir sveikatos priežiūros sektoriaus išlaidų ekonominį efektyvumą ir bendrą veiksmingumą, išplėsti mokesčių bazę, pavyzdžiui, sprendžiant plačiai taikomų sumažintų PVM tarifų sistemos klausimą ir pagerinti mokestinių prievolių vykdymą, visų pirma didinant mokesčių administravimo veiksmingumą. Įsteigti nepriklausomą fiskalinę tarybą.

               2.

               Dėti daugiau pastangų jaunimo nedarbui mažinti, visų pirma toliau gerinant švietimo teikiamų įgūdžių atitikimą darbo rinkos poreikiams, suteikti daugiau galimybių pasinaudoti pameistrystės ir mokymosi darbo vietoje programomis, pagerinti įdarbinimo tarnybose neregistruoto jaunimo informavimą ir stiprinti mokymo įstaigų bei darbdavių bendradarbiavimą, atsižvelgiant į jaunimo garantijų iniciatyvos tikslus. Padidinti suaugusiųjų dalyvavimą mokymosi visą gyvenimą programose siekiant gebėjimų pasiūlą priderinti prie gebėjimų paklausos. Kovoti su darbo rinkos segmentacija, be kita ko, gerinant perėjimo nuo terminuotųjų prie neterminuotųjų darbo sutarčių sąlygas ir mažinant pernelyg paplitusį civilinės teisės sutarčių naudojimą.

               3.

               Toliau dėti pastangas didinti moterų dalyvavimą darbo rinkoje, visų pirma imantis tolesnių priemonių padidinti galimybes gauti įperkamas kokybiškas vaikų priežiūros ir ikimokyklinio ugdymo paslaugas ir užtikrinant stabilų jų finansavimą. Ūkininkus įtraukti į bendrą pensijų sistemą, pirmiausia paspartinant ūkininkų pajamų įvertinimo ir registravimo sistemos sukūrimą. Palaipsniui panaikinti specialią kalnakasiams skirtą pensijų sistemą ir juos įtraukti į bendrą sistemą. Paremti bendrą pensijų reformą stiprinant pastangas didinti vyresnių žmonių galimybes įsidarbinti, taip siekiant ilginti išėjimo iš darbo rinkos amžių.

               4.

               Padidinti mokesčių paskatų, kuriomis skatinami MTTP privačiajame sektoriuje, veiksmingumą, stiprinant mokslinių tyrimų, inovacijų ir pramonės politikos sąsajas, ir tikslingiau pritaikyti esamas priemones skirtingais inovacijų ciklo etapais.

               5.

               Atnaujinti ir didinti energijos gamybos pajėgumą ir gerinti energijos vartojimo efektyvumą visoje energijos grandinėje. Paspartinti elektros energijos tinklų, įskaitant tarpvalstybines jungtis su kaimyninėmis valstybėmis narėmis, vystymą ir plėtrą ir sukurti dujų tinklo jungtį su Lietuva. Be tolesnio delsimo užtikrinti veiksmingą geležinkelio investicijų projektų įgyvendinimą ir pagerinti šio sektoriaus administracinius gebėjimus. Paspartinti pastangas didinti fiksuotojo plačiajuosčio ryšio aprėptį. Pagerinti atliekų tvarkymą.

               6.

               Imtis tolesnių verslo aplinkos gerinimo veiksmų, supaprastinant sutarčių vykdymo užtikrinimą ir statybos leidimams taikomus reikalavimus. Didinti pastangas siekiant sumažinti įmonėms tenkančias mokestinių prievolių vykdymo išlaidas ir tam skiriamą laiką. Užbaigti vykdomą reformą, kuria siekiama sudaryti geresnes sąlygas dirbti pagal reglamentuojamąsias profesijas.

      Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 8 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. C. PADOAN

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  Toliau taikomos 2014 m. pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (3)  OL C 217, 2013 7 30, p. 63.

      (4)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

      (5)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.