title: 2016 m. balandžio 4 d. Komisijos rekomendacija (Euratomas) 2016/538 dėl Euratomo sutarties 103 straipsnio taikymo (pranešta dokumentu Nr. C(2016) 1168)

text:
               6.4.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 89/20

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA (Euratomas) 2016/538
   2016 m. balandžio 4 d.
   dėl Euratomo sutarties 103 straipsnio taikymo

         (pranešta dokumentu Nr. C(2016) 1168)

   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 103 straipsnį kartu su 106a straipsniu, kuriame daroma nuoroda į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               vienas iš Sutarties 2 straipsnio h punkte nurodytų Bendrijos uždavinių yra užmegzti su kitomis šalimis ir tarptautinėmis organizacijomis tokius santykius, kurie skatintų branduolinės energijos naudojimo taikiems tikslams pažangą. Kad Bendrija galėtų įvykdyti šį uždavinį, jai pagal Sutarties II antraštinės dalies 10 skyrių suteikiami įgaliojimai išorės santykių srityje;

               (2)

               Sutarties 101 straipsnyje nustatyta, kad Bendrija, neviršydama savo galių ir jurisdikcijos, gali prisiimti įsipareigojimus sudarydama susitarimus ar sutartis su trečiąja valstybe, tarptautine organizacija arba trečiosios valstybės nacionaliniu subjektu. Vadovaudamasi šia nuostata Bendrija sudarė Euratomo susitarimus su savo pagrindinėmis šalimis tiekėjomis;

               (3)

               kita vertus, 102 straipsniu Komisijai suteikiami įgaliojimai sudaryti susitarimus, kurių šalys, be pačios Bendrijos, yra ir valstybės narės. Tokius susitarimus Bendrija gali įgyvendinti tik užtikrinusi glaudų savo ir valstybių narių institucijų bendradarbiavimą tiek derantis dėl susitarimų ir juos sudarant, tiek įgyvendinant sutartus įsipareigojimus;

               (4)

               vadovaujantis Sutartimi, valstybės narės Sutartyje numatytomis sąlygomis ir toliau turi galimybę sudaryti sutartis kaip tarptautinės arenos veikėjos, taigi turi teisę bet kuriuo metu sudaryti su trečiosiomis šalimis dvišalius susitarimus, susijusius su klausimais, patenkančiais į Euratomo sutarties taikymo sritį;

               (5)

               Sutarties 103 straipsnis atlieka pagrindinį vaidmenį siekiant suderinti būtinybę užtikrinti Euratomo teisės vientisumą ir viršenybę su valstybių narių laisve palaikyti išorės santykius branduolinės energetikos srityje. Šiame straipsnyje nustatyta, kad valstybės narės turi pateikti Komisijai susitarimų ar sutarčių su trečiąja valstybe, tarptautine organizacija ar trečiosios valstybės nacionaliniu subjektu projektus, kai tokie susitarimai ar sutartys yra susiję su klausimais, patenkančiais į Sutarties taikymo sritį. Jei susitarimo ar sutarties projekte yra sąlygų, trukdančių taikyti Sutarties nuostatas, Komisija turi per vieną mėnesį nuo jo pateikimo dienos pateikti savo pastabas atitinkamai valstybei narei. Valstybė narė negali sudaryti siūlomo susitarimo ar sutarties tol, kol neatsižvelgia į Komisijos pareikštus prieštaravimus ar neįvykdo skubos tvarka Teisingumo Teismo priimto nutarimo dėl siūlomų sąlygų suderinamumo su Sutarties nuostatomis;

               (6)

               Europos Bendrijų Teisingumo Teismas 1978 m. lapkričio 14 d. nutarime 1/78 nustatė, kad 103 straipsnio tikslas yra užtikrinti, kad valstybių narių su trečiosiomis šalimis sudaryti susitarimai netrukdytų įgyvendinti Sutarties nuostatų (1);

               (7)

               pagal 103 straipsnį įvertinamas susitarimo ar sutarties projekto suderinamumas su Euratomo sutarties ir pagal ją priimtų antrinės teisės aktų nuostatomis. Pagal šį straipsnį nėra vertinamas susitarimo ar sutarties projekto suderinamumas su Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo nuostatomis;

               (8)

               įgyta daug 103 straipsnio taikymo patirties. Ta patirtis rodo, kad tam tikri Euratomo acquis aspektai turi tiesioginės reikšmės valstybių narių išorės santykiams. Po vertinimų, atliekamų pagal 103 straipsnį, valstybėms narėms teikiamose pastabose Komisija turėjo ne kartą atkreipti jų dėmesį į konkrečias Euratomo teisės nuostatas. Todėl reikalingos 103 straipsnio taikymo gairės. Šia rekomendacija siekiama priminti pagrindines šiame kontekste svarbias nuostatas ir užtikrinti didesnį skaidrumą ir teisinį tikrumą, svarbų valstybėms narėms derantis dėl susitarimų ar sutarčių projektų;

               (9)

               103 straipsnio antroje pastraipoje nurodytas vieno mėnesio laikotarpis pradedamas skaičiuoti nuo dienos, kurią Komisija gauna pranešimą. Pranešimas laikomas gautu tik tada, kai Komisija gauna visą jo bylą;

               (10)

               Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu Nr. 994/2012/ES (2) valstybėms narėms suteikta galimybė prašyti Komisijos pagalbos derybose dėl tarptautinių susitarimų, patenkančių į to sprendimo taikymo sritį. Tokia pati galimybė turėtų būti suteikta ir tuo atveju, kai valstybės narės derasi dėl susitarimų ar sutarčių, patenkančių į Euratomo sutarties taikymo sritį;

               (11)

               branduoliniai moksliniai tyrimai patenka į Euratomo sutarties taikymo sritį, kaip numatyta II antraštinės dalies 1 skyriuje „Mokslinių tyrimų skatinimas“. Todėl ši Komisijos rekomendacija taikoma ir tarptautiniams branduolio dalijimosi ir branduolių sintezės srities mokslinių tyrimų susitarimams, neatsižvelgiant į jų pavadinimą;

               (12)

               pagrindiniais standartais, Bendrijos nustatytais pagal Sutarties II antraštinės dalies 3 skyrių, visų pirma pagal Tarybos direktyvą 2009/71/Euratomas (3), Tarybos direktyvą 2011/70/Euratomas (4) ir Tarybos direktyvą 2013/59/Euratomas (5), siekiama užtikrinti darbuotojų ir plačiosios visuomenės sveikatos apsaugą nuo jonizuojančiosios spinduliuotės, neatsižvelgiant į jos šaltinį, keliamos grėsmės. Šie standartai sudaro pagal Sutartį nustatytos teisinės sistemos pagrindą ir todėl yra labai svarbūs atliekant vertinimus pagal 103 straipsnį;

               (13)

               Sutarties II antraštinės dalies 6 skyriumi įsteigiama Euratomo tiekimo agentūra, kuriai suteikiama išimtinė teisė sudaryti sutartis, susijusias su rūdų, žaliavų ir specialiųjų daliųjų medžiagų, kurių kilmės vieta yra Bendrijoje arba už jos ribų, tiekimu. Jei susitarimo ar sutarties projekte, kuriam taikoma ši rekomendacija, yra ir su tiekimo klausimais susijusių nuostatų, vertindama tą projektą pagal 103 straipsnį Komisija turėtų užtikrinti, kad nebūtų apribojama išimtinė Agentūros teisė sudaryti tiekimo sutartis; kita vertus, tai, kad Agentūra bendrai pasirašo tiekimo sutartis, nedaro jokio poveikio Komisijos vertinimui, susijusiam su valstybių narių pateiktų susitarimų ar sutarčių projektų suderinamumu su Sutarties ir su ja susijusių antrinės teisės aktų nuostatomis;

               (14)

               viena iš pagrindinių Europos energetinio saugumo strategijos krypčių – išorės tiekėjų ir susijusios infrastruktūros įvairinimas. Urano ir branduolinio kuro rinkoje Komisija ir valstybės narės raginamos bendradarbiauti siekdamos prireikus įvairinti branduolinio kuro tiekimo šaltinius. Komisija įsipareigoja metodiškai atsižvelgti į kuro tiekimo įvairinimo aspektą vertindama naujus investicijų į branduolinę energetiką projektus ir naujų susitarimų ar sutarčių su trečiosiomis šalimis projektus. Euratomo tiekimo agentūra savo ruožtu turi užtikrinti, kad naujomis investicijomis nebūtų užkertamas kelias kuro tiekimo šaltinių įvairinimui; šia rekomendacija prisidedama prie šių tikslų įgyvendinimo;

               (15)

               Sutarties 104 straipsnio antroje pastraipoje nustatyta, kad valstybės narės turėtų Komisijos prašymu perduoti jai visą informaciją, susijusią su asmenų ar įmonių su trečiosiomis valstybėmis, tarptautinėmis organizacijomis ar trečiosios valstybės nacionaliniais subjektais sudarytais susitarimais, patenkančiais į Sutarties taikymo sritį,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Sutarties 103 straipsnyje nurodytas susitarimo ar sutarties projektas turėtų būti suprantamas kaip bet kokio su klausimais, patenkančiais į Sutarties taikymo sritį, susijusio susitarimo, dėl kurio derasi valstybė narė, neatsižvelgiant į jo pavadinimą, projektas (6). Į 103 straipsnio taikymo sritį patenka ir susitarimų ar sutarčių projektai, kuriais iš dalies keičiami esami vienos ar kelių valstybių narių su trečiąja valstybe, tarptautine organizacija ar trečiosios valstybės nacionaliniu subjektu sudaryti susitarimai ar sutartys, susiję su klausimais, patenkančiais į Sutarties taikymo sritį. Tačiau pagal 103 straipsnį Komisijai neturėtų būti pranešama apie įmonių sudaromų susitarimų ar sutarčių, susijusių su rūdų, žaliavų arba specialiųjų daliųjų medžiagų tiekimu, apdorojimu, konversija ar formavimu, projektus, apie kuriuos turi būti pranešama Euratomo tiekimo agentūrai arba kurie turi būti jai pateikiami, kad ji padarytų dėl jų išvadas, pagal Sutarties II antraštinės dalies 6 skyrių.

      I DALIS

      Etapas iki pranešimo pateikimo

               2.

               Jei valstybė narė ketina pradėti derybas su trečiąja valstybe, tarptautine organizacija ar trečiosios valstybės nacionaliniu subjektu dėl susitarimo ar sutarties projekto, ji gali raštu informuoti Komisiją apie savo ketinimą. Jei valstybė narė pateikia Komisijai tokį pranešimą apie derybas, ta valstybė narė raginama reguliariai informuoti Komisiją apie derybų eigą. Valstybė narė taip pat gali paprašyti Komisijos pateikti jai patarimų, kaip išvengti susitarimo ar sutarties projekto nesuderinamumo su Sutartimi.
               Valstybės narės taip pat gali, jei jos mano, kad tai būtina, paprašyti Komisijos dalyvauti derybose kaip stebėtojos.

               3.

               Valstybės narės raginamos pateikti pranešimą pagal 103 straipsnį po to, kai šalys ad referendum pasiekia susitarimą dėl visų pagrindinių susitarimo ar sutarties projekto elementų, bet dar nėra parengtas susitarimo ar sutarties projektas.

               4.

               Valstybės narės raginamos elektroninėmis priemonėmis pateikti Komisijai išankstinį pranešimo egzempliorių su visais prie pranešimo pridedamais dokumentais (7). Nepaisant to, pateikus pranešimą elektroniniu būdu, visa jo byla turėtų būti pateikta popierine forma.

      II DALIS

      Pranešimo turinys

               5.

               Jei taikytina, pranešimą turėtų sudaryti visi šie elementai:

                           a)

                           susitarimo ar sutarties projekto tekstas;

                           b)

                           visi susitarimo ar sutarties projekto priedai ar priedėliai;

                           c)

                           visų kitų susitarimų ar sutarčių, nurodytų susitarimo ar sutarties projekte, apie kurį pranešama, tuo metu galiojančios redakcijos.

      III DALIS

      Susitarimo ar sutarties projekto suderinamumas su Sutartimi

               6.

               Valstybės narės raginamos savo susitarimų ar sutarčių projektuose aiškiai nurodyti, kad jos yra Europos atominės energijos bendrijos narės, taip pat aiškiai nurodyti su ta naryste susijusius įsipareigojimus. Joms siūloma priminti, kad tuo atveju, jei susitarimo ar sutarties projekto nuostatos prieštarauja Euratomo teisės nuostatoms, viršenybę turi pastarosios nuostatos. Derėdamosi dėl susitarimų ar sutarčių projektų, valstybės narės turi deramai atsižvelgti į pačios Bendrijos kompetenciją, taip pat į Sutartyje įtvirtintus su bendra branduolinės energijos rinka susijusius principus ir pagrindines laisves ir į visus reikalavimus, nustatytus pagal Sutartį institucijų priimtuose teisės aktuose.

               7.

               Valstybės narės turi užtikrinti, kad jų susitarimų ar sutarčių projektuose nebūtų sąlygų, prieštaraujančių pagal Sutarties II antraštinės dalies 3 skyrių nustatytiems pagrindiniams standartams. Į šiuos visų pirma įeina:

                           i)

                           principas, kuriuo nustatoma, kad už panaudoto branduolinio kuro ir radioaktyviųjų atliekų tvarkymą galutinai atsako valstybė narė, kurios teritorijoje susidaro šios medžiagos;

                           ii)

                           principas, kuriuo nustatoma, kad už saugų ir atsakingą radioaktyviųjų atliekų ir panaudoto branduolinio kuro padėjimą į atliekynus galutinai atsako valstybė narė arba trečioji šalis, iš kurios šios medžiagos išgabenamos apdoroti arba perdirbti;

                           iii)

                           reikalavimas radioaktyviąsias atliekas į atliekynus dėti toje valstybėje narėje, kurioje jos susidaro, išskyrus atvejus, kai tenkinamos pagal Sutartį priimtuose antrinės teisės aktuose nurodytos sąlygos.

               8.

               Derėdamosi dėl susitarimų ar sutarčių projektų, valstybės narės turi kuo labiau atsižvelgti į Sutarties II antraštinės dalies 6 skyriuje nustatytus bendro tiekimo politikos reikalavimus, visų pirma į būtinybę, Euratomo tiekimo agentūrai naudojantis teise sudaryti tiekimo sutartis, užtikrinti reguliarų ir nešališką rūdų, žaliavų ar specialiųjų daliųjų medžiagų tiekimą visiems Bendrijos vartotojams. Visų pirma valstybės narės turėtų vengti nustatyti sąlygas, dėl kurių kuris nors jų teritorijoje esantis vartotojas taptų pernelyg priklausomas nuo vienintelio tiekimo šaltinio arba vienintelio su branduolinio kuro ciklu susijusių paslaugų teikėjo arba įrangos ar technologijų tiekėjo. Be to, valstybės narės negali nustatyti sąlygų, kurių tikslas arba pasekmė yra alternatyvių tiekėjų arba paslaugų teikėjų išstūmimas iš rinkos arba kliūčių įeiti į ją sudarymas arba perdėtas sąlygų atsirasti alternatyviems tiekėjams arba paslaugų teikėjams apsunkinimas.

               9.

               Valstybėms narėms rekomenduojama savo susitarimų ar sutarčių projektuose priminti, kad visoms branduolinėms medžiagoms, kuriomis numatoma keistis tuose susitarimų ar sutarčių projektuose, visais tų medžiagų buvimo Bendrijos teritorijoje etapais taikomi Sutarties II antraštinės dalies 7 skyriuje nustatyti saugumo kontrolės reikalavimai. Valstybės narės taip pat raginamos pateikti nuorodą į galiojantį Bendrijos, Tarptautinės atominės energijos agentūros ir atitinkamos valstybės narės sudarytą susitarimą dėl saugos kontrolės priemonių taikymo ir į visus papildomus prie to susitarimo pridėtus protokolus.

               10.

               Valstybės narės negali į savo susitarimų ar sutarčių projektus įtraukti nuostatų, kuriomis kitai susitarimo ar sutarties projekto šaliai ar šalims perduodamos specialiųjų daliųjų medžiagų, kurios pagal Sutarties II antraštinės dalies 8 skyrių yra Bendrijos nuosavybė, nuosavybės teisės.

               11.

               Valstybės narės turi užtikrinti, kad jų susitarimų ar sutarčių projektuose nebūtų nuostatų, kad bet kurie iš Sutarties IV priede išvardytų prekių ar gaminių gali būti perduodami tik gavus išankstinį kitos ar kitų susitarimo ar sutarties projekto šalių leidimą, arba nuostatų, kurios trukdytų laikytis branduolinės energijos bendrosios rinkos taisyklių.

               12.

               Derėdamosi dėl susitarimo ar sutarties projekto, valstybės narės atitinkamais atvejais turi atsižvelgti į visus Bendrijos ir kitos ar kitų susitarimo ar sutarties projekto šalių sudarytus susitarimus. Jos raginamos susitarimo arba sutarties projekto, apie kurį pranešama Komisijai, tekste pateikti aiškią nuorodą į atitinkamą Euratomo susitarimą.

      IV DALIS

      Komisijos atliekamas pranešimo vertinimas

               13.

               Užbaigusi vertinimą Komisija pateikia savo pastabas atitinkamai valstybei narei. Šiose pastabose turėtų būti nurodoma, kurios susitarimo ar sutarties projekto nuostatos trukdo taikyti Sutarties nuostatas, kaip nurodyta 103 straipsnyje, ir atitinkamais atvejais turėtų būti nurodomi konkretūs Sutarties skyriai, nurodyti šios rekomendacijos III dalyje.

      V DALIS

      Su Komisijos vertinimu susiję tolesni veiksmai

               14.

               Valstybės narės raginamos po to, kai parengia susitarimo ar sutarties projektą ir praneša apie jį pagal 103 straipsnį, pateikti Komisijai galutinį to susitarimo ar sutarties tekstą ir informuoti ją apie visus paskesnius vienos ar abiejų šalių padarytus bet kokio pavidalo pareiškimus ar sudarytus susitarimus, susijusius su to susitarimo ar sutarties aiškinimu ar įgyvendinimu.

               15.

               Tai, kad pagal 103 straipsnį gavusi pranešimą apie susitarimo ar sutarties projektą, Komisija nenustato, kad jame būtų Sutarties nuostatas taikyti trukdančių elementų, nereiškia, kad įgyvendinant tą susitarimą ar sutartį negali būti pažeista Euratomo teisė.

               16.

               Valstybėms narėms rekomenduojama Komisijos prašymu pateikti informaciją, susijusią su bet kokių galiojančių į Sutarties taikymo sritį patenkančių susitarimų ar sutarčių, kuriuos jos yra sudariusios su trečiosiomis valstybėmis, tarptautinėmis organizacijomis ar trečiosios valstybės nacionaliniais subjektais, įgyvendinimu ar aiškinimu.

      Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.
      Priimta Briuselyje 2016 m. balandžio 4 d.

            Komisijos vardu

         Miguel ARIAS CAÑETE

            Komisijos narys

      (1)  1978 m. Europos teismų praktikos rinkinys, p. 02151.

      (2)  2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 994/2012/ES, kuriuo nustatomas keitimosi informacija apie tarpvyriausybinius valstybių narių ir trečiųjų šalių energetikos susitarimus mechanizmas (OL L 299, 2012 10 27, p. 13).

      (3)  2009 m. birželio 25 d. Tarybos direktyva 2009/71/Euratomas, kuria nustatoma Bendrijos branduolinių įrenginių branduolinės saugos sistema (OL L 172, 2009 7 2, p. 18).

      (4)  2011 m. liepos 19 d. Tarybos direktyva 2011/70/Euratomas, kuria nustatoma panaudoto branduolinio kuro ir radioaktyviųjų atliekų atsakingo ir saugaus tvarkymo Bendrijos sistema (OL L 199, 2011 8 2, p. 48).

      (5)  2013 m. gruodžio 5 d. Tarybos direktyva 2013/59/Euratomas, kuria nustatomi pagrindiniai saugos standartai siekiant užtikrinti apsaugą nuo jonizuojančiosios spinduliuotės apšvitos keliamų pavojų ir panaikinamos direktyvos 89/618/Euratomas, 90/641/Euratomas, 96/29/Euratomas, 97/43/Euratomas ir 2003/122/Euratomas (OL L 13, 2014 1 17, p. 1).

      (6)  Tačiau Direktyvos 2011/70/Euratomas 4 straipsnio 4 dalyje nurodytas susitarimas turėtų būti suprantamas kaip susitarimas, susijęs konkrečiai su atliekyno naudojimu, kaip nurodyta tame straipsnyje.

      (7)  Turi būti siunčiama adresu ENER-LUX-Euratomas-ARTICLE-103@ec.europea.eu.


title: 2012 m. rugsėjo 26 d. Europos Centrinio Banko rekomendacija dėl centrinės vertybinių popierių duomenų bazės duomenų kokybės valdymo sistemos (ECB/2012/22)

text:
               7.11.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 339/1

         EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
   2012 m. rugsėjo 26 d.
   dėl centrinės vertybinių popierių duomenų bazės duomenų kokybės valdymo sistemos
   (ECB/2012/22)
   2012/C 339/01
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 5 straipsnio 1 dalį ir 34 straipsnio 1 dalies trečią įtrauką,
   atsižvelgdama į 1998 m. lapkričio 23 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2533/98 dėl Europos Centrinio Banko renkamos statistinės informacijos (1),
   kadangi:

               (1)

               centrinė vertybinių popierių duomenų bazė (CVPDB) yra bendra informacinių technologijų infrastruktūra, kurią kartu valdo Europos centrinių bankų sistemos (ECBS) nariai, įskaitant CVPDB valdyme savanoriškai dalyvaujančius ne euro zonos valstybių narių nacionalinius centrinius bankus (NCB). CVPDB saugomi duomenys apie kiekvieną elementą atskirai, pirmiausia duomenys apie vertybinius popierius, jų emitentus ir kainas;

               (2)

               duomenys renkami iš įvairių šaltinių, taip pat iš ECBS narių, tam tikrų komercinių duomenų teikėjų, viešosios srities ir administracinių šaltinių bei perduodami į CVPDB. Tačiau yra rizika, kad tokie pradiniai duomenys gali būti netikslūs arba neišsamūs. CVPDB sistema parengta suderinti dalinai prieštaraujančius skirtingų šaltinių pradinius duomenis ir gali aptikti neišsamius arba trūkstamus duomenis. Ji automatiškai kiek įmanoma didesne apimtimi sujungia pradinius duomenis iš įvairių persidengiančių šaltinių į išsamų ir aukštos kokybės bendrą įrašą;

               (3)

               bendra CVPDB duomenų kokybė gali būti įvertinta tik išvedimo duomenų lygiu, o ne atskirų pradinių duomenų rinkinių lygiu. Siekiant užtikrinti išvedimo duomenų išsamumą, tikslumą ir nuoseklumą, Gairės ECB/2012/21 dėl centrinės vertybinių popierių duomenų bazės duomenų kokybės valdymo sistemos (2) nustato duomenų kokybės valdymo (DKV) sistemą, taikytiną atnaujintiems išvedimo duomenims, išvedimo duomenų porinkiniui, kurį galima naudoti rengiant statistiką arba kitais tikslais;

               (4)

               CVPDB DKV sistemos taikymo veiksmingumas priklauso nuo visų ECBS narių, dalyvaujančių valdant CVPDB, tarpusavio bendradarbiavimo ir nuo tokių narių taikomų vienodų kokybės standartų. Taikydami CVPDB DKV sistemą pagal Gaires ECB/2012/21, ne euro zonos NCB, dalyvaujantys valdant CVPDB, turėtų bendradarbiauti tarpusavyje, su euro zonos NCB ir su ECB,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   I.   Apibrėžtys

   Šioje rekomendacijoje sąvokos „CVPDB“, „DKV“ ir „kompetentingos DKV institucijos“ turi tokią pat reikšmę kaip ir Gairėse ECB/2012/21.
   II.   Statistinės informacijos teikimas

   Šios rekomendacijos adresatai turėtų taikyti CVPDB DKV sistemą ir laiku vykdyti kompetentingų DKV institucijų prievoles kaip nustatyta Gairių ECB/2012/21 2–12 straipsniuose.
   III.   Baigiamoji nuostata

   Ši rekomendacija, kiek taikytina, skirta ne euro zonos valstybių narių NCB.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2012 m. rugsėjo 26 d.

            ECB Pirmininkas

         Mario DRAGHI

      (1)  OL L 318, 1998 11 27, p. 8.

      (2)  Dar nepaskelbta Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.


				|

		52012DC0301

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl valstybių narių, kurių valiuta euro, bendrųjų ekonominės politikos gairių įgyvendinimo /* COM/2012/0301 final - 2012/ () */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl valstybių narių,
kurių valiuta euro, bendrųjų ekonominės politikos
gairių įgyvendinimo
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 136 straipsnį
kartu su 121 straipsnio 2 dalimi,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[2],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       nuo pat susikūrimo Euro
grupė atliko labai svarbų vaidmenį ir jai tenka ypatinga euro
zonos ekonomikos valdymo atsakomybė. Ekonomikos
krizė aiškiai parodė glaudžias euro zonos šalių tarpusavio
sąsajas, todėl reikia nuoseklios bendros politikos atsižvelgiant
į šalių, kurių valiuta yra euro, vienos kitai daromą
didelį šalutinį poveikį, ir efektyvių politikos
koordinavimo susitarimų, kad būtų galima greitai reaguoti į
ekonominės aplinkos pokyčius;
(2)       Taryba pateikė
kiekvienai valstybei narei, kurios valiuta yra euro, skirtas rekomendacijas. Šios rekomendacijos skirtos nacionaliniu lygmeniu
kilusioms ekonominėms problemoms spręsti ir kartu yra pagrindinė
priemonė siekiant užtikrinti visos euro zonos stabilumą ir
augimą. Be to, valstybės narės,
kurių valiuta yra euro, paktu „Euro plius“ įsipareigojo vykdyti
papildomas plataus užmojo politikos reformas, kuriomis siekiama skatinti
konkurencingumą, didinti užimtumą, gerinti viešųjų
finansų tvarumą ir stiprinti finansinį stabilumą. 2012 m. kovo 2 d. valstybės
narės, kurių valiuta yra euro, ir kitos aštuonios valstybės
narės pasirašė Sutartį dėl stabilumo, koordinavimo ir
valdysenos ekonominėje ir pinigų sąjungoje, pagal kurią
susitarė užtikrinti, kad visos jų planuojamos įgyvendinti svarbios
ekonominės politikos reformos būtų tarpusavyje ex ante aptariamos
ir prireikus koordinuojamos. Ex ante
koordinavimas euro zonoje, pateikiant biudžeto planų projektus ir
aptariant svarbių ekonominės politikos reformų planus,
leistų atsižvelgti į nacionalinių veiksmų šalutinį
poveikį visai euro zonai;
(3)       siekiant patikimo
viešųjų finansų valdymo svarbu, kad būtų sukurtos
tinkamos biudžeto sistemos, kuriomis stiprinamas vidaus fiskalinis valdymas ir
kurios padeda gerinti viešųjų finansų tvarumą visoje euro
zonoje. 2011 m. liepos ir spalio
mėn. euro zonos valstybių arba vyriausybių vadovai
įsipareigojo Direktyvoje dėl nacionalinių biudžeto sistemų
numatytas nacionalines fiskalines sistemas sukurti dar iki 2012 m.
pabaigos, t. y. anksčiau nei numatyta direktyvoje, ir
įgyvendinti griežtesnius nei toje direktyvoje nustatytus reikalavimus. Be to, 2012 m. kovo 2 d. pasirašydamos
Sutartį dėl stabilumo, koordinavimo ir valdysenos ekonominėje ir
pinigų sąjungoje euro zonos valstybės narės kartu su
aštuoniomis euro zonai nepriklausančiomis valstybėmis narėmis įsipareigojo
toliau stiprinti nacionalinį fiskalinį valdymą, visų pirma
nustatyti privalomas valdžios sektoriaus biudžeto būklės taisykles,
kad būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas;
(4)       fiskalinis konsolidavimas –
pagrindinė strategijos priemonė siekiant įveikti krizę euro
zonoje. ES fiskalinėje sistemoje numatyta
skirtinga valstybių narių konsolidavimo sparta, atsižvelgiant į
jų fiskalines galimybes ir makroekonomines sąlygas. Stabilumo ir augimo pakte ir Sutartyje dėl
stabilumo, koordinavimo ir valdysenos ekonominėje ir pinigų
sąjungoje daug dėmesio skiriama struktūrinio balanso rodikliams,
o kartu sudaroma galimybė atsižvelgti į ciklo ir vienkartinių
priemonių poveikį nominaliajam biudžeto balansui. Veiksmai, kurių buvo imtasi atsižvelgiant
į Tarybos rekomendacijas, kaip ištaisyti perviršinio deficito pozicijas,
yra vertinami struktūriniu požiūriu. Siekiant
užtikrinti didesnį pasitikėjimą nuolatiniu konsolidavimu euro
zonoje ir apriboti jo neigiamą trumpalaikį poveikį ekonomikos
augimui, labai svarbu sukurti tinkamą konsolidavimo struktūrą. Prioritetas turi būti teikiamas augimą
skatinančioms išlaidoms, visų pirma investicijų išlaidoms; keliose euro zonos valstybėse narėse
galėtų būti nustatyti investicijų į gamybą
projektai, kuriuos įgyvendinant nauda privačiajam sektoriui ir
socialinė nauda viršytų šiuo metu mažas palūkanų normas. Reikia kuo skubiau vykdyti ilgalaikių
išmokų, visų pirma sveikatos apsaugos sityje, reformas, siekiant
užtikrinti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą. Atitinkama mokesčių politika, pvz., darbo
mokesčių naštos mažinimas, mokesčių bazės
išplėtimas ir efektyvesnė kova su mokesčių slėpimu,
palengvintų konsolidavimą, kartu didintų konkurencingumą ir
sudarytų augimui palankesnes sąlygas;
(5)       finansų sistemos
stabilumas ir geras veikimas – būtina sąlyga siekiant išvengti
lėto euro zonos ekonomikos augimo scenarijaus (prarastojo dešimtmečio
scenarijaus) ir užtikrinti didesnį investuotojų
pasitikėjimą. Kadangi reikia toliau
mažinti bankų finansinį įsiskolinimą, svarbu užtikrinti,
kad šis procesas vyktų tvarkingai, o realiajai ekonomikai būtų
teikiami reikiami kreditai. Siekiant
sustabdyti naują finansų rinkų suskaidymo tendenciją reikia
toliau integruoti priežiūros struktūras ir praktiką, taip pat
tarpvalstybinį krizių valdymą;
(6)       siekiant tvaraus euro zonos
ekonomikos augimo ir stabilumo svarbu metodiškai mažinti euro zonos vidaus
makroekonominį disbalansą. Šis
procesas jau prasidėjęs, tačiau turi būti toliau
tęsiamas. Veiksmų disbalansui
ištaisyti greičiau turi imtis deficitą turinčios šalys, kurioms
reikia vykdyti reformas, kad būtų didinamas konkurencingumas ir
sudarytos geresnės sąlygos perskirstyti išteklius užsienio prekybai
atviriems sektoriams. O perteklių
turinčios šalys gali padėti užtikrinti pusiausvyrą panaikindamos
nereikalingus reguliavimo ir kitus vidaus paklausos, su užsienio prekyba
nesusijusios veiklos ir investavimo galimybių suvaržymus;
(7)       siekiant toliau plėtoti
ekonominę sąjungą, reikia pripažinti valstybių narių,
kurių valiuta yra euro, ūkių tarpusavio priklausomybę ir
šios pinigų sąjungos stabilumo naudą jos nariams bei platesnei
ES. Žvelgiant į ateitį,
valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro, reikės siekti
didesnės integracijos, kad būtų sukurta visapusiška
ekonominė ir pinigų sąjunga[3],
REKOMENDUOJA valstybėms
narėms, kurių valiuta yra euro, nepažeidžiant Tarybos kompetencijos
valstybių narių ekonominės politikos koordinavimo srityje,
atskirai ir kartu, o svarbiausia koordinuojant ekonominę politiką
Euro grupėje, 2012–2013 m. imtis šių veiksmų:
1.           Gerinti Euro grupės
darbo metodus, kad ji galėtų imtis atsakomybės už bendrą
euro zonos politiką, greitai reaguodama į ekonominės aplinkos
pokyčius, taip pat vadovauti ekonominės politikos koordinavimo
veiklai remiantis patobulinta priežiūros sistema, kuri taikoma
valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro.
2.           Iš tikrųjų
bendradarbiauti politikos srityje Euro grupės lygmeniu keičiantis
informacija, aptariant biudžeto projektus ir pagrindinių reformų,
galinčių turėti šalutinio poveikio euro zonai, planus.
Užtikrinti, kad būtų vykdomos reformos, būtinos siekiant
stabilios ir tvirtos euro zonos, įskaitant Tarybos atskiroms
valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro, skirtų
rekomendacijų, kurios ne tik skirtos nacionaliniu lygmeniu kilusioms
problemoms spręsti, bet ir turi poveikį visai euro zonai,
įgyvendinimą.
3.           Griežtinti fiskalinę
drausmę ir stiprinti fiskalines institucijas nacionaliniu ir
subnacionaliniu lygmeniu – tai turėtų užtikrinti didesnį
rinkų pasitikėjimą vidutinės trukmės ir ilgalaikiu
viešųjų finansų tvarumu euro zonoje. Remiantis 2011 m.
liepos ir spalio mėn. ir 2012 m. kovo 2 d. euro zonos
valstybių arba vyriausybių vadovų susitarimu, Direktyvą
dėl nacionalinių biudžeto sistemų perkelti į
nacionalinę teisę iki 2012 m. pabaigos ir toliau stiprinti
fiskalinį valdymą, visų pirma visoms euro zonos valstybėms
narėms nacionalinės teisės aktuose nustatant struktūriškai
subalansuoto biudžeto taisykles ir numatant automatinio koregavimo mechanizmus.
4.           Užtikrinti nuoseklią
bendrą euro zonos fiskalinę politiką ir vykdyti fiskalinį
konsolidavimą, kaip numatyta Tarybos rekomendacijose ir sprendimuose,
laikantis Stabilumo ir augimo pakto taisyklių, atsižvelgiant į
konkrečios šalies makrofinansinę būklę. Valstybės
narės, kurioms taikomi dideli ir potencialiai didėjantys rizikos
priedai, turėtų apriboti nuokrypius nuo nominaliojo balanso
tikslų net ir susidarius blogesnėms, nei tikėtasi,
makroekonominėms sąlygoms; kitos valstybės narės
turėtų užtikrinti, kad automatinės stabilizavimo priemonės
būtų įgyvendinamos kartu su struktūrinio koregavimo planu,
ir būti pasirengusios peržiūrėti konsolidavimo spartą, jei
makroekonominės sąlygos toliau blogėtų. Valdžios sektoriaus
išlaidų ir pajamų struktūra turėtų atspindėti
išlaidų ir pajamų šaltinių poveikį ekonomikos augimui. Visų pirma visos turimos biudžeto maržos
turėtų būti skiriamos viešosioms investicijoms euro zonoje
skatinti, kartu atsižvelgiant į skirtingas šalių finansavimo
sąnaudas.
5.           Imtis veiksmų siekiant
pagerinti euro zonos finansų sistemos veikimą ir padidinti jos
stabilumą. Sparčiau siekti labiau integruotos finansų
struktūros, apimančios bankų priežiūrą ir
tarpvalstybinį krizės sukeltų problemų sprendimą.
6.           Įgyvendinti
struktūrines reformas, kuriomis – kartu su diferencijuotomis
fiskalinės politikos kryptimis – būtų skatinama metodiškai mažinti
euro zonos vidaus makroekonominį disbalansą, įskaitant
nacionalinius veiksmus, kurių imamasi atsižvelgiant į konkrečios
šalies būklę ir Tarybos atskiroms euro zonos valstybėms
narėms skirtas rekomendacijas.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               COM(2012) 301
[2]               P7_TA(2012)0048 ir P7_TA(2012)0047.
[3]               Žr. COM(2012) 299 2.1 skirsnį.


title: 2013 m. lapkričio 28 d. Europos Centrinio Banko reglamentas dėl mokėjimų statistikos (ECB/2013/44)

text:
               9.1.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 5/1

         EUROPOS CENTRINIO BANKO REGLAMENTAS
   2013 m. lapkričio 28 d.
   dėl mokėjimų statistikos
   (ECB/2013/44)
   2014/C 5/01
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 5 straipsnio 1 dalį ir 34 straipsnio 1 dalies trečią įtrauką,
   atsižvelgdama į 1998 m. lapkričio 23 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2533/98 dėl Europos centrinio banko renkamos statistinės informacijos (1), ypač į jo 8 straipsnio 5 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Reglamento (EB) Nr. 2533/98 2 straipsnio 1 dalis numato, kad statistinė informacija gali būti renkama mokėjimų ir mokėjimo sistemų statistikos srityje. Europos Centrinio Banko reglamentu (ES) Nr. 1409/2013 (ECB/2013/43) (2) ECB nustatė sistemą, pagal kurią iš mokėjimo paslaugų teikėjų, elektroninių pinigų išleidėjų ir mokėjimo sistemų operatorių būtų renkama jo uždaviniams įgyvendinti reikalinga mokėjimų statistika. Šie duomenys yra svarbūs nustatant valstybių narių mokėjimo rinkų pokyčius ir juos stebint bei padedant skatinti sklandų mokėjimo sistemų veikimą;

               (2)

               taikydami šią sistemą pagal Reglamentą (ES) Nr. 1409/2013 (ECB/2013/43), valstybių narių, kurių valiuta yra ne euro, nacionaliniai centriniai bankai (NCB), kurie dalyvauja mokėjimų statistikos rinkimo sistemoje, turėtų bendradarbiauti tarpusavyje, su NCB, kurių valiuta yra euro, ir su ECB,

         PRIĖMĖ ŠIAS GAIRES:
   I.   Apibrėžtys

   Šioje rekomendacijoje apibrėžtys „mokėjimo paslaugų teikėjas“, „elektroninių pinigų išleidėjas“ ir „mokėjimo sistemos operatorius“ vartojamos kaip apibrėžta Reglamente (ES) Nr. 1409/2013 (ECB/2013/43).
   II.   Statistinės informacijos teikimas

   Šios rekomendacijos adresatai turėtų taikyti Reglamento (ES) Nr. 1409/2013 (ECB/2013/43) nuostatas, skirtas NCB.
   III.   Baigiamoji nuostata

   Ši rekomendacija, kiek ją įmanoma taikyti, yra taikoma valstybių narių, kurių valiuta yra ne euro, nacionaliniams centriniams bankams (NCB), kurie dalyvauja ECBS mokėjimų statistikos rinkimo sistemoje, nustatytoje Reglamentu (ES) Nr. 1409/2013 (ECB/2013/43).

      Priimta Frankfurte prie Maino 2013 m. lapkričio 28 d.

            ECB Pirmininkas

         Mario DRAGHI

      (1)  OL L 318, 1998 11 27, p. 8.

      (2)  2013 m. lapkričio 28 d. Europos Centrinio Banko reglamentas (ES) Nr. 1409/2013 dėl mokėjimų statistikos (ECB/2013/43) (OL L 352, 2013 12 24, p. 18).


				|

		52011SC0821

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Hungaryand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Hungary, 2011-2015

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Vengrijos 2011 m.
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone
dėl atnaujintos 2011–2015 m. Vengrijos konvergencijos programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio
2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos
7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1], ypač į jo
9 straipsnio 3 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[2],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui įgyvendinti
naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa
2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir
daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis
veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir
konkurencingumo potencialas.
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba
priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir
Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių
(2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl
valstybių narių užimtumo politikos gairių[3],
kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires
valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę
ekonomikos ir užimtumo politiką.
(3)
2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino
pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas naujas
ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei integruoto
politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.

(4)
2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų
Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų
prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo
7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji
pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų
ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo rinką
ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji paprašė, kad
valstybės narės šiuos prioritetus įgyvendintų
konkrečiomis priemonėmis ir jas įtrauktų į savo
stabilumo ar konvergencijos programas ir į nacionalines reformų
programas.
(5)
2011 m. balandžio 15 d. Vengrija
pateikė 2011 m. atnaujintą 2011–2015 m. konvergencijos
programą ir 2011 m. nacionalinę reformų programą.
Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos
vertintos vienu metu.
(6)
2008 m. rudenį Vengriją smarkiai
paveikė krizė – šalis prarado finansavimo rinkos priemonėmis
galimybes. Siekdama įveikti šiuos sunkumus, Vengrija įgyvendino
koreguojamąją programą, kurioje daugiausia dėmesio skiriama
fiskaliniam konsolidavimui ir finansų sektoriaus priežiūrai, o
finansinę paramą jai suteikė ES ir TVF. Šiomis aplinkybėmis
2009 m. pavasarį šalis susigrąžino galimybę naudotis
finansavimu rinkos priemonėmis ir ekonomika atsigavo po nuosmukio:
2009 m. BVP sumažėjo 6,7 %, o 2010 m. didėjant
eksportui, BVP padidėjo 1,2 %. Be to, nedarbas toliau augo ir siekė
daugiau kaip 11 %, palyginti su iki krizės buvusiu 8 % nedarbu.
2010 m. antrame pusmetyje Vyriausybė paskelbė, kad
2010–2013 m. smarkiai sumažins mokesčius. Siekdama apriboti
fiskalinės būklės pablogėjimą, ji kartu
įvedė specialius mokesčius ir nusprendė panaikinti
privalomąją privačių pensijų pakopą. Nors šiomis
priemonėmis buvo galima 2010 m. apriboti atotrūkį iki
0,4 % BVP, viršijant 3,8 % BVP deficito tikslą, ir 2011 m.
rezultatas bus perteklius, pagrindinė pozicija smarkiai pablogėjo.
Šiomis aplinkybėmis siekdama sustiprinti ekonominio augimo
potencialą, Vyriausybė 2011 m. kovo mėn. paskelbė
struktūrinę reformą ir priėmė toliau nurodytas
konsolidavimo priemones.
(7)
Remdamasi atnaujintos konvergencijos programos
vertinimu pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano,
kad, remiantis Komisijos 2011 m. pavasario prognozėmis,
makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos biudžeto projekcijos, yra
truputį per daug palankus, ypač kalbant apie vidaus paklausos
vystymąsi. Atnaujintos programos tikslas – panaikinti perviršinį
deficitą iki 2011 m., t. y. iki Tarybos nustatyto termino, ir,
panaudojus dideles vienkartines pensijų lėšų pajamas, pasiekti
2 % BVP perteklių. 2012 m. biudžeto rezultatas būtų
2,5 % BVP deficitas ir po to palaipsniui, daugiausia dėl išlaidų
apribojimo, mažėtų iki 1,5 % BVP 2015 m. Atnaujintoje
programoje patvirtinamas šalies vidutinės trukmės tikslas –
struktūriškai subalansuoti biudžeto būklę ir pasiekti 1,5 %
BVP deficitą. Manoma, kad konsolidavimo strategija padės
struktūriškai sumažinti biudžeto deficitą, taip pat padės
mažinti skolą, kad ji iki 2015 m. pasiektų 64 % BVP. Vis
dėlto atrodo, kad ši konsolidavimo strategija nukeliama į laikotarpio
pabaigą, nes struktūrinis tobulinimas prasideda tik nuo 2012 m.,
o bendras struktūrinis pablogėjimas, viršijantis 3 % BVP 2010 ir
2011 m., neatitinka 2009 m. liepos mėn. Tarybos rekomendacijos,
kuria Vengrijos prašoma pasiekti bent 0,5 % BVP struktūrinį
koregavimą. Pavasario prognozėje nurodyta, kad 2012 m. bus
3,3 % BVP deficitas, tai reiškia, kad yra tam tikro pavojaus, kad tikslai
gali būti neįgyvendinti; remiantis šia prielaida, negalima atmesti,
kad jeigu nebus papildomai imtasi priemonių, tais metais riba vėl
gali būti pažeista. Be to, pagal prognozuojamą deficito
scenarijų nenumatoma būtinų struktūrinių
koregavimų, kuriais būtų galima užtikrinti, kad iki programos
laikotarpio pabaigos vidutinės trukmės tikslas bus pasiektas;
visų pirma tolesnis struktūrinis koregavimas po 2013 m.
nenumatomas. Galiausiai, panaikinus privalomąją privačių
pensijų pakopą ir numačius tvirtas paskatas už
perėjimą į valstybinių pensijų pakopą, trumpuoju
ir vidutinės trukmės laikotarpiu gaunama papildomų pajamų,
tačiau ilgalaikiai įsipareigojimai taip pat padidėja ir dėl
to gali pablogėti ilgalaikis fiskalinis tvarumas.
(8)
Fiskalinis konsolidavimas lieka svarbiausia
užduotimi. Jeigu griežtai nevykdomos paskelbtos priemonės ir papildomos
struktūrinio pobūdžio priemonės, negalima užtikrinti, kad
perviršinis deficitas bus ilgam panaikintas ir kad bus padaryta atitinkama
pažanga, siekiant vidutinės trukmės tikslo. Be to, fiskalinis
konsolidavimas taip pat padės atitinkamai mažinti skolą ir gerinti
ilgalaikį tvarumą, kuriam, panašu, gresia vidutinis pavojus. Iki galo
panaudojus neplanuotai gautas pajamas, būtų galima paspartinti
fiskalinį konsolidavimą. Šiomis aplinkybėmis valdžios
institucijų kas dvejus metus rengiamos Perviršinio deficito
procedūros pažangos ataskaitos bus naudinga fiskalinio konsolidavimo
pažangos stebėjimo priemonė.
(9)
Neseniai priimtoje Konstitucijoje nustatyta
50 % BVP konstitucinė „skolos stabdžio“ taisyklė, o Fiskalinei
tarybai suteikta veto teisė tvirtinant metinį biudžetą – tai
galėtų būti pirmas žingsnis, siekiant tobulinti biudžeto
sistemą. Vis dėlto svarbi informacija bus patikslinta tik tolesniuose
pagrindiniuose teisės aktuose (pvz., kokie bus laikini kiekybiniai
tikslai, kol skolos santykis sumažės iki 50 %, tikslus
atsakomybę ribojančios išlygos aiškinimas ir kt.). Nominalios skolos
ribos (jeigu ji naudojama kaip universali priemonė) taikymas
galėtų ceteris paribus lemti prociklišką fiskalinę
poziciją. Be to, pertvarkytos fiskalinės įstaigos kompetencijos
sritis yra gana siaura (nuomonės dėl biudžeto projekto rengimas su
veto teise), ji neapima viso biudžeto ciklo (pvz., tikruoju laiku vertinant
naują politiką, kuri daro didelį poveikį biudžetui).
Galiausiai, nebuvo paaiškinti kiti fiskalinio valdymo aspektai, kaip antai
fiskalinės politikos kryptis vidutinės trukmės laikotarpiu ir
skaidrumo klausimas.
(10)
Užimtumo lygis yra vienas žemiausių ES
(60,4 %). Moterų užimtumo lygis taip pat žemas (55,0 %), o
moterų, turinčių 0–6 m. amžiaus vaikų, ir vaikų
neturinčių moterų užimtumo lygių skirtumas yra antras pagal
dydį ES (33,6 procentinių punktų, palyginti su ES vidurkiu –
12,1 procentinių punktų). Vengrijoje apskritai trūksta dienos
priežiūros paslaugų, taip pat nepakankama jų kokybė,
ypač ribotai tokios paslaugos teikiamos teritorijose už didesnių
miestų ribų ir regionuose, kur labai didelis nedarbas. Dienos
priežiūros paslaugų teikimo gerinimas būtų svarbi
priemonė, kuria būtų galima padėti abiem tėvams geriau
integruotis į dirbančiųjų gretas.
(11)
Vengrijoje buvo gana didelis darbo apmokestinimas.
Naująja fizinių asmenų pajamų mokesčio sistema iš
dalies panaikinamas neigiamas jo poveikis užimtumui, tačiau vaikų
neturintiems nedideles pajamas gaunantiems asmenims tenkanti mokesčių
našta iš esmės padidėjo, ypač turint omenyje laipsnišką
darbo mokesčių lengvatų panaikinimą.
(12)
Valstybinės užimtumo tarnybos neturi
pakankamai administracinių gebėjimų, o anksčiau suteiktos
lėšos nepadėjo veiksmingiau integruoti bedarbius į darbo
rinką. Užimtumo programų finansavimas nepakankamai susietas su
rezultatais. Bedarbio pašalpų mokėjimo trukmė neseniai
sutrumpinta iki mažiausios trukmės ES. Reikia įvertinti šios
priemonės poveikį darbo rinkai, visų pirma nustatant, kaip
veiksmingai ji padeda didinti užimtumą.
(13)
Skurdas ir tokie susiję veiksniai, kaip
nedarbas arba žemas švietimo lygis, ir toliau neproporcingai veikia tam tikras
socialiai remtinų asmenų grupes, ypač romus. Žemos
kvalifikacijos darbuotojų užimtumo lygis itin mažas (36,8 %,
palyginti su 53,4 % Europos vidurkiu), ypač vyrų. Remiantis
įverčiais, 70 % romų gyvena žemiau skurdo ribos. Didžioji
dalis romų gyvena skurdžiuose regionuose, turi mažai galimybių
įsidarbinti ir naudotis viešosiomis paslaugomis.
(14)
MVĮ veiklai trukdo sudėtinga reguliavimo
sistema, didelė administracinė našta ir ribota viešosios
administracijos atskaitomybė ir skaidrumas. Palyginti su ES vidurkiu,
MVĮ turi mažiau galimybių gauti pradinių veiklos etapų
finansavimą. Nacionalinėje reformų programoje numatyta keletas
administracinės naštos mažinimo priemonių. Kalbant apie ne bankų
teikiamo finansavimo priemonių vaidmenį, Vengrija atsilieka nuo
kitų Europos šalių. Ankstesnių sektoriaus rėmimo
programų veiksmingumas nebuvo sistemiškai vertinamas.
(15)
Komisija įvertino Vengrijos konvergencijos
programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat
atsižvelgė į Vyriausybės ketinimą atidžiau laikytis pakto
„Euro plus“[4]principų. Komisija
įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei
ekonominei Vengrijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir
gairių, nes būtina stiprinti bendrą Europos Sąjungos
ekonomikos valdymą, ES priemonėmis prisidedant prie būsimų
nacionalinių sprendimų. Jos nuomone, daugiausia išlaidomis grindžiama
fiskalinio koregavimo strategija nukeliama į laikotarpio pabaigą. Vadinasi,
Tarybos nustatyto termino (2011 m.), iki kurio deficitas turi būti
sumažintas tiek, kad neviršytų 3 % BVP vertės, laikomasi tik
dėl to, kad panaudojamos didelės vienkartinės pensijų
lėšų pajamos. Struktūrinis tobulinimas neprasidės iki
2012 m. ir, atsižvelgiant į pavojų, kad tikslai gali būti neįgyvendinti,
negalima atmesti galimybės, kad, nesiėmus papildomų
priemonių, tais metais minėta riba vėl gali būti pažeista.
Be to, ilgesniu laikotarpiu konvergencijos programa neužtikrinama tolesnė
pažanga siekiant vidutinės trukmės tikslo. Papildomos priemonės,
kuriomis būtų padidintas dalyvavimas darbo rinkoje ir modernizuojamos
užimtumo paslaugos, suteiktų daugiau galimybių įsidarbinti.
Toliau mažinant administracinę naštą, būtų gerinama verslo
aplinka ir padedama augti MVĮ.
(16)
Atsižvelgdama į šį vertinimą, taip
pat į Tarybos rekomendaciją pagal 2009 m. liepos 7 d.
Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio
7 dalį, Taryba išnagrinėjo 2011 m. atnaujintą
Vengrijos konvergencijos programą ir nuomonę[5]
pateikė visų pirma rekomendacijos 1 ir 2 punktuose.
Atsižvelgdama į 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos
išvadas, Taryba išnagrinėjo Vengrijos nacionalinę reformų
programą,
REKOMENDUOJA Vengrijai
2011–2012 m. imtis šių veiksmų:
(1)
Stiprinti fiskalines priemones, kuriomis siekiama
mažinti struktūrinį pablogėjimą 2011 m., susijusį
su planuojamu 2 % BVP biudžeto pertekliumi, ir neleisti, kad 2012 m.
biudžeto balansas vėl pažeistų 3 % BVP ribą. Priimti
papildomas nuolatines fiskalines priemones ne vėliau kaip 2012 m.
biudžete, siekiant užtikrinti konvergencijos programos 2012 ir 2013 m.
biudžeto tikslus. Užtikrinti, kad iki programos laikotarpio pabaigos pažanga,
siekiant vidutinės trukmės tikslo, būtų ne mažesnė
kaip 0,5 % BVP per metus ir panaudoti galimas neplanuotai gautas pajamas
fiskaliniam konsolidavimui spartinti.
(2)
Priimti ir įgyvendinti teisės aktus,
kuriuose konkrečiai nurodomi naujos konstitucinės fiskalinės
valdymo sistemos veiklos aspektai, įskaitant, inter alia, centralizuotai
ir vietos mastu vykdytinus kiekybinius tikslus, kol skolos santykis netaps
mažesnis nei 50 % BVP. Išplėsti Fiskalinės tarybos kompetencijos
sritį, siekiant įtraukti visą biudžeto ciklą, ypač
tikruoju laiku vertinant naują politiką, kuri daro didelį
poveikį biudžetui, ir stiprinti fiskalinę sistemą, siekiant
įtraukti daugiametį fiskalinį planavimą, taip pat didinti
viešųjų finansų skaidrumą.
(3)
Didinti dalyvavimą darbo rinkoje, mažinant
mokesčių reformos poveikį nedideles pajamas gaunantiems
asmenims, nedarant poveikio biudžetui. Tobulinti priemones, kuriomis moterys
būtų skatinamos dalyvauti darbo rinkoje, plėtojant vaikų
priežiūros ir ikimokyklines paslaugas.
(4)
Imtis veiksmų, siekiant stiprinti
valstybinių užimtumo tarnybų ir kitų paslaugų
teikėjų gebėjimus didinti mokymo kokybę ir
veiksmingumą, pagalbą ieškantiems darbo ir individualiems poreikiams
pritaikytas paslaugas. Susieti programų finansavimą su rezultatais.
Konsultuojantis su suinteresuotaisiais subjektais, sukurti pritaikytas mokymo
programas žemos kvalifikacijos darbuotojams ir kitoms socialiai remtinoms asmenų
grupėms.
(5)
Gerinti verslo aplinką, įgyvendinant
visas numatytas reguliavimo reformos priemones ir mažinant nacionalinėje
reformų programoje nurodytą administracinę naštą;
įvertinti dabartinės MVĮ rėmimo politikos veiksmingumą
ir koreguoti viešąsias programas, siekiant suteikti daugiau galimybių
gauti ne bankų teikiamą finansavimą.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2,
p. 1.
[2]               OL C ..., ..., p. ...
[3]               2011 m. gegužės 19 d. Tarybos sprendimu
2011/308/ES taikytina 2011 m.
[4]               SEC(2011) 725.
[5]               Numatyta Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9
straipsnio 3 dalyje.


title: 2008 m. balandžio 7 d. Komisijos rekomendacija dėl leidimo teikti judriojo ryšio paslaugas orlaiviuose (JRO paslaugos) Europos bendrijoje (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 1257) (Tekstas svarbus EEE)

text:
               10.4.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 98/24

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2008 m. balandžio 7 d.
   dėl leidimo teikti judriojo ryšio paslaugas orlaiviuose (JRO paslaugos) Europos bendrijoje
   (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 1257)
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2008/295/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų direktyva) (1), ypač į jos 19 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               ES informacinės visuomenės strategijoje ir i2010 iniciatyvoje pabrėžiama tiesioginės prieigos prie informacijos ir ryšių išteklių visose kasdienio gyvenimo srityse nauda. Suderintai reguliuojant judriojo ryšio paslaugų orlaiviuose (JRO paslaugos) teikimą būtų galima užtikrinti tokią naudą ir palengvinti tarpvalstybinių elektroninių ryšių paslaugų teikimą visoje Bendrijoje.

               (2)

               Išduodamos leidimus teikti JRO paslaugas, valstybės narės privalo vadovautis Pagrindų direktyva ir 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/20/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų leidimo (Leidimų direktyva) (2).

               (3)

               Remiantis Pagrindų direktyva, valstybių narių nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų dalyvauti kuriant vidaus rinką, inter alia, šalindamos likusias elektroninių ryšių tinklų, susijusių įrenginių ir paslaugų teikimo bei elektroninių ryšių paslaugų teikimo Europos lygmeniu kliūtis ir skatindamos transeuropinių tinklų kūrimą ir plėtojimą bei visos Europos paslaugų sąveiką, taip pat ryšį tarp galutinių paslaugos gavėjų.

               (4)

               Remiantis Leidimų direktyva ir siekiant skatinti naujų elektroninių ryšių paslaugų ir visos Europos ryšių tinklų bei paslaugų plėtotę ir suteikti galimybę paslaugų teikėjams bei vartotojams turėti naudos iš bendrosios rinkos masto ekonomijos, elektroninių ryšių tinklams ir paslaugoms teikti turėtų būti taikoma kuo mažiau sunkumų kelianti leidimų sistema. Geriausiai pasiekti šiuos tikslus galima išduodant bendrąjį leidimą teikti visus elektroninių ryšių tinklus ir visas paslaugas.

               (5)

               Techninės sąlygos, reikalingos sumažinti žalingųjų trikdžių antžeminiams judriojo ryšio tinklams pavojų, kylantį teikiant JRO paslaugas, nustatomos atskirame Komisijos sprendime 2008/294/EB (3).

               (6)

               Sprendimo 2008/294/EB techninis pagrindas – Europos pašto ir telekomunikacijų administracijų konferencijos (CEPT) 016 ataskaita, kurią CEPT parašė atsakydama į 2006 m. spalio 12 d. EK pavedimą dėl JRO paslaugų.

               (7)

               ETSI darniajame standarte EN 302 480 numatyta prielaida, kad įranga, naudojama JRO paslaugoms teikti Europos Sąjungoje, atitiks esminius 1999 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 1999/5/EB dėl radijo ryšio įrenginių ir telekomunikacijų galinių įrenginių bei abipusio jų atitikties pripažinimo (4) reikalavimus.

               (8)

               Patys svarbiausi yra su skrydžių sauga susiję klausimai, todėl JRO paslaugos gali būti teikiamos tik su sąlyga, kad jos atitinka skrydžių saugos reikalavimus, nustatytus orlaivio tinkamumo skraidyti pažymėjimų išdavimo bei kituose aviacijos susitarimuose, taip pat elektroninių ryšių reikalavimus. Visoje Europos Sąjungoje galiojančius tinkamumo skraidyti pažymėjimus išduoda Europos aviacijos saugos agentūra (EASA).

               (9)

               Jeigu Sprendime 2008/294/EB ir darniajame standarte EN 302 480 arba lygiaverčiuose standartuose nurodytos techninės sąlygos ir tinkamumo skraidyti pažymėjimai atitiks svarbius reikalavimus, žalingųjų trikdžių pavojus bus menkas, todėl reikėtų svarstyti bendrųjų leidimų teikti JRO paslaugas išdavimą.

               (10)

               Už leidimą teikti JRO paslaugas pagal tos šalies leidimų išdavimo sistemą turėtų būti atsakinga orlaivio registracijos šalis.

               (11)

               Galimybė naudotis pakankama informacija bei jos mainai turėtų padėti spręsti galimas tarpvalstybines trikdžių problemas, kylančias teikiant JRO paslaugas.

               (12)

               Valstybės narės turės teikti tam tikrą Europos radijo ryšio biuro (ERO) radijo dažnių informacinei sistemai (EFIS) reikalingą informaciją pagal 2007 m. gegužės 16 d. Komisijos sprendimą 2007/344/EB dėl suderintų galimybių gauti informaciją apie radijo spektro naudojimą Bendrijoje (5). Kita svarbi informacija gali būti gaunama iš JRO paslaugų operatorių arba civilinės aviacijos administracijų.

               (13)

               Sudarius visų Europos Sąjungoje bei į ją ir iš jos skrendančių orlaivių, kuriuose teikiamos JRO paslaugos, atitinkamų duomenų specialųjį registrą ir jame laiku kaupiant bendro formato informaciją, būtų galima išspręsti trikdžių problemą. Pirmiausia tokį bendrą registrą, kuris būtų reguliariai peržiūrimas, tvarkytų atitinkami JRO paslaugų operatoriai, ir juo galėtų naudotis Komisija bei valstybės narės.

               (14)

               Valstybių narių trikdžių problemą taip pat padėtų spręsti tarptautinės ITU (Tarptautinė telekomunikacijų sąjunga) Radijo ryšio reglamento sutarties nuostatos dėl pranešimo apie paskirtus dažnius bei jų įrašymo ir dėl pranešimo apie žalinguosius trikdžius.

               (15)

               Leidimų išdavimas orlaiviams, kuriuose teikiamos JRO paslaugos ir kurie skraido valstybių narių oro erdvėje, bet yra registruoti už Europos Sąjungos ribų, būtų palengvintas, jeigu sektorius pateiktų atitinkamą informaciją specialiajam JRO registrui ir jeigu būtų taikomos atitinkamos ITU Radijo ryšio reglamento nuostatos. Taip pat galėtų pagelbėti bendras požiūris į abipusį leidimų teikti JRO paslaugas pripažinimą su šalimis, kuriose registruoti ne ES orlaiviai.

               (16)

               Valstybės narės jau suteikė teises naudoti radijo dažnius antžeminio judriojo ryšio operatoriams. Tokie leidimai neapima JRO paslaugų ir paprastai išduodami tik teikti antžeminio judriojo ryšio paslaugas.

               (17)

               Šioje rekomendacijoje laikoma, kad orlaivio salono erdvė priklauso orlaivio registracijos šalies jurisdikcijai ir ši šalis ją kontroliuoja.

               (18)

               Naudojimasis JRO paslaugomis taip pat gali turėti įtakos viešajam saugumui. Tinkamų priemonių gali būti imamasi nacionaliniu lygmeniu arba vadovaujantis 2002 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2320/2002, nustatančiu civilinės aviacijos saugumo bendrąsias taisykles (6), tam, kad būtų užtikrinta, jog judriojo ryšio telefonai nebūtų naudojami neteisėtiems tikslams.

               (19)

               Bendrojo leidimų teikti JRO paslaugas išdavimo Europos Sąjungoje reguliavimo ir techninės dalys turėtų būti peržiūrimos tam, kad būtų užtikrinta, kad jos išliktų pakankamos siekiant išvengti žalingųjų trikdžių, o jeigu šio tikslo pasiekti nepavyksta, turi būti apsvarstytos atitinkamos priemonės padėčiai ištaisyti.

               (20)

               Šioje rekomendacijoje numatytos priemonės atitinka Ryšių komiteto nuomonę,

         REKOMENDUOJA:

               1.

               Ši rekomendacija skirta suderinti nacionalinių leidimų išdavimo sąlygas ir tvarką, susijusias su radijo spektro naudojimu judriojo ryšio paslaugoms teikti orlaiviuose (JRO paslaugos), siekiant palengvinti šių paslaugų įdiegimą Bendrijoje ir išvengti žalingųjų trikdžių, kurių atsiranda teikiant JRO paslaugas tarpvalstybinių skrydžių metu.
               Šioje rekomendacijoje nenagrinėjami žmogiškojo faktoriaus klausimai, susiję su JRO paslaugų naudojimu, bei palydoviniai ryšiai tarp orlaivio ir kosminių stočių.
               Šioje rekomendacijoje nurodytos nacionalinių leidimų išdavimo sąlygos ir taisyklės taikomos nepažeidžiant teisinių įsipareigojimų, susijusių su skrydžių sauga ir viešuoju saugumu.

               2.

               Judriojo ryšio paslaugos orlaiviuose (JRO paslaugos) – elektroninių ryšių paslaugos, kaip apibrėžta Pagrindų direktyvos 2 straipsnio c punkte, kurias teikia įmonė, kad sudarytų galimybę oro bendrovių keleiviams naudotis viešaisiais ryšių tinklais skrydžio metu, nesijungiant tiesiogiai prie antžeminių judriojo ryšio tinklų.

               3.

               Ne vėliau kaip po šešių mėnesių po šios rekomendacijos priėmimo valstybės narės turėtų imtis visų reikalingų veiksmų, kad galėtų išduoti leidimus teikti JRO paslaugas pagal jų jurisdikciją registruotiems orlaiviams.
               Valstybės narės turėtų išduoti leidimus teikti JRO paslaugas remdamosi šioje rekomendacijoje išdėstytais principais. Nė viena rekomendacijos nuostata neturėtų prieštarauti optimalių skrydžių saugos sąlygų užtikrinimui.
               Valstybės narės neturėtų reikalauti papildomų leidimų teikti JRO paslaugas orlaiviuose, skrendančiuose virš jų teritorijos ir registruotuose kitose valstybėse narėse, remdamosi pagal 4 punktą sutartomis sąlygomis.
               Bendrijos leidimo teikti JRO paslaugas už Bendrijos ribų registruotuose orlaiviuose neturėtų reikėti, jeigu šios paslaugos teikiamos laikantis sutartų sąlygų, nustatytų pagal 4 punktą, ir yra registruotos pagal atitinkamas ITU taisykles.

               4.

               Valstybės narės turėtų išduoti leidimą teikti JRO paslaugas tik tuomet, jei laikomasi Sprendime 2008/294/EB nustatytų techninių sąlygų.

               5.

               Valstybės narės turėtų apsvarstyti galimybę nustatyti, kad JRO paslaugos pagal jų jurisdikciją registruotuose orlaiviuose būtų teikiamos pagal bendruosius leidimus.
               Kai naudoti spektrą JRO paslaugoms teikti reikalingos individualios teisės, valstybės narės turėtų reguliariai vertinti, ar tebėra tokių individualių teisių poreikis, atsižvelgdamos į įgytą patirtį ir siekdamos įtraukti tokių teisių sąlygas į bendrąjį leidimą.
               Tokiais atvejais valstybės narės turėtų užtikrinti, kad leidimai teikti JRO paslaugas ir antžeminio judriojo elektroninio ryšio paslaugas tose pačiose dažnių juostose būtų išduoti skirtingais pagrindais.

               6.

               Valstybės narės turėtų laiku informuoti Komisiją ir kitas valstybes nares apie tai, kad buvo išduoti leidimai teikti JRO paslaugas pagal jų jurisdikciją registruotuose orlaiviuose, ir apie prašymus teikti JRO paslaugas jų nacionalinėje oro erdvėje už Europos Sąjungos ribų registruotuose orlaiviuose.
               Prireikus valstybės narės turėtų prašyti JRO paslaugų operatorių pateikti duomenis, reikalingus ankstesnėje pastraipoje nurodytu tikslu.

               7.

               Valstybės narės turėtų aktyviai, konstruktyviai ir veikdamos išvien bendradarbiauti, prireikus taikydamos dabartines ITU procedūras, kai reikia spręsti bet kokias problemas, susijusias su žalingaisiais trikdžiais, ir kai manoma, jog jie keliami teikiant JRO paslaugas.
               Valstybės narės turėtų nedelsdamos pranešti apie žalinguosius trikdžius, kuriuos, kaip manoma, sukelia JRO paslaugos, kurias teikti leidimą išdavė kita valstybė narė, valstybei narei, atsakingai už leidimo teikti šias JRO paslaugas išdavimą, ir informuoti apie tai Komisiją. Prireikus Komisija turėtų informuoti Ryšių komitetą ir Radijo spektro komitetą apie minėtas problemas tam, kad būtų surasti jų sprendimo būdai.
               Valstybės narės, kurios išdavė leidimus teikti JRO paslaugas, kurios, kaip įtariama, kelia žalinguosius trikdžius kitos valstybės narės teritorijoje teikiamoms paslaugoms, turėtų reaguoti į pranešimą ir nedelsdamos pašalinti tokius trikdžius.

               8.

               Valstybės narės turėtų prižiūrėti, kaip naudojamas spektras JRO paslaugoms teikti, visų pirma dėl faktinių ir galimų žalingųjų trikdžių, ir pranešti savo išvadas Komisijai, kad šią rekomendaciją, jei būtina, būtų galima laiku peržiūrėti.

               9.

               Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2008 m. balandžio 7 d.

            Komisijos vardu

         Viviane REDING

            Komisijos narė

      (1)  OL L 108, 2002 4 24, p. 33. Direktyva su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 717/2007 (OL L 171, 2007 6 29, p. 32).

      (2)  OL L 108, 2002 4 24, p. 21.

      (3)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 19.

      (4)  OL L 91, 1999 4 7, p. 10. Direktyva su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).

      (5)  OL L 129, 2007 5 17, p. 67.

      (6)  OL L 355, 2002 12 30, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 849/2004 (OL L 158, 2004 4 30, p. 1.


title: 2009 m. birželio 25 d. Europos centrinio banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Národná banka Slovenska išorės auditoriaus (ECB/2009/14)

text:
               1.7.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 149/1

      EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA

   2009 m. birželio 25 d.
   skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Národná banka Slovenska išorės auditoriaus
   (ECB/2009/14)
   2009/C 149/01
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statutą (toliau – ECBS statutas), ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Europos centrinio banko (ECB) ir nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba.

               (2)

               Pagal 2008 m. liepos 8 d. Tarybos sprendimo 2008/608/EB, pagal Sutarties 122 straipsnio 2 dalį dėl bendros valiutos įvedimo Slovakijoje 2009 m. sausio 1 d. (1) 1 straipsnį 2009 m. sausio 1 d. Slovakijoje buvo įvesta bendra valiuta.

               (3)

               Pagal Národná banka Slovenska įstatymo 38 straipsnį nuo 2009 m. sausio 1 d.Národná banka Slovenska sąskaitų auditas atliekamas vadovaujantis ECBS statuto 27 straipsnio 1 dalimi.

               (4)

                  Národná banka Slovenska išorės auditoriumi 2009 finansiniams metams pasirinko Deloitte Audit s.r.o.,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Rekomenduojama Deloitte Audit s.r.o. skirti Národná banka Slovenska išorės auditoriumi 2009 finansiniams metams.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2009 m. birželio 25 d.

            ECB pirmininkas

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  OL L 195, 2008 7 24, p. 24.


				|

		52011SC0828

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl valstybių narių, kurių valiuta euro,bendrųjų ekonominės politikos gairių įgyvendinimo /* SEC/2011/0828 galutinis */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl valstybių narių,
kurių valiuta euro,
bendrųjų ekonominės politikos gairių įgyvendinimo
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 136 straipsnį
kartu su 121 straipsnio 2 dalimi,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[1],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)
[...] Euro grupė aptarė valstybių
narių, kurių valiuta euro, bendrųjų ekonominės politikos
gairių įgyvendinimą ir pripažino, kad reikia toliau stiprinti
Euro grupės politikos koordinavimą ir valstybėms narėms,
kurių valiuta euro, skirtų rekomendacijų stebėjimą ir
įgyvendinimą.
(2)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui įgyvendinti
naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa
2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir
daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis
veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir
konkurencingumo potencialas.
(3)
2010 m. liepos 13 d. Taryba
priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir
Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių
(2010–2014 m.). Į šias gaires valstybės narės ir prireikus
Europos Sąjunga turėtų atsižvelgti formuodamos savo
ekonominę politiką.
(4)
2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino
pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas naujas
ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante integruoto politikos
koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.
(5)
2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų
Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių
reformų prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d.
ir kovo 7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo
apžvalgą). Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti
patikimų biudžetų ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo
mažinimui reformuojant darbo rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo
priemonėms. Ji paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus
įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis, kurias
įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas ir į
nacionalines reformų programas.
(6)
2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų
Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro
plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos
galėtų įtraukti į savo stabilumo arba konvergencijos
programas ir nacionalines reformų programas.
(7)
2011 m. balandžio ir gegužės mėn.
euro zonos valstybės narės pateikė 2011 m. atnaujintas
2011–2014 m. stabilumo programas ir 2011 m. nacionalines reformų
programas. Šios programos vertintos vienu metu.
(8)
Euro naudojimo pirmo dešimtmečio patirtis
paprastai rodo, kad bendra valiuta yra labai naudinga. Vis dėlto dėl
pasaulinės krizės 2009 m. ekonomika labai susilpnėjo ir
euro zonos BVP tapo mažesnis, nei buvo 2006 m. Nors 2010 m. BVP
vėl padidėjo, gamybos apimtis vis dar lieka mažesnė nei
2007 m. Dėl minėtų priežasčių nedarbas euro
zonoje padidėjo nuo 7,6 % 2007 m. iki 10,1 % 2010 m.
Euro zonos viešųjų finansų būklė pablogėjo –
dėl to kai kuriose valstybėse narėse iš naujo įvertinta
valstybės skolos rizika ir iškilo grėsmė makrofinansiniam
stabilumui. Valstybėse narėse augimas atsigauna skirtingai, tai rodo
tiek struktūrinius, tiek ciklinius skirtumus. Dėl krizės
sumažėjo makroekonominiai disbalansai, kurie buvo atsiradę iki
krizės. Vis dėlto dar neaišku, ar šie veiksmai pakankami ir
tvarūs.
(9)
Apskritai valdžios sektoriaus balanso rodikliai
euro zonoje pradėjo gerėti 2010 m. Remiantis Komisijos pavasario
prognoze, kurioje daroma prielaida, kad politika nesikeis, numatoma, kad
2011 m. šie rodikliai toliau gerės. Vis dėlto valstybės
skola toliau didės iki 2012 m. Esant mažam potencialiam augimui ir
nepalankiems demografiniams pokyčiams, artimiausiais metais nesiėmus
korekcinių priemonių, gali kilti grėsmė ilgalaikiam
fiskaliniam tvarumui. 2010 m. euro zonos deficitas sumažėjo iki
6,0 % BVP, o skolos santykis padidėjo iki 85,1 % BVP. Pagal
2011 m. stabilumo programos tikslus euro zonos deficitas 2014 m.
sumažėtų iki 1,3 % BVP, o skolos santykis, pasiekęs
aukščiausią tašką 2012 m., vėl pradėtų
mažėti ir 2014 m. būtų mažesnis nei 85 % BVP. Toks
fiskalinio konsolidavimo scenarijus visoje euro zonoje apskritai būtų
suderinamas su stiprėjančiu ekonomikos atsigavimu. Daugiausia
dėmesio konsoliduojant planuojama skirti išlaidų mažinimui, palyginti
su mokesčių didinimu, – taip padidėja konsolidavimo
sėkmės tikimybė. Vis dėlto kai kuriose šalyse dar lieka
veiksmingo planų įgyvendinimo problema. Be to, keletas euro zonos
valstybių narių pastaruoju metu įgyvendino naujas fiskalines
taisykles arba paskelbė, kad tobulina esamas, tačiau kai kuriose
valstybėse narėse reikės papildomų priemonių, kad
taisyklės būtų iki galo veiksmingos. Turint omenyje
senėjančią visuomenę, pensijų reformos ir socialinio
draudimo sistemos dar nėra pakankamai veiksmingos, kad užtikrintų
fiskalinį tvarumą.
(10)
ES politikos priemonėmis patobulintas
finansų sistemos veikimas ir stabilumas. Kai kurios euro zonos valstybės
narės patiria šių finansų sektoriaus sunkumų: šių
šalių bankai dar gali patirti nuostolių dėl turimo turto arba
griežtėjančių refinansavimo rinkų sąlygų,
tebevyksta bankų sektoriaus restruktūrizavimas ir kapitalo
atkūrimas, o bankų sektoriui skirta viešojo sektoriaus parama bus
palaipsniui panaikinama.
(11)
Siekiant padidinti euro zonos augimo
potencialą ir panaikinti jos makroekonominius disbalansus, reikia gerinti
produktyvumą ir konkurencingumą. Atsižvelgdamos į tai, euro
zonos valstybės narės savo nacionalinėse reformų programose
paskelbė keletą struktūrinių reformų. Vis dėlto
dar reikia tobulinti priemones, kurių reikia šalių produkto ir darbo
rinkų veikimui gerinti, ypač kiek tai susiję su paslaugų
sektoriais, augimo skatinimo fiskaliniu konsolidavimu ir darbo užmokesčio
nustatymo sistemomis.
(12)
Siekdamos užtikrinti tinkamą ekonominės
ir pinigų sąjungos (EPS) veikimą, euro zonos valstybės
narės yra konkrečiai įsipareigojusios laikyti savo
ekonominę politiką bendru reikalu dėl galimo poveikio
bendrą valiutą naudojančioms šalims. Atsižvelgiant į
krizę ir dabartinius sunkumus, akivaizdu, kad ES ir euro zonos mastu
reikia išsamesnės nuolatinės ekonominės politikos koordinavimo
peržiūros. Integruotas metinės priežiūros ciklas, numatytas
Europos semestre, Komisijos pasiūlyta sugriežtinto ekonomikos valdymo
sistema, Europos sisteminės rizikos valdybos bei Europos priežiūros
institucijų sukūrimas ir Europos stabilumo mechanizmas yra esminiai
dalykai, kai kuriuos iš jų dar reikia iki galo priimti ir (arba)
įgyvendinti. Ši sistema toliau stiprinama paktu „Euro plius“.
(13)
Komisija įvertino euro zonos valstybių
narių[2] stabilumo programas ir
nacionalines reformų programas, atsižvelgdama į poreikį
stiprinti bendrą euro zonos ekonomikos valdymą. Jos nuomone, reikia
griežtai laikytis biudžeto tikslų, kai kuriose valstybėse narėse
sustiprinti konsolidavimą ir imtis tolesnių priemonių
fiskalinėms taisyklėms ir tvarumui gerinti. Taip pat
reikėtų imtis papildomų veiksmų, siekiant gerinti
finansinį stabilumą, paskatas dirbti, darbo užmokesčio nustatymo
priemones, paslaugų sektorių veiksmingumą ir euro zonos
valdymą,
REKOMENDUOJA valstybėms
narėms, kurių valiuta euro, imtis šių veiksmų
2011–2012 m.:
(1)
Griežtai laikytis biudžeto tikslų,
nustatytų šalių 2011 m. stabilumo programose ir valstybių
narių, gaunančių ES / TVF finansinę paramą,
susitarimo memorandumuose ir, jei taikytina, stiprinti konsolidavimą,
atsižvelgiant į Tarybos pateiktą nuomonę.
(2)
Užtikrinti nacionalinę ir regioninę
fiskalinę drausmę, nustatant fiskalines taisykles, grindžiamas
pakankamai tvirta privaloma teisine sistema.
(3)
Vykdyti socialinio draudimo sistemų reformas,
kuriomis būtų užtikrintas fiskalinis tvarumas, tinkamai atsižvelgiant
į pensijų ir socialinių pašalpų adekvatumą, visų
pirma pritaikant pensijų sistemas prie nacionalinių demografinių
aplinkybių.
(4)
Gerinti finansų sistemos veikimą ir
stabilumą, iš karto imtis veiksmų po būsimo ES testavimo
nepalankiausiomis sąlygomis, siekiant užtikrinti, kad bankų sektorius
greičiau atsigautų po galimų tolesnių nuostolių ar finansavimo
suvaržymo ir kad neperspektyvios finansų įstaigos galėtų
restruktūrizuotis arba pasitraukti iš rinkos, nesukeldamos perdėtos
įtampos finansų rinkose.
(5)
Toliau vykdyti mokesčių reformas,
kuriomis daugiausia dėmesio skiriama augimą skatinantiems apmokestinimo
šaltiniams, išlaikant bendras mokestines pajamas, visų pirma mažinant
darbo jėgos mokesčius, kad dirbti apsimokėtų; mažinant
viešąsias išlaidas, apsaugoti tokias augimo skatinimo išlaidas, kaip
mokslinių tyrimų ir plėtros, švietimo ir energijos vartojimo
efektyvumo; prireikus, pasikonsultavus su socialiniais partneriais, pritaikyti
darbo užmokesčio nustatymo susitarimus ir indeksavimo priemones, siekiant
užtikrinti, kad darbo užmokestis kistų proporcingai produktyvumui ir
konkurencingumui.
(6)
Rengti daugiau paslaugų sektorių
reformų, ypač pašalinant laisvosioms profesijoms, mažmeniniam ir
tinklų sektoriams taikomus nepagrįstus apribojimus.
(7)
Iki galo įgyvendinti pagal paktą „Euro
plius“ prisiimtus įsipareigojimus, siekiant didinti euro zonos
augimą, konkurencingumą ir užimtumą.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL C ..., ..., p. ...
[2]               SEC(2011) 737.


Rekomendacija Tarybos nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2005-2008 m. Ispanijos stabilumo programos


title: 2008 m. gegužės 30 d. Komisijos rekomendacija dėl cinko oksido, cinko sulfato ir tricinko bis(ortofosfato) keliamos rizikos mažinimo priemonių (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 2322) (Tekstas svarbus EEE)

text:
               20.6.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 161/47

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2008 m. gegužės 30 d.
   dėl cinko oksido, cinko sulfato ir tricinko bis(ortofosfato) keliamos rizikos mažinimo priemonių
   (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 2322)
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2008/468/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1993 m. kovo 23 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93 dėl esančių medžiagų rizikos įvertinimo ir kontrolės (1), ypač į jo 11 straipsnio 2 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Toliau išvardytos medžiagos pagal Reglamento (EEB) Nr. 793/93 nuostatas atrinktos kaip prioritetinės medžiagos, kurias reikia įvertinti pagal 1995 m. rugsėjo 27 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 2268/95 dėl prioritetinių medžiagų antrojo sąrašo, kaip numatyta Tarybos reglamente (EEB) Nr. 793/93 (2):

                           —

                           cinko oksidas,

                           —

                           cinko sulfatas,

                           —

                           tricinko bis(ortofosfatas).

               (2)

               Pagal tą reglamentą paskirta valstybė narė pranešėja, vadovaudamasi 1994 m. birželio 28 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1488/94, nustatančiu esamų medžiagų keliamos rizikos žmonėms ir aplinkai įvertinimo principus, kaip numatyta Tarybos reglamente (EEB) Nr. 793/93 (3), įvertino minėtų medžiagų riziką žmonėms bei aplinkai ir pasiūlė rizikos mažinimo strategiją.

               (3)

               Konsultuotasi su Toksiškumo, ekotoksiškumo ir aplinkos moksliniu komitetu (TEAMK) ir Pavojų sveikatai ir aplinkai moksliniu komitetu (PSAMK); jie pateikė nuomones dėl pranešėjos atlikto rizikos vertinimo. Komitetų nuomonės paskelbtos jų interneto svetainėse.

               (4)

               Rizikos vertinimo rezultatai ir rizikos mažinimo strategijos rezultatai yra išdėstyti atitinkamame Komisijos komunikate (4).

               (5)

               Remiantis minėtu vertinimu tikslinga rekomenduoti taikyti šioje rekomendacijoje ir komunikate nurodytų medžiagų keliamos rizikos mažinimo priemones.

               (6)

               Šioje rekomendacijoje numatytos rizikos mažinimo priemonės atitinka Reglamento (EEB) Nr. 793/93 15 straipsnio 1 dalimi įsteigto Komiteto nuomonę,

         REKOMENDUOJA:
   1   SKIRSNIS
   CINKO OKSIDAS

         (CAS Nr. 1314-13-2; Einecs Nr. 215-222-5)

   CINKO SULFATAS

         (CAS Nr. 7733-02-0; Einecs Nr. 231-793-3)

   TRICINKO BIS(ORTOFOSFATAS)

         (CAS Nr. 7779-90-0; Einecs Nr. 231-944-3)

   Aplinkai keliamos rizikos mažinimo priemonės (1, 2, 3, 4, 5)

               1.

               Jei cinko išmetalai gali kelti riziką upių baseinams, atitinkamos valstybės narės turėtų nustatyti aplinkos kokybės standartus (toliau – AKS). Nacionalinės taršos mažinimo priemonės, skirtos minėtiems AKS įgyvendinti 2015 m., turėtų būti įtrauktos į upių baseinų valdymo planus, kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2000/60/EB (5).

               2.

               Valstybės narės Komisijai turėtų teikti informaciją apie cinko taršos šaltinius ir cinko patekimo į vandens aplinką būdus, apie galimas kontrolės priemones ir apie cinko koncentraciją vandens aplinkoje, kad ji galėtų apsvarstyti, ar įtraukti cinką į kitą Direktyvos 2000/60/EB X priedo svarstymą.

               3.

               Pagal Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/1/EB (6) išduotuose leidimuose kompetentingos atitinkamų valstybių narių institucijos turėtų nustatyti cinkui ir cinko junginiams taikomas sąlygas, išmetalų ribines vertes arba lygiaverčius parametrus ar technines priemones, kad atitinkami įrenginiai būtų eksploatuojami pagal geriausias esamas technologijas (toliau – GET), atsižvelgiant į tų įrenginių technines charakteristikas, jų geografinę padėtį ir vietos aplinkos sąlygas.

               4.

               Valstybės narės turėtų atidžiai stebėti, kaip įgyvendinamos su cinku ir cinko junginiais susijusios GET, ir Komisijai teikdamos informaciją apie GET, pranešti jai apie visus svarbius pokyčius.

               5.

               Į vietinę aplinką išmetami teršalai prireikus turėtų būti kontroliuojami nacionalinėmis taisyklėmis, kad būtų užtikrinama, jog nekils jokios rizikos aplinkai.

         2   SKIRSNIS
   ADRESATAI

               6.

               Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2008 m. gegužės 30 d.

            Komisijos vardu

         Stavros DIMAS

            Komisijos narys

      (1)  OL L 84, 1993 4 5, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).

      (2)  OL L 231, 1995 9 28, p. 18.

      (3)  OL L 161, 1994 6 29, p. 3.

      (4)  OL C 155, 2008 6 20, p. 1.

      (5)  OL L 327, 2000 12 22, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2008/32/EB (OL L 81, 2008 3 20, p. 60).

      (6)  OL L 24, 2008 1 29, p. 8.