				|

		52012DC0320

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl Latvijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Latvijos konvergencijos programos /* COM/2012/0320 final - 2012/ () */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Latvijos 2012 m.
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Latvijos konvergencijos programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[2],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[3],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       2010 m. kovo 26 d.
Europos Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui
įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo
strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos
politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms
sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas
Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;
(2)       2010 m. liepos 13 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių
ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.),
o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių
narių užimtumo politikos gairių[4], kurios kartu sudaro integruotas gaires.
Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti
formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką;
(3)       2011 m. liepos 12 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl Latvijos 2011 m.
nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę
dėl atnaujintos Latvijos 2011–2014 m. konvergencijos programos;
(4)       2011 m. lapkričio 23 d.
Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria
pradedamas antras ex ante ir integruoto politikos
koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“. 2012 m.
vasario 14 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011
priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą[5], kurioje
nenurodė, kad Latvija yra viena iš valstybių narių, dėl
kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(5)       2011 m. Latvija
įvykdė daugumą finansinės paramos programos
sąlygų. 2011 m. gruodžio 21 d. Komisija baigė
penktąją (paskutinę) peržiūrą pagal Latvijos
mokėjimų balanso programą ir iš esmės teigiamai
įvertino vyriausybės pažangą, padarytą vykdant biudžeto,
finansines ir struktūrines reformas. Programa baigėsi 2012 m.
sausio mėn., bet Latvijai taikoma po programos įgyvendinimo vykdoma
priežiūra. Ši priežiūra yra galiojančių procedūrų
ir priežiūros mechanizmų dalis; ji vykdoma siekiant atidžiai
stebėti riziką, dėl kurios galėtų kilti
grėsmė makroekonominiam stabilumui, nes tai gali turėti
įtakos gebėjimui vykdyti paramos grąžinimo įsipareigojimus.
Priežiūra po programos įgyvendinimo vykdoma tol, kol bus
grąžinta didžioji (apie 70 %) paskolų dalis;
(6)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti
užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos
augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti
diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį
konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas,
skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo
problemą, šalinti krizės sukeltas socialines pasekmes ir modernizuoti
viešąjį administravimą;
(7)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias
prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad
juos būtų galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos
programas ir nacionalines reformų programas;
(8)       2012 m. balandžio 30 d.
Latvija pateikė savo 2012–2015 m. konvergencijos programą ir
savo 2012 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant
atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos
vienu metu;
(9)       remdamasi 2012 m.
konvergencijos programos vertinimu pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97,
Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos biudžeto
projekcijos, 2012 m. yra atsargus, atsižvelgiant į naujausią
turimą informaciją, o 2013 m. – tikėtinas. Programoje
pateiktos 2012 m. makroekonominės projekcijos labai panašios į
Komisijos 2012 m. pavasario prognozę (pagal ją numatyta, kad BVP
augimas bus atitinkamai 2,0 % ir 2,2 %), tačiau naujausi
ekonominiai duomenys rodo, kad rezultatai gali būti geresni. Programoje
apibrėžtos biudžeto strategijos tikslas – iki 2012 m. ištaisyti
perviršinį deficitą, o iki programos laikotarpio pabaigos pasiekti
vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslą. 2012 m.
konvergencijos programoje –1,0 % BVP vidutinės trukmės
laikotarpio tikslas pakeistas –0,5 % BVP vidutinės trukmės
laikotarpio tikslu; naujasis vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto
tikslas atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. 2012 m.
planuojamas nominalusis deficitas atitinka 2009 m. liepos 7 d.
Tarybos rekomendacijoje nustatytą perviršinio deficito panaikinimo
terminą. Programoje nustatytas tikslas pasiekti, kad 2013 m.
nominalusis deficitas būtų 1,4 % BVP, nors dar nėra
numatytos visapusiškos priemonės išlaidų mažinimo tikslui pasiekti.
Remiantis (perskaičiuotu) struktūriniu biudžeto balansu[6], Latvija
vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslą pasieks iki
programos laikotarpio pabaigos 2015 m. Atsižvelgiant į
perskaičiuotus duomenis, vėlesniais programos metais pažanga siekiant
vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslo struktūriniu
požiūriu yra mažiau kaip 0,5 % BVP, tačiau planuojamas
išlaidų ribojimas turėtų užtikrinti, kad valdžios sektoriaus
išlaidų augimo rodiklis, atsižvelgiant į diskrecines pajamų
priemones, atitiktų Stabilumo ir augimo pakto išlaidų kriterijų.
Be to, dėl 2012 m. antrąjį pusmetį galimų
mokesčių pokyčių, kurie į programoje pateiktą
scenarijų neįtraukti, tačiau nurodyti prie 2012 m.
konvergencijos programos pridėtame rašte, kyla rizika, kad 2013 m. ir
vėliau tikslai gali nebūti pasiekti. Valdžios sektoriaus skolos
santykis nesiekia 60 % BVP; jis didėja nuo 42,6 % BVP 2011 m.
iki 46,7 % BVP 2014 m., nes valdžios institucijos iš anksto
finansuoja dideles su tarptautinės finansinės paramos programa
susijusias grąžinamas sumas, mokėtinas 2014–2015 m., o šias
sumas grąžinus 2015 m. santykis mažėja iki 38,9 % BVP;
(10)     Latvija turėtų
vykdyti strategiją, kuria siekiama darbo mokesčius pakeisti vartojimo
ir turto bei gamtinių ir kitų išteklių naudojimo mokesčiais
ir kartu gerinti struktūrinį balansą. Gana didelė
mokesčių našta, tenkanti nedidelį darbo užmokestį
gaunantiems asmenis, ir aukštas nedeklaruoto darbo lygis rodo tai, kad reikia
parengti tinkamą darbo rinkos politiką, peržiūrėti
mokesčių ir išmokų sistemą ir sustiprinti kovą su
šešėline ekonomika. Aplinkos mokesčiai dar gana mažai išplėtoti
ir daugiausiai apima degalų mokesčius, tuo tarpu kitų energijos
šaltinių mokesčiai, taršos ir gamtinių išteklių naudojimo
mokesčiai nesiekia ES vidurkio. Labiau išplėsta mokesčių
bazė, į ją įtraukiant kitus aplinkos mokesčius,
visų pirma taršos mokesčius, taip pat įvairesnių energijos
šaltinių apmokestinimas padėtų siekti aplinkosaugos tikslų ir
kartu sudarytų sąlygas mažinti darbo apmokestinimą;
(11)     atsižvelgiant į vykdomą
fiskalinio valdymo reformą Latvija raginama užtikrinti, kad parlamentas
priimtų fiskalinės drausmės įstatymą, taip pat
parengti vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemos
įstatymą, siekiant paremti ilgalaikį viešųjų
finansų tvarumą. Priimdama fiskalinės drausmės
įstatymą Latvija įvykdys savo vyriausybės
įsipareigojimus pagal mokėjimų balanso programą:
vyriausybės priimtu įstatymo projektu taip pat siekiama
plėtojamą ES fiskalinio valdymo srities acquis perkelti į
Latvijos teisę. Kai naujasis įstatymas bus priimtas ir
įgyvendintas, jis gerokai sustiprins Latvijos fiskalinę sistemą,
nes šiuo metu nėra veiksmingo mechanizmo riboti išlaidų augimą
ekonomikos augimo metais;
(12)     siekdama užtikrinti
pensijų reformos tęstinumą, Latvija turėtų dabar taikomą
sumažintą įmokų į privalomąją privačių
pensijų schemą normą, kuri šiuo metu siekia 2 % darbo
užmokesčio neatskaičius mokesčių, nuo 2013 m. pakeisti
6 % norma;
(13)     Latvija turi sustiprinti ir
pertvarkyti socialinės paramos sistemą bei spręsti nedarbo,
kuris yra vienas didžiausių ES, problemą. Jaunimo nedarbo problema
tapo ypač akivaizdi krizės metu – ji, be kita ko, rodo didelę
gebėjimų paklausos ir pasiūlos neatitiktį darbo rinkos
poreikiams. Sukurtos ir įgyvendintos specialios jaunimui skirtos aktyvios
darbo rinkos politikos priemonės, apimančios profesinį
mokymą, savanorišką darbą ir darbo užmokesčio subsidijas
jaunimui. Vis dėlto, atsižvelgiant į problemos mastą, šių
nedidelės apimties veiksmų poveikis buvo palyginti nedidelis;
(14)     2011 m. 40 %
Latvijos gyventojų kyla skurdo pavojus, o tai turi neigiamų
pasekmių darbo jėgos įsidarbinimo galimybėms ir ateities
augimo perspektyvoms. Latvija priėmė neatidėliotiną minimalios
socialinės apsaugos sistemos strategiją. Vyriausybės skurdo
mažinimo politikos priemonės daugiausia susijusios su pajamų
nelygybės mažinimu, mokesčių naštos dirbančioms šeimoms
mažinimu ir galimybių patekti į darbo rinką didinimu. Nepaisant
to, Latvija gana nedaug išleidžia socialinei apsaugai, o socialiniai pervedimai
nedaug padeda mažinti skurdą, nes didele socialinių pervedimų
dalimi pasinaudoja vidutines ir dideles pajamas gaunantys asmenys. Išlaidos
materialine padėtimi grindžiamoms išmokoms nedidelės, o minimalios
socialinės apsaugos sistemos funkcija iš dalies grindžiama laikinais mažai
apmokamais viešaisiais darbais. Socialinės paramos išmokų sistemoje
taip pat nenumatyta priemonių skurdo ir nedarbo spąstų problemai
išvengti, be to, sistema piktnaudžiaujama. Labai nevienodos galimybės
įvairiose savivaldybėse pasinaudoti socialine parama, o dėl
nepakankamo skaidrumo sunkinamas faktais pagrįstas sprendimų
priėmimas. Per krizę ypač išryškėjo ilgalaikio nedarbo ir
jaunimo nedarbo problemos. Dauguma jaunų bedarbių neturi
profesinių kvalifikacijų. Palyginti daug jaunuolių niekur
nedirba ir nesimoko mokslo įstaigose ar profesinio rengimo mokyklose.
Reikėtų imtis priemonių, atitinkančių Latvijos ir
Komisijos bendrųjų veiksmų grupės dėl jaunimo nedarbo
rezultatus;
(15)     Latvija turėtų
toliau didinti energijos vartojimo efektyvumą ir skatinti pagrindinių
energijos tinklų konkurenciją kartu gerindama jų sujungimo su ES
energijos tinklais galimybes. Mokesčių sistemoje nenumatyta
pakankamai paskatų mažinti išlaidas energijai ir vartojimą bei
investicijas nukreipti link efektyviai energiją naudojančių
produktų (transporto priemonių, pastatų izoliacijos
produktų, šildymo sistemų). Latvijos energijos rinkose toliau
dominuoja monopolijos. Dėl nepakankamų tarpusavio jungčių
dujų ir elektros energijos rinkos iš esmės atskirtos nuo kitų ES
valstybių narių rinkų;
(16)     neveiksminga civilinės
teisenos sistema neigiamai veikia verslą ir ekonominę aplinką,
nes didėja verslo sąnaudos ir su verslo vykdymu susijusi rizika.
Pirmosios ir antrosios instancijos teismuose daug neišspręstų
civilinių ir komercinių bylų, ypač susijusių su
sutartiniais įsipareigojimais ir nemokumu. Reikėtų
įvertinti teisėjų profesinės veiklos rezultatus. Toliau
reikia tobulinti nemokumo teisės sistemą;
(17)     nepaisant gana aukšto
išsilavinimo lygio, didelė darbo jėgos dalis neturi reikiamų
profesinių kvalifikacijų ir turi ribotas galimybės įgyti
aukštąjį išsilavinimą. Universitetų veiklos rezultatai pasaulio
mastu prasti, mažas jų tarptautinis konkurencingumas ir prastas valdymas.
Nepakankamas universitetų, mokslinių tyrimų institutų ir
įmonių bendradarbiavimas lemia labai prastus inovacijų
rezultatus. Trūksta sisteminės ir veiksmingos mokslinių tyrimų
ir inovacijų strategijos. Latvijos įmonių išlaidos MTTP –
mažiausios ES;
(18)     Latvija prisiėmė tam
tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Šie
įsipareigojimai, taip pat 2011 m. prisiimti ir įgyvendinami
įsipareigojimai, yra susiję su užimtumo skatinimu, konkurencingumo
didinimu, viešųjų finansų tvarumo gerinimu ir finansinio
stabilumo stiprinimu. Komisija įvertino, kaip įgyvendinami pagal
paktą „Euro plius“ prisiimti įsipareigojimai. Į šio vertinimo
rezultatus buvo atsižvelgta rengiant rekomendacijas;
(19)     atsižvelgdama į Europos
semestrą Komisija atliko išsamią Latvijos ekonominės politikos
analizę. Komisija įvertino konvergencijos programą ir
nacionalinę reformų programą. Ji įvertino ne tik jų
svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Latvijos politikai,
bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes būtina
stiprinti bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą, ES
priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių
sprendimų. Jos rekomendacijos pagal Europos semestrą pateiktos 1–7
rekomendacijų punktuose;
(20)     atsižvelgdama į šį
vertinimą, Taryba išnagrinėjo Latvijos konvergencijos programą
ir savo nuomonę[7]
visų pirma pateikė 1 rekomendacijoje,
REKOMENDUOJA Latvijai 2012–2013 m.
imtis šių veiksmų:
1.           Užtikrinti numatytą
pažangą, kad būtų laiku ištaisytas perviršinis deficitas. Tuo
tikslu 2012 m. biudžetą vykdyti kaip numatyta ir įgyvendinti
fiskalines priemones, nurodytas Tarybos rekomendacijoje pagal perviršinio
deficito procedūrą. Taip pat įgyvendinti 2013 m. ir
vėlesnių metų biudžeto strategiją, numatant pakankamai
tiksliai apibrėžtas struktūrines priemones, kad būtų daroma
pakankama pažanga, siekiant įvykdyti vidutinės trukmės
laikotarpio biudžeto tikslą ir laikytis išlaidų kriterijaus. Gautas
didesnes, nei tikėtasi, cikliškas pajamas skirti valdžios sektoriaus
skolai mažinti.
2.           Įgyvendinti priemones,
kuriomis siekiama darbo mokesčius pakeisti vartojimo, turto ir
gamtinių bei kitų išteklių naudojimo mokesčiais, kartu
gerinant struktūrinį balansą; užtikrinti, kad būtų
priimtas fiskalinės drausmės įstatymas ir parengtas
vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemos įstatymas,
siekiant paremti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą;
nuo 2013 m. įmokoms į privalomąją privačių
pensijų schemą vėl taikyti 6 % darbo užmokesčio
neatskaičius mokesčių normą.
3.           Imtis priemonių mažinti
ilgalaikį ir jaunimo nedarbą mažinant mokyklos nebaigiančių
asmenų skaičių, skatinant veiksmingesnę gamybinę
praktiką ir profesinį rengimą, gerinant aktyvios darbo rinkos
politikos ir susijusių mokymo priemonių kokybę, prieinamumą
ir veiksmingumą, taip pat priimant veiksmingą
darbo užmokesčio subsidijavimo schemą.
4.           Spręsti didelio skurdo
ir socialinės atskirties problemas reformuojant socialinės paramos
sistemą, kad ji būtų veiksmingesnė ir kartu užtikrintų
geresnę skurstančių gyventojų apsaugą. Užtikrinti, kad
sistema būtų taikoma tikslingiau, ir didinti paskatas dirbti.
5.           Toliau skatinti energijos
vartojimo efektyvumą taikant paskatas mažinti išlaidas energijai ir
vartoti efektyviai energiją naudojančius produktus, įskaitant
transporto priemones, pastatus ir šildymo sistemas. Skatinti pagrindinių
energijos tinklų (elektros energijos, gamtinių dujų, šilumos)
konkurenciją ir gerinti jų sujungimo su ES energijos tinklais
galimybes.
6.           Imtis priemonių gerinti
teismų sistemos valdymą ir veiksmingumą, visų pirma sumažinti
neišnagrinėtų bylų skaičių ir paspartinti teismo
procesą. Imtis priemonių gerinti nemokumo teisės sistemos ir
tarpininkavimo teisės veikimą.
7.           Tęsti aukštojo mokslo
reformas, be kita ko, įdiegiant naują finansavimo modelį, kuriuo
būtų skatinama kokybė, stiprinamos aukštojo mokslo ir darbo
rinkos poreikių sąsajos bei aukštojo mokslo ir mokslinių
tyrimų įstaigų ryšiai ir vengiama biudžeto išteklių
suskaidymo. Parengti ir įgyvendinti veiksmingą mokslinių
tyrimų ir inovacijų politiką, pagal kurią įmonės
būtų skatinamos diegti inovacijas, be kita ko taikant
mokesčių paskatas, atnaujinant infrastruktūrą ir
racionalizuojant mokslinių tyrimų įstaigų veikimą.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209,
1997 8 2, p. 1.
[2]               COM(2012) 320 final.
[3]               P7_TA(2012) 0048
ir P7_TA(2012) 0047.
[4]               2012 m.
balandžio 26 d. Tarybos spendimas 2012/238/ES.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Pagal
ciklą pakoreguotas balansas (atėmus vienkartines ir laikinąsias
priemones), Komisijos tarnybų perskaičiuotas remiantis programoje pateikta
informacija ir taikant bendrai sutartą metodiką.
[7]               Pagal
Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


title: 2013/473/ES: 2013 m. rugsėjo 24 d. Komisijos rekomendacija dėl medicinos prietaisų srities paskelbtųjų įstaigų atliekamų auditų ir vertinimų  Tekstas svarbus EEE

text:
               25.9.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 253/27

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA
      2013 m. rugsėjo 24 d.
      dėl medicinos prietaisų srities paskelbtųjų įstaigų atliekamų auditų ir vertinimų
      (Tekstas svarbus EEE)
      (2013/473/ES)
      EUROPOS KOMISIJA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
      kadangi:

                  (1)

                  kad būtų užtikrinta aukšto lygio sveikatos apsauga ir sauga, laisvas medicinos prietaisų vežimas vidaus rinkoje ir piliečių pasitikėjimas reguliavimo sistema, būtina, kad paskelbtosios įstaigos veiktų tinkamai;

                  (2)

                  1990 m. birželio 20 d. Tarybos direktyvoje 90/385/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių aktyviuosius implantuojamus medicinos prietaisus, suderinimo (1), 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvoje 93/42/EEB dėl medicinos prietaisų (2) ir 1998 m. spalio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 98/79/EB dėl in vitro diagnostikos medicinos prietaisų (3) pateiktos tam tikros nuostatos dėl medicinos prietaisų srities paskelbtųjų įstaigų atliekamų auditų, vertinimų ir auditų, apie kuriuos nepranešama;

                  (3)

                  medicinos prietaisų srityje paskirtos dirbti paskelbtosios įstaigos veikia ne taip, kaip aiškinamos tos nuostatos. Todėl šia rekomendacija turėtų būti nustatyti paskelbtųjų įstaigų atliekamų vertinimų ir auditų, apie kuriuos nepranešama, kriterijai ir atsižvelgta į didžiausius dabartinės praktikos trūkumus;

                  (4)

                  rekomendacija siekiama užtikrinti, kad paskelbtoji įstaiga tinkamai patikrintų, ar gamintojas atitinka teisinius reikalavimus;

                  (5)

                  laikydamosi atitinkamos atitikties vertinimo tvarkos, paskelbtosios įstaigos atlieka produktų vertinimus ir kokybės sistemos vertinimus. Svarbu šių dviejų rūšių vertinimus atskirti. Kad patikrintų, ar visada laikomasi teisinių prievolių, paskelbtosios įstaigos, be produktų vertinimų ir kokybės sistemos vertinimų, turėtų vykdyti auditus, apie kuriuos nepranešama;

                  (6)

                  kad būtų laikomasi direktyvomis 90/385/EEB, 93/42/EEB ir 98/79/EB nustatytų teisinių reikalavimų, paskelbtosios įstaigos turėtų reikiamais atvejais patikrinti, ar laikomasi svarbiausių saugos ir sveikatos reikalavimų, nustatytų 2006 m. gegužės 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/42/EB dėl mašinų, iš dalies keičiančia Direktyvą 95/16/EB (4), reikalavimų, nustatytų 2012 m. rugpjūčio 8 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 722/2012 dėl aktyviųjų implantuojamų medicinos prietaisų ir medicinos prietaisų, pagamintų naudojant gyvūninės kilmės audinius, specialiųjų reikalavimų atsižvelgiant į Tarybos direktyvose 90/385/EEB ir 93/42/EEB nustatytus reikalavimus (5) ir in vitro diagnostikos medicinos prietaisams taikomų bendrųjų techninių specifikacijų, nustatytų 2002 m. gegužės 7 d. Komisijos sprendimu 2002/364/EB dėl bendrųjų techninių specifikacijų, taikomų in vitro diagnostikos medicinos prietaisams (6);

                  (7)

                  kad paskelbtosios įstaigos tikrindamos svarbius klinikinio įvertinimo ir in vitro diagnostikos medicinos prietaisų veiksmingumo įvertinimo aspektus nieko nepraleistų ir išvengtų klaidų, kartu atsižvelgiant į klinikinį stebėjimo bandymą po pateikimo rinkai arba į in vitro diagnostikos medicinos prietaisų stebėjimo bandymą po pateikimo rinkai, svarbu pateikti konkrečių patarimų dėl šių reikalavimų kontrolės;

                  (8)

                  kad paskelbtosioms įstaigoms būtų lengviau patikrinti techninius dokumentus, gamintojo prietaisų identifikatorių sistemą ir atitikties deklaraciją, svarbu pateikti konkrečių patarimų dėl tų reikalavimų kontrolės. Direktyvomis 90/385/EEB, 93/42/EEB ir 98/79/EB nenumatoma jokių išimčių užsakomajai gamybai, palyginti su vidaus gamyba. Todėl į atitikties vertinimo procedūras tinkamai pagrįstais atvejais reikia įtraukti svarbiausius subrangovus ir tiekėjus;

                  (9)

                  subrangovai ar tiekėjai negali iš gamintojų perimti esminių gamintojų prievolių, kaip antai užtikrinti prieigą prie visų techninių dokumentų, nes tai panaikintų gamintojo atsakomybę, nustatytą direktyvomis 90/385/EEB, 93/42/EEB ir 98/79/EB. Todėl paskelbtosioms įstaigoms reikėtų patarti, ką jos turi patikrinti užsakomųjų darbų atveju;

                  (10)

                  nors kokybės sistemos peržiūra ir atsitiktinai atrinktų techninių dokumentų peržiūra yra laikomos skirtingomis procedūromis, būtina labiau jas susieti;

                  (11)

                  nėra nutarta, kaip vykdyti auditus, apie kuriuos nepranešama, todėl svarbu nustatyti tokių auditų praktinius aspektus ir patarti dėl priemonių, kurios padėtų tuos auditus vykdyti,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
      1.   PASKIRTIS
      Kad būtų paprasčiau nuosekliai taikyti direktyvose 90/385/EEB, 93/42/EEB ir 98/79/EB pateiktas atitikties vertinimo nuostatas, paskelbtosios įstaigos, vykdydamos produkto vertinimus, kokybės sistemos vertinimus ir auditus, apie kuriuos nepranešama, turėtų vadovautis šia rekomendacija.
      Šioje rekomendacijoje pateikiamos bendrosios tokių vertinimų ir auditų, apie kuriuos nepranešama, gairės turėtų palengvinti paskelbtųjų įstaigų darbą ir valstybių narių atliekamą tų įstaigų vertinimą. Šia rekomendacija nenustatoma jokių naujų teisių ar prievolių. Visų tipų prietaisams ir atitikties vertinimams taikomi teisiniai reikalavimai nustatyti medicinos prietaisams skirtuose Sąjungos teisės aktuose.
      2.   BENDROSIOS AUDITŲ IR VERTINIMŲ GAIRĖS
      Paskelbtosios įstaigos turėtų vykdyti tokius veiksmus:

                  a)

                  Tais atvejais, kai gamintojas pateikė paraišką dėl projekto dokumentų nagrinėjimo arba tipo tyrimo (toliau kartu – produkto vertinimas), paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti prietaiso atitiktį visiems su produktu susijusiems aspektams, kaip nurodyta direktyvose 90/385/EEB, 93/42/EEB ir 98/79/EB, kad nustatytų bet kokią prietaiso neatitiktį, ir turėtų taikyti I priedą.

                  b)

                  Tais atvejais, kai gamintojas pateikė paraišką dėl savo kokybės sistemos vertinimo, paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti kokybės sistemos atitiktį direktyvose 90/385/EEB, 93/42/EEB ir 98/79/EB pateiktiems su kokybės sistema susijusiems reikalavimams, kad nustatytų bet kokią kokybės sistemos neatitiktį, ir turėtų taikyti II priedą.

                  c)

                  Kad patikrintų, ar teisinių prievolių laikomasi nuosekliai, paskelbtosios įstaigos, be pradinio, priežiūros ir atnaujinimo auditų, turėtų be išankstinio pranešimo (toliau – auditai, apie kuriuos nepranešama) aplankyti gamintoją arba – jei tai užtikrintų veiksmingesnę kontrolę – vieną iš jo subrangovų, vykdantį procesus, kurie būtini užtikrinant atitiktį teisiniams reikalavimams (toliau – svarbus subrangovas), arba svarbiausių sudedamųjų dalių ar visų prietaisų tiekėją (toliau kartu – svarbiausias tiekėjas), kaip nustatyta III priede.

            3.   TOLESNI VEIKSMAI
      Valstybės narės turėtų atkreipti medicinos prietaisų srities paskelbtųjų įstaigų dėmesį į šią rekomendaciją ir prižiūrėti, kaip paskelbtosios įstaigos jos laikosi. Spręsdamos dėl paskelbtųjų įstaigų skyrimo, jo atnaujinimo ar atšaukimo, valstybės narės turėtų įvertinti įstaigų pasirengimą taikyti šią rekomendaciją ir visų pirma pasirengimą vykdyti auditus, apie kuriuos nepranešama.
      4.   ADRESATAI
      Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

         Priimta Briuselyje 2013 m. rugsėjo 24 d.

               Komisijos vardu

            Neven MIMICA

               Komisijos narys

         (1)  OL L 189, 1990 7 20, p. 17.

         (2)  OL L 169, 1993 7 12, p. 1.

         (3)  OL L 331, 1998 12 7, p. 1.

         (4)  OL L 157, 2006 6 9, p. 24.

         (5)  OL L 212, 2012 8 9, p. 3.

         (6)  OL L 131, 2002 5 16, p. 17.

         I PRIEDAS

            Produkto vertinimas

                     1.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti, ar prietaisas tinkamai kvalifikuotas kaip medicinos prietaisas ir, svarbiausia, ar gamintojas prietaisui suteikė medicininę paskirtį. Jos taip pat turėtų patikrinti prietaiso klasifikaciją ir tai, ar gamintojas įvykdė nustatytas atitikties vertinimo prievoles. Įstaigos turėtų laikytis prievolių konsultuotis dėl tam tikrų prietaisų, kurių sudedamoji dalis yra medžiaga, kuri atskirai vartojama gali būti laikoma vaistu, žmogaus kraujo preparatu ar gyvūniniu audiniu (1).

                     2.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti prietaiso atitiktį atitinkamiems esminiams reikalavimams, nustatytiems Direktyvos 90/385/EEB 1 priede, Direktyvos 93/42/EEB I priede ir Direktyvos 98/79/EB I priede, ir prireikus atitiktį esminiams saugos ir sveikatos reikalavimams (ESSR), kaip nustatyta Direktyvoje 2006/42/EB. In vitro diagnostikos medicinos prietaisų atveju jos prireikus taip pat turėtų patikrinti prietaiso atitiktį bendrosioms techninėms specifikacijoms, kaip nustatyta Sprendime 2002/364/EB, arba tinkamai pagrindus atitiktį kitiems techniniams sprendimams, kurių lygis bent atitinka techninių specifikacijų lygį. Jei nagrinėjant projekto dokumentus kyla abejonių dėl prietaiso atitikties, paskelbtosios įstaigos turėtų atlikti reikiamus prietaiso tyrimus arba paprašyti, kad jie būtų atlikti.

                     3.

                     Prieš nagrinėdamos Direktyvos 90/385/EEB 1 priedo I dalyje, Direktyvos 93/42/EEB I priedo I dalyje ir Direktyvos 98/79/EB I priedo A dalyje išdėstytus bendruosius reikalavimus, paskelbtosios įstaigos turėtų išnagrinėti su projektu ir gamyba susijusius reikalavimus ir ESSR. Jos turėtų ypač atidžiai išnagrinėti visus toliau nurodomus esminių reikalavimų aspektus:

                                 a)

                                 projektą, gamybą ir pakuotę;

                                 b)

                                 prietaiso, kiekvieno vieneto pakuotės ar prekinės pakuotės ženklinimą ir naudojimo instrukcijas.

                     4.

                     Išnagrinėjus bendruosius reikalavimus turėtų būti įsitikinta, kad, be kitų, laikomasi toliau nurodomų reikalavimų:

                                 a)

                                 nustatytos visos grėsmės;

                                 b)

                                 įvertinti visi su šiomis grėsmėmis susiję pavojai ir jie įtraukti į bendrą naudos ir rizikos įvertinimą;

                                 c)

                                 visi šie pavojai kuo labiau sumažinti;

                                 d)

                                 nustatytos apsaugos priemonės visiems likusiems pavojams išvengti;

                                 e)

                                 saugos principai taikomi laikantis pažangiausių metodų.

                     5.

                     Medicinos prietaisų, kurie nėra in vitro diagnostikos prietaisai, atveju paskelbtosios įstaigos turėtų peržiūrėti visus ikiklinikinius duomenis, klinikinį įvertinimą ir gamintojo atliktą arba suplanuotą klinikinį stebėjimo bandymą po pateikimo rinkai. Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti, ar klinikinis įvertinimas yra atnaujintas. Jos turėtų įvertinti klinikinio stebėjimo bandymo po pateikimo rinkai plano poreikį ir tinkamumą (2). Jei nebuvo atlikta jokio klinikinio tyrimo, įstaigos turėtų patikrinti, ar atitinkamas prietaiso tipas ir visi su prietaiso projektu, jo medžiagomis ir naudojimu susiję pavojai tinkamai įvertinti remiantis moksline literatūra ar kitais esamais klinikiniais duomenimis ir ar nereikia jokio klinikinio tyrimo; be to, jos turėtų išnagrinėti specialų pagrindimą (3), kuris būtinas implantuojamiesiems prietaisams ir prietaisams, kurie priklauso III klasei pagal Direktyvos 93/42/EEB IX priedą.

                     6.

                        In vitro diagnostikos medicinos prietaisų atveju paskelbtosios įstaigos turėtų peržiūrėti gamintojo atliktą veiksmingumo įvertinimą ir gamintojo atliktą ar suplanuotą stebėjimo bandymą po pateikimo rinkai.

                     7.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti visus su prietaiso atitikties vertinimu susijusius dokumentus. Šiuo tikslu jos turėtų patikrinti, ar techniniai dokumentai yra teisingi, nuoseklūs, susiję, atnaujinti ir išsamūs (4) ir ar jie apima visus prietaiso variantus ir prekės pavadinimus. Be to, jos turėtų patikrinti, ar gamintojo prietaisų identifikatorių sistema ir jo taikoma prietaisų priskyrimo tam pačiam tipui praktika užtikrinama, kad paskelbtosios įstaigos sertifikatus, gamintojo atitikties deklaracijas ir gamintojo techninius dokumentus būtų galima aiškiai priskirti tiriamam prietaisui. Galiausiai įstaigos turėtų patikrinti, ar į atitikties deklaracijos projektą įtraukti visi reikiami elementai.

                     8.

                     Paskelbtoji įstaiga turėtų aiškiai dokumentuoti savo vertinimo išvadas, ir turėtų būti aiškiai parodyta, kaip paskelbtajai įstaigai priimant sprendimus atsižvelgiama į tas išvadas.

            (1)  Žr. Direktyvos 90/385/EEB 1 priedo 10 skirsnį, 2 priedo 4.3 skirsnį ir 3 priedo 5 skirsnį, Direktyvos 93/42/EEB I priedo 7.4 skirsnį, II priedo 4.3 skirsnį ir III priedo 5 skirsnį ir Reglamentą (ES) Nr. 722/2012.

            (2)  Žr. Direktyvos 90/385/EEB 7 priedo 1.4 skirsnį ir Direktyvos 93/42/EEB X priedo 1.1c skirsnį.

            (3)  Žr. Direktyvos 90/385/EEB 7 priedą ir Direktyvos 93/42/EEB X priedą.

            (4)  Kad techniniai dokumentai būtų laikomi išsamiais, juose turėtų būti pakankamai išsamiai aprašyti elementai, išvardyti Visuotinio suderinimo darbo grupės dokumente „Summary Technical Documentation for Demonstrating Conformity to the Essential Principles of SAFEty and Performance of Medical Devices (STED)“, taip pat papildomi Europos teisės aktais reikalaujami elementai, o in vitro diagnostikos medicinos prietaisų atveju – elementai, išvardyti „Summary Technical Documentation (STED) for Demonstrating Conformity to the Essential Principles of SAFEty and Performance of In Vitro Diagnostic Medical Devices“, taip pat papildomi Europos teisės aktais reikalaujami elementai (šiuos dokumentus rasite http://www.imdrf.org/ghtf/ghtf-archives-sg1.asp).

         II PRIEDAS

            Kokybės sistemos vertinimas

                     1.

                     Patikrinus visą kokybės užtikrinimo sistemą turėtų būti patvirtinta, kad taikant kokybės sistemą užtikrinama prietaisų atitiktis (1) direktyvose 90/385/EEB, 93/42/EEB ir 98/79/EB nustatytiems teisiniams reikalavimams. Gamybos arba produktų kokybės užtikrinimo atveju patikrinimu turėtų būti patvirtinta, kad taikant kokybės sistemą užtikrinama prietaisų atitiktis prietaiso tipui (2).

                     2.

                     Vertinant kokybės sistemą reikėtų atlikti auditus gamintojo patalpose ir, jei tai būtina veiksmingai kontrolei užtikrinti, vieno iš jo svarbių subrangovų ar svarbiausių tiekėjų patalpose. Paskelbtosios įstaigos tokius subrangovus ir tiekėjus turėtų nustatyti taikydamos rizika pagrįstą metodą ir aiškiai dokumentuoti tokio sprendimo priėmimą.

                     3.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų nustatyti, kuriuos produktus gamintojas laiko įtrauktais į paraišką, ar tie produktai patenka į direktyvų 90/385/EEB, 93/42/EEB ir 98/79/EB taikymo sritį ir ar šie produktai arba kokybės sistema buvo keisti po paskutinio audito ar po paraiškos pateikimo. Be to, paskelbtosios įstaigos turėtų nustatyti joms ar gamintojui prieinamą informaciją po pateikimo rinkai, į kurią gali reikėti atsižvelgti planuojant ir vykdant auditą.

                     4.

                     IIa arba IIb klasės medicinos prietaisų atveju paskelbtosios įstaigos turėtų peržiūrėti techninius dokumentus remdamosi reprezentatyviąja imtimi taip dažnai ir išsamiai, kad laikytųsi nustatytos geriausios praktikos, atsižvelgdamos į prietaiso klasę, pavojų ir naujumą. Pasirinkta imtis ir atliktos peržiūros turėtų būti aiškiai dokumentuotos ir pagrįstos. Per specialios kokybės sistemos sertifikavimo laikotarpį (t. y. ne ilgiau kaip penkerius metus) turėtų pakakti imties atrankos plano, kad būtų užtikrinta, kad būtų patikrinta kiekvienos į tą sertifikatą įtrauktos prietaiso kategorijos imtis. Jei kyla abejonių dėl prietaiso atitikties, įskaitant jo dokumentus, paskelbtosios įstaigos turėtų atlikti reikiamus prietaiso tyrimus arba paprašyti, kad jie būtų atlikti. Tais atvejais, kai nustatoma prietaiso neatitiktis, įstaigos turėtų išnagrinėti, ar neatitiktį lėmė kokybės sistemos elementai, ar neteisingas tos sistemos taikymas. Jei buvo atliktas tyrimas, paskelbtosios įstaigos turėtų gamintojui pateikti tyrimo ataskaitą ir audito ataskaitą, kurioje visų pirma pabrėžiamas kokybės sistemos trūkumų ir aptiktos prietaiso neatitikties ryšys.

                     5.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti, ar gamintojo parengti kokybės tikslai ir kokybės vadovas ar procedūros yra pakankami, kad užtikrintų prietaisų, įtrauktų į gamintojo paraišką, atitiktį.

                     6.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti, ar organizuodamas veiklą gamintojas tinkamai užtikrina kokybės sistemos ir medicinos prietaisų atitiktį. Visų pirma reikėtų išnagrinėti šiuos aspektus: organizacinę struktūrą, vadovų kvalifikaciją ir jų įgaliojimus, kitų darbuotojų kvalifikaciją ir mokymus, vidaus auditą, infrastruktūrą, taikomos kokybės sistemos stebėjimą, įskaitant kiek tai susiję su susijusiomis trečiosiomis šalimis, kaip antai tiekėjais ar subrangovais.

                     7.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti, ar sukurta aiški produkto identifikavimo sistema. Šia sistema turėtų būti užtikrinta, kad ją taikant paskelbtosios įstaigos sertifikatus, gamintojo atitikties deklaracijas ir techninius dokumentus būtų galima aiškiai priskirti tik konkretiems prietaisams.

                     8.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti gamintojo procedūras, susijusias su produkto dokumentais. Su produkto dokumentais susijusiomis procedūromis turėtų būti užtikrinta, kad visiems produktams, kuriuos ketinama pateikti rinkai arba pradėti naudoti, paskelbtoji įstaiga būtų jau išdavusi arba privalėtų išduoti reikiamus sertifikatus. Su produkto dokumentais susijusiomis procedūromis taip pat reikėtų užtikrinti, kad visi produktai, kuriuos ketinama pateikti rinkai arba pradėti naudoti, nepaisant jų prekės pavadinimo, turėtų gamintojo atitikties deklaracijas ir kad šios deklaracijos būtų įtrauktos į techninius dokumentus ir su jais suderinamos. Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti, ar šios procedūros tinkamai vykdomos, atsitiktinai patikrinusios tam tikrus atskirų prietaisų produkto dokumentus.

                     9.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti, ar gamintojo procedūros, kuriomis siekiama laikytis procedūrinių teisinių reikalavimų, visų pirma dėl tinkamos klasės ir atitikties vertinimo procedūros nustatymo, yra atnaujintos, išsamios, nuoseklios ir teisingos. Šiomis procedūromis turėtų būti atsižvelgta į būtinybę teikti duomenis, kad paskelbtosios įstaigos galėtų laikytis prievolių konsultuotis dėl tam tikrų prietaisų, kaip nurodyta I priedo 1 skirsnyje.

                     10.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti, ar gamintojo procedūros, kuriomis siekiama laikytis su prietaisu susijusių teisinių reikalavimų, yra atnaujintos, išsamios, nuoseklios ir teisingos. Jos turėtų patikrinti, ar rizikos valdymo procedūros atitinka Direktyvos 90/385/EEB 1 priedo I dalyje „Bendrieji reikalavimai“, Direktyvos 93/42/EEB I priedo I dalyje ir Direktyvos 98/79/EB I priedo A dalyje nustatytus teisinius reikalavimus ir ar į procedūras, be kita ko, įtraukti šios rekomendacijos I priedo 4 skirsnyje išvardyti aspektai. Jos turėtų patikrinti, ar šios procedūros tinkamai vykdomos, atsitiktinai patikrindamos tam tikrus atskirų prietaisų produkto dokumentus.

                     11.

                     Medicinos prietaisų, kurie nėra in vitro diagnostikos medicinos prietaisai, gamintojų atveju paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti, ar klinikiniams įvertinimams ir klinikiniam stebėjimo bandymui po pateikimo rinkai skirtos gamintojo procedūros yra išsamios ir teisingos ir ar jos teisingai įgyvendintos. Šiuo tikslu jos turėtų išnagrinėti kai kurių į paraišką įtrauktų prietaisų tipų klinikinius įvertinimus ir klinikinį stebėjimo bandymą po pateikimo rinkai, taikydamos šios rekomendacijos I priedo 5 skirsnyje aprašytus principus. Jos turėtų patikrinti, ar šios procedūros tinkamai vykdomos, atsitiktinai patikrindamos tam tikrus atskirų prietaisų produkto dokumentus.

                     12.

                        In vitro diagnostikos medicinos prietaisų gamintojų atveju paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti veiksmingumui įvertinti, sertifikuotoms pamatinėms medžiagoms nustatyti skirtas gamintojo procedūras ar pamatinio matavimo procedūras, kad būtų galima užtikrinti metrologinį atsekamumą. Jos turėtų patikrinti, ar šios procedūros tinkamai vykdomos, atsitiktinai patikrindamos tam tikrus atskirų prietaisų produkto dokumentus.

                     13.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti, ar su projektu ir produkto kūrimu susijusios procedūros, įskaitant visas pakeitimų kontrolės procedūras, yra pakankamos, kad užtikrintų prietaisų atitiktį.

                     14.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti, ar gamintojas kontroliuoja gamybos aplinką ir procesus, kad užtikrintų prietaisų atitiktį teisiniams reikalavimams. Paskelbtosios įstaigos ypač daug dėmesio turėtų skirti tokiems svarbiems procesams kaip projekto kontrolė, medžiagos specifikacijų nustatymas, naudojamų medžiagų ar sudedamųjų dalių pirkimas ir kontrolė, rinkimas, programinės įrangos patvirtinimas, sterilizavimas, partijos išleidimas, pakavimas ir produkto kokybės kontrolė, nepaisant to, ar dėl jų sudaryta subrangos sutartis, ar ne.

                     15.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti gamintojo sistemą, kuria užtikrinamas medžiagų ir sudedamųjų dalių atsekamumas nuo jų patekimo į gamintojo, tiekėjo ar subrangovo patalpas iki galutinio produkto pristatymo. Visų pirma tais atvejais, kai pavojų gali kelti keitimasis žaliavomis, paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti pagamintos ar nupirktos svarbiausios žaliavos ir patvirtintų projekto sudedamųjų dalių ir užbaigtų produktų kiekio suderinamumą.

                     16.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti, ar per pogamybinį etapą įgyta patirtis, ypač naudotojų skundai ir budrumo duomenys, dėl į gamintojo paraišką įtrauktų prietaisų yra sistemingai renkama ir vertinama ir ar imtasi reikiamo prietaisų ar jų gamybos gerinimo. Visų pirma jos turėtų patikrinti, ar gamintojas taiko su platintojais, naudotojais ar pacientais susijusius verslo procesus, kurie tinkami teikti informaciją, kuria nurodomas poreikis peržiūrėti prietaiso projektą, jo gamybą ar kokybės sistemą.

                     17.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti, ar su kokybės sistema ir jos pakeitimais, valdymo peržiūros procedūra ir atitinkama dokumentų kontrole susiję dokumentai ir įrašai yra atnaujinti, nuoseklūs, išsamūs, teisingi ir tinkamos struktūros.

                     18.

                     Per kiekvieną metinį priežiūros auditą paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti, ar gamintojas tinkamai taiko patvirtintą kokybės valdymo sistemą ir priežiūros po pateikimo rinkai planą.

                     19.

                     Paskelbtoji įstaiga turėtų aiškiai dokumentuoti savo vertinimo išvadas, ir turėtų būti aiškiai parodyta, kaip paskelbtajai įstaigai priimant sprendimus atsižvelgiama į tas išvadas.

            Bendrieji patarimai, jei dėl gamybos sudaromos užsakomojo darbo sutartys su subrangovais ar tiekėjais

         Svarbūs subrangovai ar svarbiausi tiekėjai gali būti tiekėjų tiekėjai ar netgi tiekėjai, kurie yra dar toliau tiekimo grandinėje. Paskelbtosios įstaigos neturėtų pasirašyti susitarimų su gamintojais, jei jiems nesuteikiama galimybė susipažinti su visais svarbiais subrangovais ir svarbiausiais tiekėjais ir su visomis vietomis, kur gaminami prietaisai ar svarbiausios jų sudedamosios dalys, nepaisant sutartinės grandinės tarp gamintojo ir subrangovo ar tiekėjo ilgio.
         Paskelbtosios įstaigos turėtų atkreipti dėmesį į tai, kad gamintojai:

                     a)

                     turi patys vykdyti jiems nustatytas prievoles, nepaisant to, kad kuri nors gamybos dalis ar visa gamyba perduota subrangovams ar tiekėjams;

                     b)

                     nevykdo jiems nustatytos prievolės turėti visus techninius dokumentus ir (arba) kokybės sistemą, nukreipdami į subrangovo ar tiekėjo techninius dokumentus ir (arba) į jų kokybės sistemą;

                     c)

                     turėtų svarbių subrangovų ir svarbiausių tiekėjų kokybės sistemą įtraukti į savo kokybės sistemą;

                     d)

                     turi kontroliuoti teikiamų paslaugų ir tiekiamų sudedamųjų dalių kokybę ir gamybos kokybę, nepaisant sutartinės grandinės tarp gamintojo ir subrangovo ar tiekėjo ilgio.

            (1)  Žr. Direktyvos 90/385/EEB 2 priedo 3.2 skirsnio pirmą sakinį, Direktyvos 93/42/EEB II priedo 3.2 skirsnio pirmą sakinį ir Direktyvos 98/79/EB IV priedo 3.2 skirsnio pirmą sakinį.

            (2)  Žr. Direktyvos 90/385/EEB 5 priedo 3.2 skirsnio pirmą sakinį, Direktyvos 93/42/EEB V priedo 3.2 skirsnio pirmą sakinį ir VI priedo 3.2 skirsnio pirmą sakinį ir Direktyvos 98/79/EB VII priedo 3.2 skirsnio pirmą sakinį.

         III PRIEDAS

            Auditai, apie kuriuos nepranešama

                     1.

                     Paskelbtosios įstaigos turėtų vykdyti auditus, apie kuriuos nepranešama, bent kartą per trejus metus. Paskelbtosios įstaigos turėtų padidinti auditų, apie kuriuos nepranešama, dažnį, jei prietaisai kelia didelį pavojų, jei konkretaus tipo prietaisai dažnai neatitinka reikalavimų arba jei dėl tam tikros informacijos galima įtarti, kad prietaisai ar jų gamintojai neatitinka reikalavimų. Auditų, apie kuriuos nepranešama, laikas turėtų būti nenuspėjamas. Paprastai auditas, apie kurį nepranešama, turėtų trukti ne trumpiau kaip vieną dieną ir jį turėtų atlikti bent du auditoriai.

                     2.

                     Paskelbtosios įstaigos, užuot aplankiusios gamintoją arba be to, gali aplankyti vienas iš gamintojo svarbių subrangovų ar svarbiausių tiekėjų patalpų, jei taip bus užtikrinta veiksmingesnė kontrolė. Tai visų pirma taikoma tuo atveju, kai subrangovas ar tiekėjas vykdo esminę projekto kūrimo, gamybos, tyrimo ar kito svarbiausio proceso dalį.

                     3.

                     Per tokius auditus, apie kuriuos nepranešama, paskelbtosios įstaigos turėtų patikrinti tinkamą neseniai pagamintų produktų imtį, pageidautina prietaisą, paimtą iš tebevykdomo gamybos proceso, kad patikrintų jo atitiktį techniniams dokumentams ir teisiniams reikalavimams. Tikrinant prietaiso atitiktį turėtų būti patikrinamas visų svarbių sudedamųjų dalių ir medžiagų atsekamumas ir gamintojo atsekamumo sistema. Patikrinimas turėtų apimti dokumentų peržiūrą ir, jei to reikia siekiant nustatyti atitiktį, prietaiso tyrimą.
                     Kad parengtų tyrimą, paskelbtosios įstaigos turėtų gamintojo paprašyti visų svarbių techninių dokumentų, įskaitant ankstesnių tyrimų protokolus ir rezultatus. Tyrimas turėtų būti vykdomas laikantis tyrimo procedūros, gamintojo nustatytos techniniuose dokumentuose, kuriuos turi patvirtinti paskelbtoji įstaiga. Tyrimą gali atlikti ir gamintojas, jo svarbus subrangovas ar svarbiausias tiekėjas paskelbtajai įstaigai stebint.

                     4.

                     Už produkto vertinimą atsakingos paskelbtosios įstaigos (1) turėtų, be 1, 2 ir 3 skirsniuose nurodytų veiksmų, ištirti prietaisų, priklausančių bent trims skirtingiems prietaisų tipams, imtį, o tais atvejais, kai gamintojas gamina daugiau kaip 99 tipų prietaisus, ištirti bent kiekvieno šimtojo tipo prietaisus gamybos grandinės pabaigoje arba gamintojo sandėlyje, kad būtų patikrinta prietaisų tipų atitiktis. Techninį skirtumą, kuris gali turėti įtakos prietaiso saugai ar veiksmingumui, turintis variantas turėtų būti skaičiuojamas kaip atskiras prietaiso tipas. Dydžio matmenų variantai neturėtų būti laikomi skirtingais tipais, nebent su tais matmenimis susijęs konkretus pavojus. Šias imtis turėtų ištirti paskelbtosios įstaigos arba kvalifikuoti darbuotojai joms stebint jų pačių patalpose, gamintojo patalpose, gamintojo svarbaus subrangovo ar svarbiausio tiekėjo patalpose arba išorės laboratorijose. Imties atrankos kriterijai ir tyrimo procedūros turėtų būti nustatyti iš anksto. Visų pirma, jei imties atrankos neįmanoma atlikti gamintojo patalpose, paskelbtosios įstaigos turėtų paimti ėminius iš rinkos, jei reikia, padedant kompetentingoms institucijoms, arba turėtų ištirti kliento patalpose įtaisytą prietaisą. Kad parengtų tyrimą, paskelbtosios įstaigos turėtų gamintojo paprašyti svarbių techninių dokumentų, įskaitant galutines tyrimų ataskaitas, ankstesnių tyrimų protokolus ir rezultatus.

                     5.

                     Už gamintojo kokybės sistemos patikrinimą atsakingos paskelbtosios įstaigos (2) turėtų, be 1, 2 ir 3 skirsniuose nurodytų veiksmų, patikrinti, ar audito, apie kurį nepranešama, metu gamintojo vykdoma veikla atitinka su gamyba susijusius gamintojo dokumentus ir ar veikla ir dokumentai atitinka teisinius reikalavimus. Be to, paskelbtosios įstaigos turėtų išsamiau patikrinti bent du tokius svarbius procesus kaip projekto kontrolė, medžiagos specifikacijų nustatymas, naudojamų medžiagų ar sudedamųjų dalių pirkimas ir kontrolė, rinkimas, sterilizavimas, partijos išleidimas, pakavimas ar produkto kokybės kontrolė. Iš visų tinkamų svarbių procesų paskelbtosios įstaigos turėtų išrinkti vieną, kurio neatitiktis labai tikėtina, ir kitą, kuris ypač svarbus saugai užtikrinti.

            Bendrieji patarimai dėl paskelbtosios įstaigos ir gamintojo sutarčių dėl auditų, apie kuriuos nepranešama, rengimo

         Siekiant užtikrinti, kad paskelbtosios įstaigos galėtų atlikti auditus, apie kuriuos nepranešama, reikėtų atsižvelgti į tam tikras sąlygas, pvz., tokias, kaip nurodomos toliau.
         Auditai, apie kuriuos nepranešama, gamintojo arba jo svarbių subrangovų ar svarbiausių tiekėjų patalpose turėtų būti numatyti paskelbtųjų įstaigų ir gamintojų sutartyse. Jei norint aplankyti šalį, kurioje įsikūręs gamintojas, reikia vizos, į sutartis kaip priedas turėtų būti įtrauktas kvietimas bet kuriuo metu aplankyti gamintoją ir kvietimas, kuriame parašo ir vizito datos laukeliai palikti tušti (juos užpildytų paskelbtoji įstaiga). Sutartyse kaip priedas turėtų būti pateikti panašūs svarbių subrangovų ar svarbiausių tiekėjų kvietimai.
         Sutartyse turėtų būti numatyta, kad gamintojai nuolat informuotų paskelbtąsias įstaigas apie laikotarpius, kai prietaisai, nurodyti paskelbtųjų įstaigų išduotuose sertifikatuose, nebus gaminami. Sutartimis paskelbtosioms įstaigoms turėtų būti suteiktas leidimas jas nutraukti iškart, kai nebeužtikrinama nuolatinė galimybė joms patekti į gamintojo arba jo svarbių rangovų ar svarbiausių tiekėjų patalpas.
         Be to, sutartyse turėtų būti nurodytos priemonės, kurių turi imtis paskelbtosios įstaigos, kad užtikrintų savo auditorių saugumą. Sutartyse turėtų būti numatyta finansinė kompensacija už auditus, apie kuriuos nepranešama, įskaitant, kai to reikia, už prietaiso įsigijimą, jo tyrimą ir saugumo užtikrinimo tvarką.

            (1)  Pagal šios rekomendacijos 2 skirsnio a punktą ir I priedą.

            (2)  Pagal šios rekomendacijos 2 skirsnio b punktą ir II priedą.


title: 2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Austrijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Austrijos stabilumo programos

text:
               29.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 247/92

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2014 m. liepos 8 d.
   dėl 2014 m. Austrijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Austrijos stabilumo programos
   2014/C 247/18
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui pradėti įgyvendinti naują ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, kurioje daugiausia dėmesio skiriama toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymais, priėmė Rekomendaciją dėl bendrų valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – Sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2); šios gairės kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2012 m. birželio 29 d. valstybių narių valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;

               (4)

               2013 m. liepos 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl 2013 m. Austrijos nacionalinės reformų programos (3) ir pateikė savo nuomonę dėl atnaujintos 2012–2017 m. Austrijos stabilumo programos; 2013 m. lapkričio 15 d., vadovaudamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 473/2013 (4), Komisija pateikė nuomonę apie Austrijos 2014 m. biudžeto plano projektą;

               (5)

               2013 m. lapkričio 13 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2014 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2013 m. lapkričio 13 d. Komisija pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 (5) priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Austrija nėra nurodyta, kaip viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (6)

               2013 m. gruodžio 20 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, mažinti nedarbą, šalinti socialinius krizės padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (7)

               2014 m. balandžio 8 d. Austrija pateikė 2014 m. nacionalinę reformų programą, o 2014 m. balandžio 29 d. – 2014 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu;

               (8)

               2014 m. stabilumo programoje išdėstytos biudžeto strategijos tikslas – iki 2016 m. pasiekti vidutinės trukmės laikotarpio tikslą, kad struktūrinis deficitas neviršytų 0,45 % BVP, o tai atitinka Stabilumo ir augimo pakte nustatytus reikalavimus. 2013 m. valdžios sektoriaus deficitas buvo tvariai sumažintas ir nesiekia 3 % BVP. Planuojama, kad (perskaičiuotas) struktūrinis balansas išliks pastovus 2014 m., o 2015 m. pagerės 0,3 procentinio punkto BVP, o tai kur kas mažiau negu abiem metais reikalaujamas koregavimas. Išlaidų augimas tiek 2014–2015 m. laikotarpiu taip pat gerokai nukryps nuo išlaidų kriterijaus. 2014 m. gegužės 12 d. Austrija paskelbė papildomas pajamų ir išlaidų priemones. Su sąlyga, kad šios priemonės bus griežtai ir laiku įgyvendintos, Austrijos biudžeto strategijoje jau nenumatoma, kad bus reikšmingai nukrypta nuo koregavimo plano 2014 m. siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo. Be to, numatytas koregavimo planas siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo vis dar kelia pavojų, kad nebus laikomasi Stabilumo ir augimo pakto reikalavimų. Remiantis stabilumo programa, dėl Hypo Alpe Adria turto likvidavimo subjekto įsteigimo poveikio bendroji valdžios sektoriaus skola gerokai išaugs – nuo beveik 74,5 % BVP 2013 m. iki 79 % BVP 2014 m.; skola mažėti pradės nuo 2015 m.
               Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos biudžeto projekcijos ir kurį parengė nepriklausoma įstaiga – Austrijos ekonominių mokslinių tyrimų institutas (WIFO), yra tikėtinas. Pagal Komisijos tarnybų 2014 m. pavasario prognozę tikimasi, kad 2014 ir 2015 m. deficitas nesieks 3 %. Vis dėlto, prognozuojama, kad 2014 m. struktūrinis balansas pablogės, o 2015 m. pagerės vos 0,1 % BVP. Remdamasi savo atliktu stabilumo programos vertinimu ir Komisijos prognoze bei gegužės 12 d. paskelbtų papildomų priemonių vertinimu ir vadovaudamasi Reglamentu (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad Austrija tvariai ištaisė perviršinį deficitą, tačiau rizika, kad 2014 ir 2015 m. bus reikšmingai nukrypta nuo koregavimo plano siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo, išlieka;

               (9)

               pagal Sutartį dėl stabilumo, koordinavimo ir valdymo 2012 m. Austrija įvykdė Austrijos vidaus stabilumo pakto reformą ir taip sustiprino savo fiskalinę sistemą. Nuo 2013 m. lapkričio mėn. Austrijos fiskalinės tarybos įgaliojimai buvo išplėsti atsižvelgiant į fiskalinio susitarimo reikalavimus. Tačiau, kaip pripažinta koalicijos susitarime, vis dar reikalinga visapusiška skirtingų valdžios lygmenų santykių reforma, kad būtų supaprastintas jų atitinkamos atsakomybės pasiskirstymas;

               (10)

               dėl pensijų bei sveikatos priežiūros vidutinės trukmės ir ilgalaikių išlaidų ir kiek mažiau dėl ilgalaikės priežiūros išlaidų kyla pavojus viešųjų finansų tvarumui. 2014 m. įsigaliojo tam tikros priemonės, kuriomis apribojamos galimybės anksčiau išeiti į pensiją ir didinamos paskatos ilgiau likti darbo rinkoje. Tačiau 2012 m. galiojęs faktinis pensinis amžius (58,4 metai) yra gerokai mažesnis už ES vidurkį. Jis išlieka gerokai mažesnis už teisės aktais nustatytą pensinį amžių (2012 m. 5,6 metais vyrams ir 2,6 metais moterims). Nacionalinėje reformų programoje pateikiami palyginti plataus užmojo trumpalaikiai tikslai, kuriais siekiama 2012–2018 m. laikotarpiu faktinį pensinį amžių padidinti 1,6 metais; jų įgyvendinimą reikės atidžiai stebėti. Pastarojo meto pensijų sistemos reformos gali šiek tiek sumažinti riziką tvarumui, jei kartu bus gerinamos darbo rinkos sąlygos, kad vyresnio amžiaus asmenys galėtų likti įdarbinti ilgesnį laiką. Tačiau neplanuojama pradėti taikyti priemonių, kurių poveikis būtų labiau struktūrinis ir ilgalaikis, pavyzdžiui, kuriomis būtų paspartintas vyrų ir moterų teisės aktais nustatyto pensinio amžiaus suvienodinimas ir teisės aktais nustatytas pensinis amžius būtų susietas su vidutine tikėtina gyvenimo trukme, dėl ko būtų papildomai prisidėta prie ilgesnio profesinio gyvenimo ir pensijų sistemos finansinio tvarumo;

               (11)

               Austrijos sveikatos priežiūros sistemoje efektyviai paskirstyti išteklius trukdo sudėtinga valdymo struktūra ir palyginti didelis dėmesys dideliam ir brangiam ligoninių sektoriui. Imtasi keleto priemonių, kuriomis siekiama įgyvendinti sveikatos priežiūros reformą ir padidinti viešųjų išlaidų efektyvumą. Tačiau jų gali nepakakti, kad būtų pašalinti sektoriaus struktūriniai trūkumai, ir išlieka poreikis nustatyti platesnio masto tikslus siekiant pereiti nuo stacionarios prie ambulatorinės priežiūros ir stiprinti prevencinę sveikatos priežiūrą, kuriai skiriamos viešosios lėšos nesiekia ES vidurkio. Teigiamai vertinamos paskelbtos priemonės, kuriomis siekiama stiprinti pirminės priežiūros paslaugas ir sukurti integruotas lėtinėmis ligomis sergančių ligonių priežiūros programas. Ilgalaikės priežiūros fondas, kurio veikla pratęsta iki 2016 m. ir kuriam papildomai skirta 650 mln. EUR ir planuojama, kad ji bus dar kartą pratęsta iki 2018 m. ir bus skirti papildomi 700 mln. EUR – laikinas sprendimas dėl priežiūros paslaugų finansavimo. Kad būtų užtikrintas ilgalaikės priežiūros finansinis tvarumas, dėmesio šiam klausimui reikės skirti ir pasibaigus šiam laikotarpiui;

               (12)

               pagal Austrijos mokesčių sistemą darbuotojams, ypač nedideles pajamas gaunantiems asmenims, vis dar tenka didelė mokesčių ir socialinio draudimo našta. 2012 m. darbo mokesčiai buvo vieni didžiausių Sąjungoje – jie sudarė 24,7 % BVP. Mokesčių pleištas sudaro beveik 50 % darbo sąnaudų. Tikėtina, kad dėl didelių socialinių įmokų ir pajamų mokesčių pirmą kartą įsidarbinusiems darbuotojams mažėja paskatos dirbti nedidelius atlyginimus gausiantiems asmenims ir asmenims, kurie yra antrasis šeimoje uždirbantis asmuo.
               Neseniai priimtame mokesčių teisės aktų rinkinyje yra tik kelios priemonės, kuriomis siekiama sumažinti darbuotojams tenkančią mokesčių naštą, tačiau nepasinaudojama galimybe pereiti prie mažiau augimui kenkiančių mokesčių, pavyzdžiui, reguliariai mokamo nekilnojamojo turto mokesčio, kur apmokestinamosios vertės įverčiai yra pasenę;

               (13)

               Austrijos darbo rinkos rodikliai ir toliau yra geri – jos nedarbo lygis yra žemiausias Sąjungoje (2013 m. – 4,9 %). Tačiau dėl būsimų uždavinių, susijusių su senėjančia visuomene ir potencialiai mažėsiančia darbo jėga, reikia geriau išnaudoti nepakankamai išnaudojamą vyresnio amžiaus darbuotojų, moterų ir migrantų darbo rinkos potencialą. Vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumo lygis išlieka žemesnis už ES vidurkį (44,9 %, palyginti su 50,3 %), nors nuo 2000 m. jų dalyvavimo lygis smarkiai išaugo – beveik 15 procentinių punktų iki 44,9 % 2013 m. Priemonės, kuriomis siekiama apriboti galimybes anksčiau išeiti į pensiją, įsigalioja 2014 m., ir rengiamos tolesnės priemonės, kuriomis stiprinamos paskatos vėliau pasitraukti iš darbo rinkos. Nepaisant to, vyresnio amžiaus darbuotojams sunku išlaikyti savo darbo vietą arba grįžti į darbo rinką. Nors migrantai sudaro vis didesnę darbo jėgos dalį, siekdami visiškai integruotis į darbo rinką jie vis dar susiduria su kliūtimis, jų nedarbo lygis gerokai aukštesnis, iš dalies dėl to, kad išlieka su jų kvalifikacijų pripažinimu susijusių kliūčių. Nors moterų užimtumo lygis 2013 m. buvo palyginti didelis (70,8 %), šis rodiklis ne toks palankus, skaičiuojant visos darbo dienos ekvivalentais (2012 m. – 55,6 %). Austrijoje ne visą darbo dieną dirbančių moterų dalis yra viena didžiausių ir yra labai daug moterų, dirbančių mažai apmokamą darbą. Todėl vyrų ir moterų darbo užmokesčio ir pensijų skirtumas yra vienas didžiausių Sąjungoje. Nors imtasi tam tikrų priemonių, kad būtų pagerintos vaiko priežiūros ir ilgalaikės priežiūros paslaugos, jų prieinamumas vis dar yra ribotas;

               (14)

               remiantis 2012 m. EBPO mokinių gebėjimų tyrimo rezultatais, Austrija pagerino visų kategorijų švietimo rezultatus, tačiau skaitymo įgūdžiai vis dar blogesni už ES vidurkį, o socialinės ir ekonominės sąlygos tebeturi didelės įtakos besimokančiųjų pasiekimams. Nors apskritai mokyklos nebaigiančių asmenų skaičiaus mažinimo tikslas buvo pasiektas, užsienyje gimusių mokinių, kurių vis daugėja, rodiklis buvo daugiau nei tris kartus didesnis už Austrijoje gimusių mokinių rodiklį (2012 m. 18,5 %, palyginti su 5,7 %). Nepakankamai dėmesio skiriama mokyklos nebaigimo prevencijai ir vis dar reikia sukurti nacionalinio lygmens strateginį požiūrį į aukštos kokybės ikimokyklinį ugdymą. Keletas reformų, susijusių su įvairiais mokyklų sistemos aspektais, visų pirma naujosios vidurinės mokyklos programos įgyvendinimas, vykdomos šiuo metu arba buvo neseniai priimtos. Reikia atidžiai stebėti naujosios vidurinės mokyklos programos galimybes mažinti neigiamą ankstyvo mokinių paskyrimo į skirtingo tipo mokyklas po ketverių metų pradinėje mokykloje (ankstyvas skirstymas pagal gabumus) poveikį palankių socialinių sąlygų neturintiems asmenims ir gerinti mokymosi rezultatus. Kalbant apie aukštąjį mokslą, didėjantis studentų skaičius kelia finansavimo ir organizacinių sunkumų, o studijas užbaigiančių studentų dalis tebėra mažesnė už ES vidurkį. Vis dar labai svarbu gerinti švietimo rezultatus, kad būtų palengvintas kelias nuo studijų iki įsidarbinimo;

               (15)

               išlieka didelių dėl reguliavimo kylančių kliūčių, trukdančių įmonėms ir pavieniams specialistams siūlyti savo paslaugas Austrijoje. Teisės aktais, kuriais reglamentuojamos konkrečios profesijos, ribojamos įmonių teisinės formos ir nustatomi akcijų dalies reikalavimai, be to, norint užsiimti tam tikra profesine veikla reikia turėti konkrečią profesinę kvalifikaciją, todėl įsteigti tarpdalykines paslaugas teikiančias įmones tebėra sudėtinga. Šių reikalavimų derinys sukuria kliūčių patekti į rinką ir teikti profesines paslaugas, o tai riboja konkurenciją. Kalbant apie profesinės kvalifikacijos reikalavimus, Austrija dalyvauja visoje ES vykdomame tarpusavio vertinimo procese ir atnaujino savo reglamentuojamųjų profesijų duomenų bazę – tai pirmas žingsnis vertinant profesinės kvalifikacijos reikalavimų pagrįstumą ir proporcingumą;

               (16)

               ES viešųjų pirkimų teisės aktuose nustatytais skelbimo reikalavimais siekiama užtikrinti konkurenciją ir vienodas sąlygas geriau informuojant apie galimybę sudaryti sutartį, nes tai yra viena iš svarbiausių patekimo į rinką sąlygų. Paprastai dėl didesnės konkurso dalyvių konkurencijos perkančiajai organizacijai pateikiami palankesni pasiūlymai, kuriuose, be kita ko, nurodomos gerokai mažesnės kainos. Tačiau Austrijos perkančiųjų organizacijų ir subjektų pagal ES viešųjų pirkimų teisės aktus paskelbtų kvietimų teikti pasiūlymus vertė 2012 m. sudarė 1,5 % BVP ir 6,6 % visų viešųjų išlaidų darbams atlikti ir prekėms bei paslaugoms įsigyti, o tai yra gerokai mažiau už ES vidurkį – atitinkamai 3,4 % ir 17,7 %. Dėl tokios padėties, t. y. dėl neišnaudotų verslo galimybių, Austrijos mokesčių mokėtojai ir įmonės patiria didelių išlaidų;

               (17)

               nepaisant padidinto Austrijos federalinės konkurencijos institucijos biudžeto, joje dirba labai mažai darbuotojų, palyginti su panašaus dydžio ar mažesnių valstybių narių valdžios institucijomis. Austrijos krovinių ir keleivių vežimo geležinkeliu rinkoms būtų naudingos tolesnės pastangos skatinti konkurenciją, kaip rekomendavo Taryba 2013 m.;

               (18)

               nors apskritai 2013 m. bankų sektoriaus kapitalizavimas toliau gerėjo, atsižvelgiant į bankų rizikos pobūdį, būtų tikslinga dėti daugiau pastangų, kad kapitalo rezervas būtų dar labiau padidintas. 2013 m. Taryba rekomendavo, kad Austrija paspartintų nacionalizuotų ir iš dalies nacionalizuotų bankų restruktūrizavimą. Šiuo metu turėtų būti pateikti teisės aktai dėl Hypo Alpe Adria likvidavimo; parlamentas juos turėtų priimti iki vasaros. Vyksta organizacinis pasirengimas įsteigti atitinkamą turto valdymo bendrovę. Tikimasi, kad turto valdymo bendrovė pradės veikti rudenį. Vadovaujantis sprendimais dėl ES valstybės pagalbos toliau vykdomas Österreichische Volksbanken AG restruktūrizavimas ir blogo banko Kommunalkredit, KA Finanz likvidavimas. Siekiant užtikrinti finansinį stabilumą ir kuo labiau sumažinti neigiamą poveikį viešiesiems finansams, reikėtų skaidriai ir ryžtingai užbaigti nacionalizuotų bankų restruktūrizavimą;

               (19)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Austrijos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Austrijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–5 rekomendacijose;

               (20)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą ir savo nuomonę (6) pateikė, visų pirma, toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (21)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Remdamasi šios analizės rezultatais, Komisija paskelbė konkrečias rekomendacijas, skirtas toms valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (7). Kaip šalis, kurios valiuta yra euro, Austrija taip pat turėtų užtikrinti, kad šios rekomendacijos bus visiškai ir laiku įgyvendintos,

         REKOMENDUOJA Austrijai 2014–2015 m. laikotarpiu imtis šių veiksmų:

               1.

               Ištaisius perviršinį deficitą, sustiprinti 2014 m. biudžeto priemones, atsižvelgiant į remiantis Komisijos tarnybų 2014 m. pavasario prognoze atsirandantį 0,5 % BVP atotrūkį ir atsižvelgus į Austrijos paskelbtas papildomas konsolidavimo priemones; jie reiškia, jog esama pavojaus, kad gali būti smarkiai nukrypta nuo Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimų. 2015 m. gerokai sustiprinti biudžeto strategiją, kad būtų pasiektas vidutinės trukmės laikotarpio tikslas ir vėliau nuo jo nebūtų nukrypta, ir užtikrinti, kad būtų laikomasi skolos taisyklės, siekiant, kad valdžios sektoriaus skolos santykis tvariai mažėtų. Toliau racionalizuoti fiskalinius santykius tarp skirtingų valdžios lygmenų, pavyzdžiui, supaprastinant organizacinę struktūrą ir suderinant atsakomybę už išlaidas ir už finansavimą.

               2.

               Didinti ilgalaikį pensijų sistemos tvarumą, visų pirma paankstinant vyrų ir moterų teisės aktais nustatytą pensinio amžiaus suvienodinimą, padidinant faktinį pensinį amžių ir susiejant teisės aktais nustatytą pensinį amžių su tikėtinos gyvenimo trukmės pokyčiais. Stebėti, kaip įgyvendinamos neseniai priimtos reformos, kuriomis ribojamos galimybės anksčiau išeiti į pensiją. Toliau gerinti sveikatos priežiūros ir ilgalaikės priežiūros paslaugų ekonominį veiksmingumą ir tvarumą.

               3.

               Mažinti didelį darbo jėgos apmokestinimo lygį nedideles pajamas gaunantiems asmenims, pereinant prie mokesčių, kurie mažiau kenkia ekonomikos augimui, pavyzdžiui, reguliariai mokamų nekilnojamojo turto mokesčių, be kita ko, atnaujinant mokestinę bazę. Stiprinti priemones, kuriomis siekiama pagerinti migrantų kilmės, moterų ir vyresnio amžiaus darbuotojų perspektyvas darbo rinkoje. Tam reikia toliau gerinti vaiko priežiūros ir ilgalaikės priežiūros paslaugas ir pripažinti migrantų kvalifikaciją. Gerinti švietimo rezultatus, visų pirma palankių sąlygų neturinčių jaunuolių, įskaitant migrantų kilmės jaunuolius, gerinant ikimokyklinį ugdymą ir mažinant neigiamą ankstyvo skirstymo pagal gabumus poveikį. Toliau gerinti strateginį aukštojo mokslo sistemos planavimą ir aktyviau taikyti priemones, skirtas studijų nebaigiančių studentų skaičiui mažinti.

               4.

               Šalinti pernelyg dideles kliūtis paslaugų teikėjams, įskaitant kliūtis, susijusias su teisine forma ir akcijų dalies reikalavimais, ir tarpdalykines paslaugas teikiančių įmonių steigimo kliūtis. Peržiūrėti, ar suvaržymai patekti į rinką ir užsiimti reglamentuojamąja profesija yra proporcingi ir grindžiami bendrais interesais. Nustatyti priežastis, kodėl viešųjų sutarčių, sudaromų pagal viešojo pirkimo procedūras pagal ES teisės aktus, vertė tokia maža. Iš esmės didinti federalinės konkurencijos institucijos išteklius.

               5.

               Toliau atidžiai prižiūrėti ir efektyviai paspartinti tvarkingą nacionalizuotų ir iš dalies nacionalizuotų bankų restruktūrizavimą.

      Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 8 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. C. PADOAN

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  Toliau taikomos 2014 m. pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (3)  OL C 217, 2013 7 30, p. 1.

      (4)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 473/2013 dėl euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų stebėsenos bei vertinimo ir perviršinio deficito padėties ištaisymo užtikrinimo bendrųjų nuostatų (OL L 140, 2013 5 27, p. 11).

      (5)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

      (6)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.

      (7)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 141.


title: 2005/178/EB:  2005 m. kovo 1 d. Komisijos rekomendacija, dėl Bendrijos koordinuojamos monitoringo programos 2005 metams, kuria siekiama užtikrinti didžiausių leistinų pesticidų likučių grūduose, ant jų ir tam tikruose augalinės kilmės produktuose koncentracijų laikymąsi ir nacionalinių monitoringo programų metais vykdymą 2006 metaisTekstas svarbus EEE

text:
               8.3.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 61/31

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2005 m. kovo 1 d.
   dėl Bendrijos koordinuojamos monitoringo programos 2005 metams, kuria siekiama užtikrinti didžiausių leistinų pesticidų likučių grūduose, ant jų ir tam tikruose augalinės kilmės produktuose koncentracijų laikymąsi ir nacionalinių monitoringo programų metais vykdymą 2006 metais
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2005/178/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 211 straipsnį,
   atsižvelgdama į 1986 m. liepos 24 d. Tarybos direktyvą 86/362/EEB dėl pesticidų likučių grūduose ir ant jų didžiausių koncentracijų nustatymo (1), ypač į jos 7 straipsnio 2 dalies b punktą,
   atsižvelgdama į 1990 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 90/642/EEB dėl didžiausių pesticidų likučių koncentracijų tam tikruose augalinės kilmės produktuose ir ant jų, įskaitant vaisius ir daržoves, nustatymo (2), ypač į jos 4 straipsnio 2 dalies b punktą,
   kadangi:

               (1)

               Direktyvose 86/362/EEB ir 90/642/EEB numatyta, kad Komisija turėtų palaipsniui siekti sistemos, leidžiančios nustatyti pesticidų kiekius maisto produktuose, sukūrimo. Kad apskaičiavimai būtų realūs, duomenys apie pesticidų likučių kontrolę turėtų būti gauti pagal tuos maisto produktus, kurie sudaro europietiškosios mitybos pagrindus. Pripažįstama, kad europietiškosios mitybos pagrindus sudaro apytikriai 20–30 maisto produktų. Atsižvelgiant į išteklius, kuriais disponuoja valstybės narės pesticidų likučių monitoringui, pagal koordinuojamą monitoringo programą jos kasmet gali atlikti tik aštuonių produktų mėginių analizę. Pesticidų naudojimo pakitimas yra pastebimas per trejus metus. Per trimečius laikotarpius kiekvieno pesticido kontrolė turėtų būti atliekama dvidešimtyje – trisdešimtyje maisto produktų.

               (2)

               Pesticidų, kuriems taikoma ši Rekomendacija, likučių kontrolė turėtų būti atliekama 2005 metais, nes, apskaičiuojant jų dabartinius kiekius maisto produktuose, gautais duomenimis bus galima pasinaudoti.

               (3)

               Kiekvieno koordinuojamo monitoringo metu, nustatant mėginių skaičių, būtina laikytis nuoseklaus statistinės analizės metodų taikymo. Tokios teorijos taikymą nustatė Maisto kodekso (3) komisija. Remiantis binominio paskirstymo tikimybe, gali būti paskaičiuota, kad 613 mėginių analizė su didesniu nei 99 % patikimumo laipsniu leidžia aptikti pesticidų likučių turintį mėginį, viršijantį aptikimo ribą (AR), jei mažiau nei 1 % augalinės kilmės produktų sudėtyje yra šią ribą viršijančių pesticidų likučių. Tokių mėginių paėmimas turėtų būti paskirstytas tarp valstybių narių pagal gyventojų ir vartotojų skaičių, kiekvienam produktui per vienerius metus paimant mažiausiai 12 mėginių.

               (4)

               Kokybės kontrolės, skirtos pesticidų likučių analizei, tvarka skelbiama Komisijos tinklalapyje (4). Susitarta, kad šias gaires, kiek įmanoma, turėtų taikyti valstybių narių analizinės laboratorijos, remiantis monitoringo programomis sukaupta patirtimi ir jos turėtų būti persvarstomos.

               (5)

               Direktyvose 86/362/EEB ir 90/642/EEB valstybėms narėms keliamas reikalavimas tiksliai apibrėžti kriterijus, kurie taikomi sudarant nacionalines patikrinimo programas. Tokia informacija turėtų apimti kriterijus, taikomus nustatant imtinų mėginių skaičių, atliktinus tyrimus, ribas, kurias viršijus pranešama apie likučius, kriterijus pagal kuriuos šios ribos buvo nustatytos, ir išsamius duomenis apie tyrimus atliekančių laboratorijų akreditaciją pagal 1993 m. spalio 23 d. Tarybos direktyvos 93/99/EEB dėl papildomų oficialios maisto produktų kontrolės priemonių (5) nuostatas. Turėtų būti nurodytas pažeidimų skaičius, jų pobūdis ir priemonės, kurių imtasi.

               (6)

               Didžiausios pesticidų likučių koncentracijos kūdikių maistui buvo nustatytos pagal 1991 m. gegužės 14 d. Komisijos direktyvos 91/321/EEB dėl mišinių kūdikiams iki 4–6 mėnesių ir mišinių kūdikiams, vyresniems kaip 4 mėnesių (6) 6 straipsnį ir 1996 m. vasario 16 d. Komisijos direktyvos 96/5/EB, Euratomas dėl perdirbtų grūdinių maisto produktų ir maisto kūdikiams bei mažiems vaikams (7) 6 straipsnį.

               (7)

               Informacija apie monitoringo programų rezultatus labiausiai tinkama apdorojimui, saugojimui ir perdavimui elektroniniais (kompiuteriniais) būdais. Duomenų perdavimui elektroniniu paštu iš valstybių narių į Komisiją buvo sukurtos formos. Todėl valstybės narės ataskaitas Komisijai turėtų galėti perduoti naudodamos standartinę formą. Komisijos nustatomų gairių vystymas daug prisideda prie standartinių formų tobulinimo.

               (8)

               Šioje Rekomendacijoje numatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         ŠIUO DOKUMENTU REKOMENDUOJA:

               1)

               Valstybės narės yra kviečiamos 2005 metais, remiantis kiekvienam produktui nurodytame II priede priskiriamų mėginių skaičiumi, imti mėginius ir atlikti I priede nurodytų produktų (pesticidų) likučių junginių analizę parodant, kokia valstybės narės rinkos dalis nacionalinė, Bendrijos ir trečiųjų šalių.
               Aptikus didelį pavojų keliančių pesticidų, pavyzdžiui OP-esterių, endosulfano ir N–metilo karbamatų pageidautina, kad šių produktų – kriaušių, persikų, bulvių, morkų, apelsinų, mandarinų ir agurkų, ypač jeigu juos pagamino tas pats gamintojas – tinkamam mėginių skaičiui antriniame laboratoriniame mėginyje būtų atlikta atskirų vienetų individuali analizė. Vienetų skaičius turi atitikti Komisijos direktyvos 2002/63/EB (8) nuostatas.
               Turėtų būti imami du mėginiai. Jei pirminiame laboratoriniame mėginyje aptinkamas ieškomo pesticido likutis, antrinio mėginio vienetai turėtų būti tiriami individualiai.
               Kiekviena valstybė narė turėtų paimti mažiausiai dešimt daržovių, vaisių ir grūdų pagrindu pagamintų kūdikių maisto mėginių.
               Mėginiai turėtų būti paimti iš produktų, kildinamų iš ekologinės žemdirbystės sistemos. Imant mažiausiai vieną mėginį, mėginių skaičius turėtų būti proporcingas ekologinių produktų rinkos daliai kiekvienoje valstybėje narėje.

               2)

               Valstybės narės yra kviečiamos ne vėliau kaip iki 2006 m. rugpjūčio 31 d. atsiskaityti apie mėginių, kurie buvo tiriami I priede nurodytų produktų (pesticidų) likučių junginiams nustatyti, analizės rezultatus, nurodant:

                           a)

                           taikytus analitinius metodus ir pasiektas ribas, kurias viršijus pranešama apie likučius, pagal kokybės kontrolės, skirtos pesticidų likučių analizei, tvarką;

                           b)

                           pažeidimų skaičių, jų pobūdį ir priemones, kurių imtasi.

                     Ataskaita turėtų būti pateikta forma, įskaitant elektroninę formą, pagal valstybėms narėms skirtą orientacinį dokumentą dėl Komisijos rekomendacijų įgyvendinimo Bendrijos koordinuojamų monitoringo programų srityje, kurį pateikė Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinis komitetas.
               Apie produktų, kurie kildinami iš ekologinės žemdirbystės sistemos, mėginių analizės rezultatus turėtų būti pranešta, pateikiant atskirą duomenų lakštą.

               3)

               Valstybės narės yra kviečiamos Komisijai ir kitoms valstybėms narėms ne vėliau kaip iki 2005 m. rugpjūčio 31 d. atsiųsti pagal Direktyvos 86/362/EEB 7 straipsnio 3 dalies ir Direktyvos 90/642/EEB 4 straipsnio 3 dalies reikalaujamą informaciją apie 2004 m. atliktą monitoringą tam, kad bent jau imant kontrolinius mėginius būtų užtikrintas didžiausių pesticidų likučių koncentracijos verčių laikymasis, įskaitant:

                           a)

                           nacionalinių programų dėl pesticidų likučių rezultatus;

                           b)

                           informaciją apie laboratorijų kokybės kontrolės tvarką, ypač informacija apie kokybės kontrolės, skirtos pesticidų likučių analizei, tvarką, kurios negalėta įgyvendinti arba kai susidurta su sunkumais ją įgyvendinant;

                           c)

                           informaciją apie tyrimus atliekančių laboratorijų akreditaciją pagal Direktyvos 93/99/EEB 3 straipsnio nuostatas (įskaitant pripažinimo tipą, akreditacijos įstaigą ir akreditacijos pažymėjimą);

                           d)

                           informaciją apie profesionalumo ir tarplaboratorinius testus, kuriuose tyrimų laboratorija dalyvavo.

               4)

               Valstybės narės yra kviečiamos atsiųsti Komisijai ne vėliau kaip iki 2005 m. rugsėjo 30 d. numatomas 2006 m. nacionalines programas stebėti didžiausias pesticidų likučių koncentracijas, nustatytas Direktyvomis 90/642/EEB ir 86/362/EEB, įskaitant informaciją apie:

                           a)

                           kriterijus, kurie buvo taikomi nustatant mėginių skaičių ir tyrimus, kuriuos būtina atlikti;

                           b)

                           pasiektas ribas, kurias viršijus pranešama apie likučius, ir kriterijus pagal kuriuos šios ribos buvo nustatytos, ir

                           c)

                           išsamią informaciją apie akreditaciją pagal Tarybos direktyvą 93/99/EEB dėl papildomų oficialios maisto produktų kontrolės priemonių.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. kovo 1 d.

            Komisijos vardu

         Markos KYPRIANOU

            Komisijos narys

      (1)  OL L 221, 1986 8 7, p. 37. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2004/61/EB (OL L 127, 2004 4 29, p. 81).

      (2)  OL L 350, 1990 12 14, p. 71. Direktyva su paskutiniais pakeitįmais, padarytais Komisijos direktyva 2004/115/EB (OL L 374, 2004 12 22, p. 64).

      (3)  Codex Alimentarius, „Pesticide Residues in Foodstuffs“, Roma 1994, ISBN 92-5-203271-1; Vol. 2, p. 372.

      (4)  Dokumentas SANCO/10476/2003, http://europa.eu.int/comm/food/ plant/protection/resources/qualcontrol_en.pdf

      (5)  OL L 290, 1993 11 24, p. 14. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).

      (6)  OL L 175, 1991 7 4, p. 35. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2003/14/EB (OL L 41, 2003 2 14, p. 37).

      (7)  OL L 49, 1996 2 28, p. 17. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2003/13/EB (OL L 41, 2003 2 14, p. 33).

      (8)  OL L 187, 2002 7 16, p. 30.
   I PRIEDAS
   Pesticidų (produktų) junginiai, kurie turi būti stebimi

               Pesticidų likučiai, kuriuose ieškomi

               2005

               2006 (1)

               2007 (1)

               Acefatas

               (a)

               (b)

               (c)

               Aldikarbas

               (a)

               (b)

               (c)

               Azinfosmetilas

               (a)

               (b)

               (c)

               Azoksistrobinas

               (a)

               (b)

               (c)

               Benomilų grupė

               (a)

               (b)

               (c)

               Bifentrinas

               (a)

               (b)

               (c)

               Bromopropilatas

               (a)

               (b)

               (c)

               Bupirimatas

               (a)

               (b)

               (c)

               Kaptanas

               (a)

               (b)

               (c)

               Karbarilas

               (a)

               (b)

               (c)

               Chlormekvatas (2)

               (a)

               (b)

               (c)

               Chlorotalonilas

               (a)

               (b)

               (c)

               Chlorprofamas

               (a)

               (b)

               (c)

               Chlorpirifosas

               (a)

               (b)

               (c)

               Chlorpirifosmetilas

               (a)

               (b)

               (c)

               Cipermetrinas

               (a)

               (b)

               (c)

               Ciprodinilas

               (a)

               (b)

               (c)

               Deltametrinas

               (a)

               (b)

               (c)

               Diazinonas

               (a)

               (b)

               (c)

               Dichlofluanidas

               (a)

               (b)

               (c)

               Dikofolis

               (a)

               (b)

               (c)

               Dimetoatas

               (a)

               (b)

               (c)

               Difenilaminas (3)

               (a)

               (b)

               (c)

               Endosulfanas

               (a)

               (b)

               (c)

               Fenheksamidas

               (a)

               (b)

               (c)

               Fludioksonilas

               (a)

               (b)

               (c)

               Folpetas

               (a)

               (b)

               (c)

               Imazalilas

               (a)

               (b)

               (c)

               Imidaklopridas

               (a)

               (b)

               (c)

               Iprodionas

               (a)

               (b)

               (c)

               Krezoksim metilas

               (a)

               (b)

               (c)

               Lambda cihalotrinas

               (a)

               (b)

               (c)

               Malationas

               (a)

               (b)

               (c)

               Manebų grupė

               (a)

               (b)

               (c)

               Metalaksilas

               (a)

               (b)

               (c)

               Metamidofosas

               (a)

               (b)

               (c)

               Metidationas

               (a)

               (b)

               (c)

               Merkaptodimeturas

               (a)

               (b)

               (c)

               Metomilas

               (a)

               (b)

               (c)

               Miklobutanilas

               (a)

               (b)

               (c)

               Oksidemeton metilas

               (a)

               (b)

               (c)

               Parationas

               (a)

               (b)

               (c)

               Fozalonas

               (a)

               (b)

               (c)

               Pirimikarbas

               (a)

               (b)

               (c)

               Pirimifos metilas

               (a)

               (b)

               (c)

               Procimidonas

               (a)

               (b)

               (c)

               Propargitas

               (a)

               (b)

               (c)

               Piretrinai

               (a)

               (b)

               (c)

               Pirimetanilas

               (a)

               (b)

               (c)

               Spirogzaminas

               (a)

               (b)

               (c)

               Tiabendazolas

               (a)

               (b)

               (c)

               Metiltolklofosas

               (a)

               (b)

               (c)

               Tolilfluanidas

               (a)

               (b)

               (c)

               Triadimefonas

               (a)

               (b)

               (c)

               Vinklozolinas

               (a)

               (b)

               (c)

                           (a)

                           Kriaušės, pupos (šviežios arba šaldytos), bulvės, morkos, apelsinai arba mandarinai, špinatai (švieži arba šaldyti), ryžiai ir agurkai.

                           (b)

                           Žiediniai kopūstai, pipirai, kviečiai, baklažanai, vynuogės, žirniai (švieži arba šaldyti be ankščių), bananai ir apelsinų sultys.

                           (c)

                           Obuoliai, pomidorai, (sėjamosios) salotos, braškės, porai, kopūstai, rugiai arba avižos, persikai, įskaitant nektarinus ir panašius hibridus.

      (1)  Priklausomai nuo programų, kurios bus rekomenduojamos 2006 ir 2007 metais.

      (2)  Chlormekvato turėtų būti ieškoma tik kriaušėse ir grūduose.

      (3)  Difenilamino turėtų būti ieškoma tik obuoliuose ir kriaušėse.
   II PRIEDAS
   Kiekvieno produkto mėginių skaičius, kuris turi būti paimtas kiekvienoje valstybėje narėje

               Šalies kodas

               Mėginiai

               AT

               12

               BE

               12

               CY

               12

               CZ

               12

               DE

               93

               DK

               12

               ES

               45

               EE

               12

               EL

               12

               FR

               66

               FI

               12

               HU

               12

               IT

               65

               IE

               12

               LU

               12

               LT

               12

               LV

               12

               MT

               12

               NL

               17

               PT

               12

               PL

               45

               SE

               12

               SI

               12

               SK

               12

               UK

               66

               Bendras mėginių skaičius: 613


title: 2016 m. vasario 12 d. Tarybos rekomendacija (ES) 2016/211 dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (devintojo EPF) 2014 finansinių metų operacijas

text:
               16.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 39/60

         TARYBOS REKOMENDACIJA (ES) 2016/211
   2016 m. vasario 12 d.
   dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (devintojo EPF) 2014 finansinių metų operacijas
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės valstybių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimą, pasirašytą 2000 m. birželio 23 d. Kotonu (1), su pakeitimais, padarytais 2005 m. birželio 25 d. Liuksemburge pasirašytu susitarimu (2),
   atsižvelgdama į Vidinį susitarimą tarp Taryboje posėdžiavusių valstybių narių Vyriausybių atstovų dėl Bendrijos pagalbos finansavimo ir administravimo vadovaujantis Afrikos, Karibų baseino bei Ramiojo vandenyno valstybių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių Partnerystės susitarimo, pasirašyto 2000 m. birželio 23 d. Cotonu, Benino Respublika, Finansiniu protokolu ir dėl finansinės pagalbos skyrimo užjūrio šalims ir teritorijoms, kurioms taikoma EB Sutarties IV dalis (3) (toliau – Vidinis susitarimas), be kita ko įsteigiantį devintąjį Europos plėtros fondą (toliau – devintasis EPF), ypač į jo 32 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į 2003 m. kovo 27 d. Finansinį reglamentą, taikomą 9-ajam Europos plėtros fondui (4), ypač į jo 96–103 straipsnius,
   išnagrinėjusi su devintojo EPF operacijomis susijusius 2014 m. gruodžio 31 d. pajamų ir išlaidų ataskaitą bei balansą, taip pat Audito Rūmų 2014 finansinių metų metinę iš 8-ojo, 9-ojo, 10-ojo ir 11-ojo Europos plėtros fondų (EPF) finansuojamos veiklos ataskaitą su joje pateiktais Komisijos atsakymais (5),
   kadangi:

               (1)

               pagal Vidinio susitarimo 32 straipsnio 3 dalį patvirtinimą, kad Komisija devintojo EPF finansinio valdymo užduotis įvykdė, teikia Europos Parlamentas, remdamasis Tarybos rekomendacija;

               (2)

               Komisija devintojo EPF 2014 finansinių metų operacijas įvykdė iš esmės tinkamai,

         REKOMENDUOJA Europos Parlamentui patvirtinti, kad Komisija įvykdė devintojo EPF 2014 finansinių metų operacijas.

      Priimta Briuselyje 2016 m. vasario 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J.R.V.A. DIJSSELBLOEM

      (1)  OL L 317, 2000 12 15, p. 3.

      (2)  OL L 209, 2005 8 11, p. 27.

      (3)  OL L 317, 2000 12 15, p. 355.

      (4)  OL L 83, 2003 4 1, p. 1.

      (5)  OL C 373, 2015 11 10, p. 289.