				|

		52012DC0313

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl Prancūzijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Prancūzijos stabilumo programos /* COM/2012/0313 final - 2012/ () */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Prancūzijos 2012 m.
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Prancūzijos stabilumo
programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2
dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į 2011 m.
lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir
naikinimo[2],
ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[3],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[4],

atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       2010 m. kovo 26 d.
Europos Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui
įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo
strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos
politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms
sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas
Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;
(2)       2010 m. liepos 13 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių
ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.),
o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių
narių užimtumo politikos gairių[5],
kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires
valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę
ekonomikos ir užimtumo politiką;
(3)       2011 m. liepos 12 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl Prancūzijos 2011 m.
nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę
dėl atnaujintos 2011–2014 m. Prancūzijos stabilumo programos;
(4)       2011 m. lapkričio 23 d.
Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria
pradedamas antras ex ante ir integruoto politikos koordinavimo Europos
semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“; 2012 m. vasario 14 d.
Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė
įspėjimo sistemos ataskaitą[6],
kurioje nurodė, kad Prancūzija yra viena iš valstybių
narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(5)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti
užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos
augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti
diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį
konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas,
skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo
problemą, šalinti krizės sukeltas socialines pasekmes ir modernizuoti
viešąjį administravimą;
(6)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias
prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad
juos būtų galima įtraukti į jų stabilumo arba
konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas;
(7)       2012 m. gegužės 4 d.
Prancūzija pateikė savo atnaujintą 2012–2016 m. stabilumo
programą, o 2012 m. balandžio 13 d. – savo 2012 m.
nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į
abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu. Atlikdama
nuodugnią apžvalgą[7]
pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį Komisija taip
pat įvertino, ar Prancūzijoje susidaręs makroekonominis
disbalansas. Komisija padarė išvadą, kad Prancūzijoje
susidaręs disbalansas, tačiau jis nėra perviršinis;
(8)       remdamasi 2012 m. stabilumo
programos vertinimu pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba
mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos
biudžeto projekcijos, yra optimistinis. Komisijos 2012 m. pavasario
prognozėje numatyta, kad BVP augimas 2012 m. sieks 0,5 %, o 2013 m. –
1,3 %, tačiau pagal programą numatytas atitinkamai 0,7 % ir
1,75 % augimas. Po mažesnio nei numatyta 2011 m. deficito (5,2 %
BVP) programoje planuojama 2013 m. jį sumažinti iki 3 % BVP (tai
atitinka Tarybos nustatytą perviršinio deficito ištaisymo terminą), o
po to tęsti konsolidavimą, iki 2016 m. subalansuojant
biudžetą. Vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslą –
struktūriškai subalansuotą biudžetą – numatoma pasiekti per
programos laikotarpį. Vidutinės trukmės laikotarpio tikslas
atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Remiantis (perskaičiuotu)
struktūriniu balansu[8],
numatomas fiskalinių priemonių vidutinis metinis poveikis 2010–2013 m.
atitinka 2009 m. gruodžio 2 d. Tarybos rekomendaciją.
Planuojama, kad metinė struktūrinė 0,7 % BVP pažanga
siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo bus padaryta 2014–2016 m.
Remiantis programa, valdžios sektoriaus išlaidų augimas, atsižvelgiant
į diskrecines pajamų priemones, atitinka Stabilumo ir augimo pakte
nustatytą išlaidų kriterijų. Programoje nurodytam koregavimo
planui gali kilti pavojus. Makroekonominis scenarijus galėtų tapti ne
toks palankus, kaip nurodyta Komisijos 2012 m. pavasario prognozėje.
Nepakankamai aiškiai nurodytos priemonės, kuriomis 2013 ir vėlesniais
metais tikimasi pasiekti tikslus ir rekomenduojamą metinį
vidutinį fiskalinių priemonių poveikį. Be to,
Prancūzijos patirtis siekiant išlaidų tikslų yra
nevienalytė. Todėl tiksliai nenurodžius planuojamų
priemonių ir reikiamai neįgyvendinant papildomų priemonių
neįmanoma užtikrinti, kad perviršinis deficitas bus ištaisytas iki 2013 m.
Numatoma, kad skolos santykis nuo 85,8 % BVP 2011 m. išaugs iki 89,2 %
2013 m., o 2016 m. sumažės iki 83,2 %. Remiantis programa,
skolos mažinimo kriterijaus bus laikomasi pereinamojo laikotarpio pabaigoje (2016
m.);
(9)       2011 m. antrą
pusmetį ir 2012 m. vasario mėn. priimtos papildomos
konsolidavimo priemonės, tačiau fiskalinio konsolidavimo vykdymas
išlieka pagrindiniu uždaviniu. Norint atkurti tvarią fiskalinę
būklę labai svarbu, pasitelkus sustiprintas fiskalines priemones,
pagrįstas itin konkrečiomis priemonėmis, vengti išlaidų
nuokrypių. Be to, būtų tikslinga, kad Prancūzija
išnaudotų galimybes pagreitinti deficito mažinimą, kad
perviršinį deficitą būtų galima ištaisyti, kaip planuota,
paprasčiau. Kalbant apie ilgalaikį viešųjų finansų
tvarumą ir būsimų pensijų adekvatumą, palaipsniui
taikoma 2010 m. pensijų reforma. Tačiau negalima užtikrinti, kad iki 2018
m. sistema bus subalansuota – jei užimtumas ir augimas bus mažesni nei
numatyta, po 2020 m. susidarys sistemos deficitas. Be to, naujai įsteigtas
iniciatyvinis komitetas, kurio užduotis − pateikti metinę
nuomonę apie finansinę įvairių pensijų sistemų
padėtį ir sąlygas, reikalingas norint iki 2018 m.
užtikrinti subalansuotas sąskaitas, 2011 m. tokios nuomonės
nepateikė, apsunkindamas pensijų sistemos tvarumo vertinimą;
(10)     toliau mažinant darbo rinkos
segmentaciją būtų galima pagerinti Prancūzijos darbo rinkos
veikimą. 2011 m. liepos mėn. įstatymu pradėta taikyti
profesinio saugumo sutartis, kuria sujungtos dvi jau galiojančios
sutartys, o darbdaviams anksčiau tekusios konsultavimo užduotys, kai
darbuotojas atleidžiamas iš darbo dėl ekonominių
priežasčių, perduotos valstybinėms užimtumo tarnyboms (Pôle
emploi). Tai yra teigiamas, bet nedidelis žingsnis. Be to, imtasi keleto
priemonių arba svarstomos priemonės, kuriomis laikinų
sunkumų patiriančioms bendrovėms būtų sudaromos
lanksčios darbo sąlygos. Tačiau šiomis priemonėmis
nėra konkrečiai sprendžiama darbo rinkos segmentacijos problema. Be
to, iš užimtumo apsaugos teisės aktų peržiūros matyti, kad
administracinė atskirų darbuotojų atleidimo tvarka vis dar
neaiškiai apibrėžta ir darbdaviams gali daug kainuoti. Galiausiai svarbu
užtikrinti, kad minimalaus darbo užmokesčio pokyčiais būtų
remiamas užimtumas, ypač jaunimo ir žemos kvalifikacijos darbuotojų;
(11)     po pensijų reformos
imtasi priemonių, kuriomis siekiama skatinti vyresnio amžiaus
darbuotojų užimtumą, visų pirma reikalaujant, kad
įmonės imtųsi aktyvaus amžiaus valdymo – toks žingsnis
teisingas. Tačiau su juo susijusiems veiksmų planams paprastai
trūksta platesnio užmojo, į juos neįtraukiamos darbo laiko
trumpinimo arba konkretaus darbo vietų pritaikymo vyresnio amžiaus
darbuotojams priemonės. Be to, kai kurie vyresnio amžiaus darbuotojams
taikomi bedarbių pašalpų sistemos aspektai (trukmė, proporcingo
mažėjimo netaikymas) nelabai skatina dirbti. Galiausiai reikia priimti
platesnių užmojų suaugusiųjų mokymosi strategiją, kad
būtų padidintos vyresnių darbuotojų galimybės
įsidarbinti;
(12)     kovodamos su jaunimo nedarbu
Prancūzijos institucijos įsipareigojo iki 2015 m. gamybinės
praktikos vietų skaičių nuo 600 000 padidinti iki 800 000.
2011 ir 2012 m. pradėta taikyti keletas priemonių, siekiant
padidinti gamybinę praktiką atliekančiųjų
skaičių bendrovėse ir griežtinti sankcijas bendrovėms,
kurios nesilaikys nustatyto tikslo. Nepaisant šių priemonių, bendras
gamybinę praktiką atliekančiųjų skaičius dar daug
mežesnis nei nustatyti tikslai. Be to, neseniai pagal Prancūzijos
institucijų užsakymą atliktame tyrime nurodyta, kad 40 %
MVĮ mano, kad praktiką atliekančiųjų gebėjimai
neatitinka įmonės poreikių. Taigi kovos su jaunimo nedarbu
strategijoms būtų naudinga, jei švietimo sistemoje įgyti
gebėjimai labiau derėtų su darbo rinkos poreikiais;
(13)     bedarbių įdarbinimo
tarnybų (ANPE) ir bedarbių pašalpų administravimo agentūros
(UNEDIC) sujungimas į vieną instituciją (Pôle emploi) kol
kas dar neatnešė laukto veiksmingumo ir nepagerino paslaugų
kokybės. 2012 m. sausio mėn. pasirašytas naujas daugiametis
trišalis (vyriausybės, socialinių partnerių ir Pôle emploi)
susitarimas dėl Pôle emploi veiklos ir paslaugų 2012–2014 m.
yra žingsnis teisinga linkme. Tačiau dar reikia nustatyti nemažai
tikslų, todėl šiame etape sunku įvertinti reformos užmojį.
Be to, reformos patikimumą mažina valstybinių užimtumo tarnybų
biudžeto ir žmogiškųjų išteklių apribojimai;
(14)     2012 m. vasario mėn.
Prancūzija 1,6 procentinio punkto padidino PVM (kuris bus 21,2 %) ir 2
procentiniais punktais (iki 15,5 %) padidino kapitalo pajamų ir pelno
socialines įmokas, kad būtų kompensuotas darbdavių
socialinių įmokų sumažinimas. Tai yra tinkama priemonė
nustatant labiau subalansuotą apmokestinimo sistemą, kurioje mažinama
darbo mokesčių našta. Kaip nurodyta Komisijos tarnybų atliktoje
nuodugnioje makroekonominio disbalanso apžvalgoje, šia priemone
galėtų būti pagerintas Prancūzijos eksporto kainų
konkurencingumas ir padaryta teigiama įtaka įmonių pelningumui,
o ilgainiui ir investicijoms bei kainomis nepagrįstam konkurencingumui.
Tačiau reformos užmojai yra per siauri. Be to, nors ir buvo imtasi
mokesčių išlaidų mažinimo priemonių, jas įgyvendinant
buvo padidintos palūkanų normos, dėl to jau dideli darbo
mokesčiai gali dar didėti. Prancūzijos aplinkos mokesčių
dalis jos mokestinėse pajamose – antra mažiausia ES, tai reiškia, kad
šiuos mokesčius dar galima didinti. Galiausiai nebuvo imtasi jokių
konkrečių priemonių siekiant įvertinti, ar kai kurie
lengvatiniai tarifai yra veiksmingi siekiant užimtumo arba socialinių
tikslų (ypač lengvatiniai PVM tarifai);
(15)     buvo patvirtintos reformos
siekiant supaprastinti verslo aplinką ir pašalinti kai kuriems
reglamentuojamiems amatams ir profesijoms taikomus apribojimus, tačiau
šios reformos nepašalino kliūčių patekti į rinką ir
antikonkurencinio elgesio sąlygų daugelyje kitų sektorių (pvz.,
veterinarijos gydytojų, taksi, sveikatos priežiūros sektoriaus,
teisinių profesijų, įskaitant notarus). Todėl reikia
atlikti horizontalesnį ir sistemiškesnį esamų
kliūčių patekti į rinką ir antikonkurencinio elgesio
įvertinimą reglamentuojamų profesijų srityje, siekiant
įvertinti jų būtinumą ir proporcingumą. Kalbant apie
mažmeninės prekybos sektorių, platintojams turėtų būti
leidžiama laisvai nustatyti savo kainas ir kitas prekybos sąlygas, kad
vartotojai galėtų pasinaudoti žemesnėmis kainomis. Be to, šiame
sektoriuje, kur koncentracija labai didelė, vartotojams būtų
naudingos kitos konkurenciją didinančios priemonės, pavyzdžiui,
teritorijų planavimo apribojimų panaikinimas arba
peržiūrėjimas ir supaprastintos naujų platinimo įmonių
steigimo procedūros;
(16)     reikia stiprinti
konkurenciją kai kuriose tinklo pramonės šakose (didmeninės
elektros energijos, geležinkelių sektoriuje), nes iki šiol šiuose
sektoriuose įgyvendintomis reformomis pasiekta tik dalis tikslų.
Elektros energijos rinkos koncentracija išlieka viena iš didžiausių ES.
Nors NOME įstatymu padarytas teigiamas poveikis konkurencijai, būtina
imtis papildomų veiksmų, kad būtų pagerintos
alternatyvių operatorių galimybės Prancūzijoje naudotis
elektros energijos gamybos pajėgumais, pavyzdžiui, vandens energija
grindžiamos energijos gamyba. Geležinkelių transporto srityje naujų
bendrovių galimybės patekti į krovinių ir tarptautinio
keleivių vežimo rinką vis dar ribotos; taip pat sudaromos
techninės kliūtys be diskriminacijos patekti į krovinių
rinką;
(17)     Prancūzijos eksporto
rinkos dalis nuo 2005 iki 2010 m. sumažėjo 19,4 % – tai vienas
iš didžiausių mažėjimų valstybėse narėse, žymiai
viršijantis 2012 m. vasario 14 d. Komisijos paskelbtoje
įspėjimo sistemos ataskaitoje nustatytą ribą. Nuodugnioje Prancūzijos
apžvalgoje Komisijos tarnybos padarė išvadą, kad eksporto rinkos
dalių sumažėjimas susijęs ir su konkurencija kainomis, ir su
kainomis nepagrįsta konkurencija (ypač su pastarąja). Visų
pirma, didėjant darbo sąnaudoms produkcijos vienetui, daromas
spaudimas Prancūzijos bendrovių pelningumui ir varžomi jų
gebėjimai plėstis, skirti reikiamas investicijas siekiant gerinti
našumą ir kurti naujoves. Priemonės, kurių buvo imtasi skatinant
inovacijų diegimą privačiame sektoriuje, turėtų
būti stebimos ir papildytos Prancūzijos bendrovių pelningumo
atkūrimo priemonėmis;
(18)     Prancūzija
prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą
„Euro plius“. Šie įsipareigojimai, taip pat 2011 m. prisiimti ir
įgyvendinami įsipareigojimai susiję su užimtumo didinimu, konkurencingumo
gerinimu ir viešųjų finansų tvarumo stiprinimu. Komisija
įvertino, kaip įgyvendinami pagal paktą „Euro plius“ prisiimti
įsipareigojimai. Į šio vertinimo rezultatus buvo atsižvelgta rengiant
rekomendacijas;
(19)     atsižvelgdama į Europos
semestrą, Komisija atliko išsamią Prancūzijos ekonominės
politikos analizę. Įvertinusi stabilumo programą ir
nacionalinę reformų programą, ji pateikė nuodugnią
apžvalgą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai
fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Prancūzijos politikai, bet ir tai,
kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis
prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina
stiprinti bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos
atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos rekomendacijų 1–5
punktuose toliau;
(20)     atsižvelgdama į šį
vertinimą Taryba išnagrinėjo Prancūzijos stabilumo programą
ir savo nuomonę[9]
visų pirma pateikė 1 rekomendacijoje;
(21)     atsižvelgdama į Komisijos
nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo
Prancūzijos 2012 m. nacionalinę reformų programą ir
stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011
6 straipsnį pateiktos 2, 4 ir 5 rekomendacijų punktuose toliau,
REKOMENDUOJA Prancūzijai 2012–2013 m.
imtis šių veiksmų:
1.           Stiprinti ir įgyvendinti
biudžeto strategiją, paremtą pakankamai konkrečiomis
priemonėmis, kad 2012 ir vėlesniais metais būtų laiku
ištaisytas perviršinis deficitas ir įgyvendinti struktūrinio
koregavimo veiksmai, nurodyti Tarybos rekomendacijose pagal perviršinio
deficito procedūrą. Vėliau užtikrinti tinkamus struktūrinio
koregavimo veiksmus, kad būtų daroma pakankama pažanga siekiant
įvykdyti vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslą,
laikytis išlaidų kriterijaus ir padaryti pakankamą pažangą
siekiant laikytis skolos mažinimo kriterijaus. Toliau peržiūrėti
pensijų sistemos tvarumą ir pakankamumą ir prireikus imtis
papildomų priemonių.
2.           Patvirtinti papildomas
priemones kovojant su darbo rinkos segmentacija, konsultuojantis su
socialiniais partneriais ir laikantis nacionalinės praktikos
peržiūrėti tam tikrus užimtumo apsaugos teisės aktų
aspektus, visų pirma, administracinę atskirų darbuotojų
atleidimo tvarką; toliau užtikrinti, kad bet kuriais minimalaus darbo užmokesčio
pokyčiais būtų remiamas darbo vietų kūrimas ir
konkurencingumas; imtis veiksmų siekiant padidinti vyresnių
darbuotojų dalyvavimą mokymosi visą gyvenimą sistemoje.
3.           Priimti darbo rinkos
priemones, kuriomis vyresnio amžiaus darbuotojai būtų skatinami
ilgiau likti darbo rinkoje; didinti jaunimo, ypač asmenų, kuriems
kyla didžiausias nedarbo pavojus, galimybes įsidarbinti, pirmiausia
numatant daugiau ir geresnių gamybinės praktikos sistemų, kurios
atitiktų jų poreikius; plėtoti aktyvią darbo rinkos
politiką ir užtikrinti, kad valstybinės užimtumo tarnybos teiktų
individualioms reikmėms pritaikytą paramą.
4.           Imtis tolesnių
veiksmų siekiant įvesti paprastesnę ir labiau subalansuotą
mokesčių sistemą, mažinant darbo mokesčių naštą,
nustatant kitus mokesčius, kurie daro mažesnį poveikį augimui ir
išorės konkurencingumui, visų pirma aplinkos ir vartojimo
mokesčius; toliau dėti pastangas, kad būtų sumažintos ir
racionalizuotos mokesčių išlaidos (visų pirma tos, kuriomis
skatinama įsiskolinti); įvertinti, ar dabartiniai lengvatiniai PVM tarifai
veiksmingi remiant darbo vietų kūrimą.
5.           Toliau šalinti
nepagrįstus reglamentuojamiems amatams ir profesijoms taikomus
apribojimus, visų pirma paslaugų ir mažmeninės prekybos
sektoriuose; imtis tolesnių veiksmų siekiant liberalizuoti
tinklų pramonės šakas, ypač didmeninę elektros energijos
rinką, plėtoti energetikos tarpusavio jungčių
pajėgumus ir supaprastinti naujų operatorių patekimą į
geležinkelio krovinių ir tarptautinio keleivių vežimo rinkas.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL L 306, 2011 11 23, p. 25.
[3]               COM(2012) 313 final.
[4]               P7_TA(2012) 0048 ir P7_TA(2012) 0047.
[5]               2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimas 2012/238/ES.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 155 final.
[8]               Pagal ciklą pakoreguotas balansas (atėmus
vienkartines ir laikinąsias priemones), Komisijos tarnybų
perskaičiuotas remiantis programoje pateikta informacija ir taikant
bendrai sutartą metodiką.
[9]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2
dalį.


				|

		52012DC0309

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl Jungtinės Karalystės 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2017 m. Jungtinės Karalystės konvergencijos programos /* COM/2012/0309 final  */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl Jungtinės Karalystės 2012 m.
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2012–2017 m. Jungtinės Karalystės
konvergencijos programos

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto
būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos
priežiūros bei koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į 2011 m.
lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir
naikinimo[2],
ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[3],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[4],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       2010 m. kovo 26 d.
Europos Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui
įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo
strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos
koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose
reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus
augimo ir konkurencingumo potencialas;
(2)       2010 m. liepos 13 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių
ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.),
o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių
narių užimtumo politikos gairių[5], kurios kartu sudaro integruotas gaires.
Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti
formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką;
(3)       2011 m. liepos 12 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl Jungtinės
Karalystės 2011 m. nacionalinės reformų programos ir
pateikė savo nuomonę dėl atnaujintos 2011–2014 m.
Jungtinės Karalystės konvergencijos programos;
(4)       2011 m. lapkričio 23 d.
Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria
pradedamas antras ex ante ir integruoto politikos
koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“. 2012 m.
vasario 14 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011
priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą[6], kurioje
nurodė, kad Jungtinė Karalystė yra viena iš valstybių
narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(5)       2012 m. kovo 2 d.
Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti
užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos
augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti
diferencijuotą ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį
konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas,
skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo
problemą, šalinti krizės sukeltas socialines pasekmes ir modernizuoti
viešąjį administravimą;
(6)       2012 m. balandžio 30 d.
Jungtinė Karalystė pateikė savo konvergencijos programą,
apimančią laikotarpį nuo 2011–2012 m. iki 2016–2017 m.,
ir savo 2012 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant
atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos
vienu metu. Atlikdama nuodugnią apžvalgą pagal Reglamento (ES)
Nr. 1176/2011 5 straipsnį Komisija taip pat įvertino, ar
Jungtinėje Karalystėje yra makroekonominis disbalansas. Nuodugnioje
apžvalgoje[7]
Komisija padarė išvadą, kad Jungtinėje Karalystėje
susidaręs vidaus disbalansas, tačiau jis nėra perviršinis;
(7)       remdamasi 2012 m.
konvergencijos programos vertinimu pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97,
Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje
pateiktos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Programoje apibrėžtos
biudžeto strategijos tikslas – vykdyti reikiamą fiskalinį
konsolidavimą, kad būtų įgyvendinti vyriausybės
nustatyti grynosios skolos ir pagal ciklą pakoreguoto einamojo balanso
fiskaliniai tikslai. Į konvergencijos programą neįtraukiamas
vidutinės trukmės laikotarpio tikslas, kaip numatyta Stabilumo ir
augimo pakte. Remiantis programos projekcijomis, manoma, kad perviršinį
deficitą, palyginti su Tarybos 2010 m. gruodžio 2 d.
rekomendacijoje nustatytu terminu, bus vėluojama ištaisyti vienerius
metus. Apskaičiuota, kad 2014–2015 m. (šį terminą
nustatė Taryba) valdžios sektoriaus deficitas bus 4,4 % BVP, tai
reiškia, kad remiantis (perskaičiuotu) struktūriniu deficitu[8],
vidutinis fiskalinių priemonių dydis nuo 2010–2011 m. iki 2014–2015 m.
siekia 1,25 % BVP, t. y. jis mažesnis nei Tarybos rekomendacijoje
pagal perviršinio deficito procedūrą nustatytas 1¾ %
fiskalinių priemonių dydis. Nors vyriausybė nenukrypo nuo savo
fiskalinio konsolidavimo strategijos, kuri iš pradžių, remiantis
ankstesnėmis makroekonominėmis projekcijomis, atrodė pakankama,
kad būtų galima įvykdyti pagal perviršinio deficito
procedūrą nustatytus tikslus, fiskalinius rezultatus ir
perspektyvą neigiamai paveikė pablogėjusi ekonomikos augimo
perspektyva. Pajamų priemonės buvo itin intensyviai taikytos
fiskalinio konsolidavimo koregavimo laikotarpio pradžioje. Beveik 40 %
visų metinio fiskalinio konsolidavimo veiksmų, kuriuos planuota
vykdyti nuo 2010–2011 m. iki 2014–2015 m., įvykdyta iki 2011–2012 m.
pabaigos, įskaitant 30 % išlaidų sumažinimą ir du
trečdalius grynojo mokesčių padidinimo. Galimas pajamų
įnašas iš veiksmingesnės mokesčių sistemos, kurį
nulėmė PVM tarifo struktūros peržiūrėjimas, lieka
palyginti neišnaudotas. Pagal konvergencijos programą manoma, kad valdžios
sektoriaus deficitas 2011–2012 m. bus 8,3 % BVP, 2012–2013 m. – 5,9 %,
2013–2014 m. – 6,0 % BVP, 2014–2015 m. – 4,4 % BVP, 2015–2016 m.
– 2,9 % BVP ir 2016–2017 m. – 1,2 % BVP. Šie įverčiai
yra šiek tiek mažesni už tuos, kuriuos apskaičiavo Komisijos tarnybos, jos
savo 2012 m. pavasario prognozėje nurodė manančios, kad 2012–2013 m.
deficitas bus 6,1 % BVP (be būsimo vienkartinio pensijų fondo
pervedimo būtų 7,9 %), o 2013–2014 m. – 6,5 % BVP.
Skirtumus lemia mažesnio ekonomikos augimo prognozė ir Eurostato pakeisti
JK duomenys. 2011 m. rudens ataskaitoje nurodyti vyriausybės
fiskaliniai planai buvo šiek tiek pakoreguoti, siekiant pirmenybę teikti
augimą skatinančioms išlaidoms, tačiau nustatyta, kad iki 2014–2015 m.
viešojo sektoriaus investicijos vis tiek smarkiai mažės. Manoma, kad
valstybės skola, kurios prognozuojamas 2013–2014 m. lygis yra 94,7 %,
2014–2015 m. pasieks aukščiausią tašką;
(8)       krizės metu įvyko
būsto rinkos perkaitimas, būsto kainų ir pajamų santykis
pasiekė rekordines aukštumas didėjant būsto pasiūlos
trūkumui, todėl susikaupė didžiulė hipotekinė skola.
Remiantis Komisijos nuodugnia apžvalga, Jungtinės Karalystės
ekonomikos vidaus disbalansą lemia didelė namų ūkių
skola. Kadangi didelei hipotekinės skolos daliai yra nustatyta kintama
palūkanų norma, finansine prasme namų ūkiai jautriai
reaguoja į palūkanų normų padidėjimą, ir per
finansų sektorių tai gali destabilizuoti visą ekonomiką.
Kad namų ūkių skolos ilgainiui smarkiai sumažės
tikėtina tik tuomet, jeigu būsto kainos disponuojamųjų
pajamų atžvilgiu sumažės; tačiau jeigu nominalios
būstų kainos greitai sumažėtų, iškiltų pavojus, kad
daugelio namų ūkių nuosavo kapitalo vertė taptų
neigiama. Dėl griežtos planavimo sistemos ir ciklinio silpnumo
gyvenamųjų namų statybos lygis lieka rekordiškai mažas, o
platesnio masto veikla būsto rinkoje taip pat vis dar prislopinta. 2011 m.
lapkričio mėn. vyriausybė paskelbė Anglijos būsto
strategiją, kurios tikslas – sudaryti geresnes sąlygas
gyvenamųjų namų statybai plėtoti, tačiau lieka daug
neaiškumų dėl grynojo naujosios sistemos poveikio būsto
sektoriaus plėtrai. Be to, būsto strategijoje nepaminėtas turto
apmokestinimo klausimas, kai pagal JK sistemą regresinis periodinis
mokestis (būsto mokestis (angl. council tax)) derinamas su
progresiniu sandorio mokesčiu (žyminis žemės mokestis – ŽŽM) – tai
gali turėti reikšmės cikliniams biudžeto pajamų ir finansinio
stabilumo pokyčiams. 2012 m. biudžete šiek tiek pakoreguoti ŽŽM
tarifai, tačiau apskritai šioje srityje padaryta tik mažesnių
pakeitimų;
(9)       JK didėja nedarbo ir
dalyvavimo darbo rinkoje problemos. Nedarbas JK šiuo metu siekia 8,4 %.
Jaunimo nedarbas daug didesnis – 22,2 %, daugiau kaip 38 % JK
bedarbių yra jaunesni kaip 25 m. asmenys. 17,7% jaunimo (16–24 m.)
nedirba ir nesimoko švietimo įstaigose ar profesinio rengimo mokyklose.
Užimtumas privačiajame sektoriuje nežymiai augo, tačiau nepakankamai,
kad atsvertų atleistų iš darbo viešajame sektoriuje žmonių
skaičių ir darbo jėgos augimą. JK
yra perteklinė žemos kvalifikacijos darbuotojų pasiūla, jų
paklausa mažėja, o trūksta aukštos kvalifikacijos profesinių ir
techninių gebėjimų turinčių darbuotojų,
kurių reikia prekių gamybos ir eksporto sektoriuose, kuriuose JK
veikla yra gana silpna. Profesinio rengimo ir mokymo (PRM) politikoje
daugiausia dėmesio skiriama pagrindiniams gebėjimams ir 2 lygio
kvalifikacijai, o rinkoje didėja aukštesnės PRM kvalifikacijos
paklausa. Be to, JK išlieka gana daug suaugusiųjų, kurių
pagrindiniai raštingumo ir skaičiavimo gebėjimai yra labai menki ir
kurie dėl to yra nepalankioje padėtyje, nes negali pasinaudoti
profesinio mokymo galimybėmis. Mokyklos nebaigimo lygis nuo 2005 m.
padidėjo 3,3 procentiniais punktais ir viršija 14,9 % ES
vidurkį. Siekiant spręsti mokyklos nebaigimo problemą, labai
svarbu toliau remti mažas pajamas gaunančias šeimas;
(10)     vyriausybė parengė
socialinės gerovės reformos darbotvarkę, kad daugiau žmonių
galėtų rasti darbą ir kad būtų remiami labiausiai
pažeidžiami asmenys. Universalus kreditas, kurio tikslas – supaprastinti
išmokų sistemą, dar neįgyvendintas, tačiau yra didelė
rizika, kad teigiamą naujosios užimtumo ir pajamų politikos
poveikį visiškai užgoš mažėjančios išmokų sumos, taigi
skurdas, ypač vaikų turinčiose šeimose, gali išaugti.
Nepriklausomų šaltinių duomenimis, prognozuojama, kad 2020–2021 m.
absoliutus vaikų skurdas pasieks didžiausią lygį nuo 2001–2002 m.,
todėl vyriausybė neįvykdys Akte dėl vaikų skurdo
nustatytų vaikų skurdo sumažinimo tikslų. Dėl
nepakankamų galimybių gauti vaikų priežiūros paslaugų,
ypač nedideles pajamas gaunantiems asmenims, vis dar iškyla didelių
problemų, o vyriausybė dar neparengė tinkamų planų,
kaip spręsti šią problemą. Vaikų priežiūrai skirtos
paramos sumažinimas taip pat gali padidinti šią problemą;
(11)     finansavimo sąlygos
išlieka griežtos, ypač MVĮ atveju. 2011 m. grynasis skolinimas
įmonių sektoriui buvo neigiamas ir, remiantis tyrimų duomenimis,
matyti, kad daugelio MVĮ galimybės gauti kreditų yra suvaržytos.
Be to, galimybių gauti ne bankų teikiamų paskolų daugiausia
turi tik didžiosios bendrovės, o konkurencija bankų sektoriuje yra
ribota. Nepaisant priemonių, kurių ėmėsi valdžios
institucijos, kad pagerintų padėtį, alternatyvių skolos
rinkų Breedon darbo grupės apskaičiavimais, per ateinančius
penkerius metus ir toliau bus didelis, ypač MVĮ, finansavimo
deficitas;
(12)     JK turi pagerinti savo
energetikos ir transporto infrastruktūrą, kuri susijusi su ilgalaikio
augimo ir konkurencingumo pagrindų padėjimu ir su JK gamybos
sektorių išorės konkurencingumo stokos priežasčių
pašalinimu. JK reikia didelių investicijų, kad atnaujintų savo
elektros energijos gamybos pajėgumus, kadangi reikia pakeisti didelę
dalį esamų gamybos pajėgumų, kurie per kitą
dešimtmetį nebebus naudojami, taip pat reikia įvykdyti
įsipareigojimą dėl atsinaujinančiosios energijos ir
laikytis griežtesnių anglies dioksido kiekio standartų. JK transporto
sektoriui būdingi su tinklais susijusių pajėgumų ir
kokybės trūkumai, kurie gali pakenkti vyriausybės siekiui
perorientuoti JK ekonomiką ir daugiau dėmesio skirti investicijoms
bei eksportui. Vykdant vyriausybės fiskalinio konsolidavimo
strategiją viešojo sektoriaus grynosios investicijos iki 2014–2015 m.
smarkiai sumažės, todėl dabartinis spaudimas transporto
infrastruktūrai gali padidėti, jeigu nebus užtikrinta
alternatyvių finansavimo šaltinių;
(13)     atsižvelgdama į Europos
semestrą, Komisija atliko išsamią Jungtinės Karalystės
ekonominės politikos analizę. Ji įvertino konvergencijos
programą ir nacionalinę reformų programą ir pateikė
nuodugnią apžvalgą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą
tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Jungtinės Karalystės
politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES
priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių
sprendimų būtina stiprinti bendrą Europos Sąjungos
ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos pagal Europos semestrą
pateiktos 1–6 rekomendacijų punktuose toliau;
(14)     atsižvelgdama į šį
vertinimą, Taryba išnagrinėjo Jungtinės Karalystės
konvergencijos programą ir savo nuomonę[9] visų
pirma pateikė 1 rekomendacijoje;
(15)     atsižvelgdama į Komisijos
nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį
ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo Jungtinės
Karalystės 2012 m. nacionalinę reformų programą ir
Jungtinės Karalystės 2012–2017 m. konvergencijos programą.
Jos rekomendacija pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateikta
rekomendacijų 2, 3 ir 6 punktuose toliau,
REKOMENDUOJA Jungtinei Karalystei 2012–2013 m.
imtis šių veiksmų:
1.           Iki galo įgyvendinti 2012–2013 m.
finansinių metų biudžeto strategiją ir sustiprinti 2013–2014 m.
ir vėlesnių finansinių metų biudžeto strategiją, jas
papildant pakankamai tiksliai nustatytomis priemonėmis, užtikrinti, kad
būtų laiku tvariai koreguojamas perviršinis deficitas ir
įgyvendinti struktūrinio koregavimo veiksmai, nurodyti Tarybos
rekomendacijose pagal perviršinio deficito procedūrą, ir tvariai
sumažinti didelį viešojo sektoriaus skolos santykį. Pirmenybę
teikti augimą skatinančioms išlaidoms, siekiant išvengti rizikos, kad
dėl toliau blogėjančios vidutinio laikotarpio augimo
perspektyvos bus neigiamai paveiktas ilgalaikis viešųjų finansų
tvarumas.
2.           Panaikinti
destabilizuojantį didelių kintančių būsto kainų
ir didelės namų ūkių skolos poveikį, įgyvendinant
visuotinę būstų reformos programą, kurios tikslas –
padidinti būstų pasiūlą ir sumažinti problemas, susijusias
su įperkamumu ir būstui skirtų valstybės subsidijų
poreikiu. Toliau vykdyti hipotekos ir nuomos rinkų, finansinio reguliavimo
ir turto apmokestinimo reformas, siekiant užkirsti kelią pernelyg dideliam
būsto rinkos nepastovumui ir iškraipymams.
3.           Toliau gerinti galimybes
įsidarbinti jaunuoliams, ypač tiems, kurie nedirba ir nesimoko
švietimo įstaigose ar profesinio rengimo mokyklose, taip pat taikant
susitarimą dėl jaunųjų darbuotojų. Užtikrinti, kad
pagal gamybinės praktikos programas mokytųsi daugiau jaunimo, kad
jose būtų skiriama pakankamai dėmesio aukštesnio lygio
gebėjimams ir jose dalyvautų mažosios ir vidutinio dydžio
įmonės. Imtis priemonių, siekiant sumažinti didelę mokyklos
nebaigusių jaunuolių, turinčių labai menkus pagrindinius
gebėjimus, proporciją.
4.           Parengti priemones, kuriomis
būtų padedama žmonėms iš namų ūkių, kuriuose nei
vienas narys neturi darbo, integruotis į darbo rinką. Užtikrinti, kad
dėl planuojamų socialinės gerovės reformų
nepadidėtų vaikų skurdas. Iki galo įgyvendinti priemones,
kuriomis siekiama padėti lengviau gauti vaikų priežiūros
paslaugų.
5.           Toliau gerinti galimybes
gauti bankų ir ne bankų teikiamą finansavimą privačiajam
sektoriui, ypač MVĮ. Remti konkurenciją bankų sektoriuje,
ypač priemonėmis, kuriomis siekiama mažinti patekimo į
rinką kliūtis, didinti skaidrumą ir padėti lengviau pereiti
iš vieno banko į kitą, kaip rekomenduoja Nepriklausoma bankų
komisija, ir išnagrinėti būdus, kaip būtų galima pagerinti
galimybes gauti labai rizikingo kapitalo ir rizikos kapitalo, taip pat
kitų rūšių ne bankų teikiamas skolinimo paslaugas.
6.           Vykdyti ilgalaikę JK
tinklo infrastruktūros pajėgumų ir kokybės gerinimo
strategiją, įskaitant priemones, kuriomis siekiama išspręsti
transporto ir energetikos tinklams daromo spaudimo problemą, skatinant
veiksmingesnius ir griežtesnius planavimo ir sprendimų priėmimo
procesus, taip pat sudarant viešojo ir privačiojo sektorių
finansavimo susitarimus.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL
L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL L 306,
2011 11 23, p. 25.
[3]               COM(2012) 309 final.
[4]               P7_TA(2012)
0048 ir P7_TA(2012) 0047.
[5]               2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimas 2012/238/ES.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 161 final.
[8]               Pagal
ciklą pakoreguotas balansas (atėmus vienkartines ir laikinąsias
priemones), Komisijos tarnybų perskaičiuotas remiantis programoje
pateikta informacija ir taikant bendrai sutartą metodiką.
[9]               Pagal
Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


Svarbus teisinis pranešimas

|

52007SC0187

Rekomendacija Tarybos nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2009 m. Graikijos stabilumo programos  /* SEK/2007/0187 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 13.2.2007SEK(2007) 187 galutinisRekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2009 m. Graikijos stabilumo programos(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASBendrosios aplinkybės1998 m. liepos 1 d. įsigaliojusio Stabilumo ir augimo pakto pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir smarkiam tvariam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas. 2005 m. Pakto reforma ne tik patvirtinamas jo naudingumas įtvirtinant fiskalinę drausmę, bet taip pat siekiama stiprinti jo efektyvumą, ekonominius pagrindus ir užtikrinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą.Tarybos reglamente (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[1], kuris yra Stabilumo ir augimo pakto dalis, nustatyta, kad valstybės narės turi pateikti Tarybai ir Komisijai stabilumo arba konvergencijos programas ir kasmetinius atnaujintus programų variantus (bendrą valiutą įvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) stabilumo programas, o bendros valiutos neįvedusios valstybės narės pateikia (atnaujintas) konvergencijos programas). Pirmoji Graikijos stabilumo programa buvo pateikta 2000 m. birželio mėn. Remdamasi reglamentu, atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją ir pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Taryba 2001 m. vasario 12 d. pateikė nuomonę dėl programos. Pagal tą pačią procedūrą atnaujintas stabilumo ir konvergencijos programas vertina Komisija ir nagrinėja minėtasis komitetas; jas taip pat gali nagrinėti Taryba.Atnaujintos programos vertinimo aplinkybėsKomisija išnagrinėjo naujausią 2006 m. gruodžio 18 d. pateiktą atnaujintą Graikijos stabilumo programą ir priėmė rekomendaciją dėl Tarybos nuomonės apie ją (žr. apibrauktą tekstą, kuriame pateikti pagrindiniai vertinimo aspektai).Siekiant apibūdinti aplinkybes, kurioms esant yra vertinama atnaujintoje stabilumo programoje pateikta biudžeto strategija, tolesniuose punktuose pateikiama apibendrinta informacija:1.  ekonominės veiklos ir biudžeto rezultatai per pastaruosius dešimt metų,2.  šalies padėtis pagal Stabilumo ir augimo pakto korekcinę funkciją (perviršinio deficito procedūra),3.  naujausias šalies padėties pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinę funkciją įvertinimas (Tarybos nuomonės dėl ankstesnės atnaujintos stabilumo programos santrauka) ir4.  Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos įvertinimas.Naujausi ekonominės veiklos ir biudžeto rezultataiGraikijos ekonomika sparčiai auga, o pragyvenimo lygio atotrūkis nuo ES25 mažėja[2]. Graikijai būdinga didelė infliacija, kurios priežastis – didelio potencialaus augimo ir struktūrinių problemų (produktų rinkos suvaržymai) derinys. Nepaisant darbo jėgos trūkumo tam tikruose sektoriuose, darbo rinkos suvaržymai riboja darbo jėgos perkėlimo galimybes, todėl nedarbas išlieka didelis, o iš to matyti, kad darbuotojų kvalifikacija ir įmonių poreikiai gali neatitikti; užimtumas pagal ES standartus yra mažas, ypač moterų. Nors darbo našumas sparčiai didėja, vieneto darbo sąnaudos auga sparčiau ir yra didesnės už pagrindinių Graikijos prekybos partnerių euro zonoje, todėl prastėja šalies konkurencinė padėtis. Dėl šių priežasčių Graikijoje registruojamas didelis prekybos deficitas, kurį tik iš dalies kompensuoja perviršis paslaugų sektoriuje. Užsienio sąskaitos deficitas daugiausia susidaro dėl viešojo sektoriaus deficito. Graikijoje ir vėl užregistruotas didesnis nei 3 % BVP deficitas. Graikijai būdingas aukštas skolos lygis, ji taip pat susiduria su didėjančių visuomenės sveikatos priežiūros ir kitų einamųjų išlaidų rizika. Valstybės išlaidų struktūra kelia susirūpinimą ne tik todėl, kad užsienio skolinimasis nėra panaudojamas naudingoms investicijoms, bet ir todėl, kad jis priklauso nuo valstybės finansų patikimumo ir tvarumo.Graikijos perviršinio deficito procedūra2004 m. liepos 5 d. Taryba priėmė sprendimą, kuriame teigiama, kad pagal 104 straipsnio 6 dalį Graikijoje yra susidaręs perviršinis deficitas. Kartu Taryba, remdamasi Sutarties 104 straipsnio 7 dalimi, priėmė rekomendaciją, kurioje nurodė 2006 m. ištaisyti perviršinį deficitą.2005 m. sausio 18 d. pagal 104 straipsnio 8 dalį Taryba nusprendė, kad Graikija nesiėmė tinkamų veiksmų atsižvelgdama į minėtą rekomendaciją, o 2005 m. vasario 17 d. pagal 104 straipsnio 9 dalį priėmė sprendimą įspėti Graikiją imtis deficito sumažinimo priemonių, reikalingų padėčiai ištaisyti. Vadovaujantis šiuo įspėjimu, perviršinis deficitas turi būti ištaisytas 2006 m. Atsižvelgdama į 2005 m. kovo mėn. atnaujintą stabilumo programą, pateiktą atsakant į Tarybos įspėjimą, 2005 m. balandžio 6 d. Komisija priėmė komunikatą Tarybai dėl veiksmų, kurių ėmėsi Graikijos valdžios institucijos atsakydamos į Tarybos įspėjimą. Komunikate daroma išvada, kad remiantis tuo metu turima informacija Graikijos vyriausybė priėmė Tarybos įspėjimą atitinkančius sprendimus, todėl pagal PDP tuo etapu nereikėjo imtis jokių tolesnių žingsnių. 2005 m. balandžio 12 d. susitikime Taryba sutiko su šiuo vertinimu.Tarybos nuomonėje dėl ankstesnės programos pateiktas įvertinimas2006 m. kovo 14 d. Taryba priėmė nuomonę dėl ankstesnės atnaujintos stabilumo programos, apimančios 2005–2008 metus. Taryba palankiai vertino „pastangas, kurių buvo imtasi iki šiol, ir vyriausybės prioritetus, teikiamus nuolatiniam deficito mažinimui“. Taryba pažymėjo, kad „kad apskritai programa atitinka siekį iki 2006 m. pakoreguoti perviršinį deficitą, jeigu bus visiškai įgyvendintas numatytas koregavimas ir atsižvelgiant į galimo tolesnio biudžeto duomenų statistinio peržiūrėjimo poveikį numatomam deficitui.“ Atsižvelgdama į 2005 m. vasario 17 d. pagal 104 straipsnio 9 dalį Tarybos pateiktas rekomendacijas, Taryba paragino Graikiją:„i) įgyvendinti būtinas nuolatines priemones, kad ne vėliau kaip iki 2006 m. būtų ištaisytas perviršinis deficitas;ii) toliau mažinti deficitą struktūriniu požiūriu siekiant programoje numatytų VTT, pasinaudojus ekonomikos pakilimo laikotarpiu, kad būtų sumažintos pirminės išlaidos;iii) padidinti pastangas nustatyti ir kontroliuoti veiksnius, išskyrus grynąjį skolinimąsi, kurie padeda pakeisti skolos lygį, siekiant užtikrinti pakankamą valstybės bendrojo skolos santykio sumažinimą, kad pakankamai greitai būtų pasiekta ribinė vertė;iv) kontroliuoti valstybės išlaidas pensijoms, ryžtingai įgyvendinti patvirtintas pensijų reformas ir vykdyti papildomą struktūrinę reformą, siekiant užtikrinti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą;v) toliau gerinti valdžios sektoriaus duomenų surinkimą ir tvarkymą, ypač stiprinti mechanizmus, užtikrinančius greitą ir teisingą biudžeto duomenų, visų pirma susijusių su socialine apsauga, teikimą.“Komisijos atliktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos įvertinimas2006 m. spalio mėn. Graikija pateikė nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitą, numatytą atnaujintoje Lisabonos strategijoje ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui. Graikijos nacionalinėje reformų programoje yra nurodyti šie pagrindiniai uždaviniai: fiskalinis konsolidavimas, moksliniai tyrimai ir technologijų plėtra bei inovacijos, viešojo administravimo sistemos modernizavimas, aktyvi darbo rinkos politika ir švietimo bei mokymo sistemos reformos.Komisijos atliktas šios programos įvertinimas (priimtas kaip 2006 m. gruodžio mėn. metinės pažangos ataskaitos[3] dalis) parodė, kad Graikijos pažanga įgyvendinant nacionalinę reformų programą yra nedidelė. Graikijos rezultatai makroekonomikos srityje palyginti sparčiai gerėja, tačiau pažanga mikroekonomikos ir užimtumo reformų srityse vis dar nepakankama. Valdymo srityje visais administraciniais lygiais reikia geresnio koordinavimo ir didesnės atsakomybės.Pagrindiniai vertinimo aspektai Kaip reikalaujama Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalyje (stabilumo programų atveju) ir 9 straipsnio 1 dalyje (konvergencijos programų atveju), vertinimas apima šiuos aspektus: ar ekonominės prielaidos, kuriomis yra grindžiama programa, yra patikimos; valstybės narės pateiktas vidutinės trukmės biudžeto tikslas ir tai, ar koregavimo planas siekiant to tikslo yra tinkamas; ar priemonės, kurių buvo imtasi ir (arba) kurios buvo pasiūlytos siekiant laikytis koregavimo plano, yra pakankamos, kad per visą ciklą būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; vertinant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą – ar daugiau koregavimo pastangų dedama ekonomikos pakilimo laikotarpiais, o esant ekonomikos nuosmukiui jų gali būti dedama mažiau. Euro zonos ir VKM II valstybių narių atveju – ar valstybė narė užtikrina metinį pagal ciklą pakoreguoto balanso gerėjimą, neskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių, t. y. 0,5 % BVP, kad būtų pasiektas vidutinės trukmės tikslas; nustatant vidutinės trukmės tikslui pasiekti skirtą koregavimo planą (jo dar nepasiekusioms valstybėms narėms) arba leidžiant laikinai nukrypti nuo vidutinės trukmės tikslo (jį pasiekusioms valstybėms narėms) – kaip įgyvendinamos svarbiausios struktūrinės reformos, turinčios tiesioginį ilgalaikį išlaidų mažinimo poveikį (įskaitant potencialaus augimo skatinimą) ir todėl darančios išmatuojamą poveikį ilgalaikiam valstybės finansų tvarumui (su sąlyga, kad būtų išlaikyta pakankamai patikima riba 3 % BVP pamatinės vertės atžvilgiu ir kad programos laikotarpiu biudžeto būklė vėl priartėtų prie vidutinės trukmės tikslo), ypatingą dėmesį skiriant pensijų reformoms, kuriomis įvedama kelių pakopų sistema, kurioje yra privalomojo pensijų kaupimo pakopa; ar valstybės narės ekonominės politikos kryptys atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires. Programoje pateiktų makroekonominių prielaidų patikimumas įvertintas atsižvelgus į Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozę ir pasinaudojus bendrai sutarta potencialios gamybos apimties ir pagal ciklą pakoreguoto balanso apskaičiavimo metodika. Programos atitikties bendrosioms ekonominės politikos gairėms įvertinime atsižvelgiama į bendrąsias ekonominės politikos gaires valstybės finansų srityje, kurios įtrauktos į integruotas 2005–2008 m. gaires. Vertinime taip pat nagrinėjami šie klausimai: skolos santykio pokyčiai ir ilgalaikio valstybės finansų tvarumo perspektyvos, kuriems reikėtų skirti pakankamą dėmesį vykdant biudžeto būklės priežiūrą, kaip pažymėta 2005 m. kovo 20 d. Tarybos pranešime „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo tobulinimas“. 2006 m. spalio 12 d. Komisijos komunikate nustatytas ilgalaikio tvarumo vertinimo metodas[4]; valstybių narių pagal Lisabonos strategiją ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui pateiktų nacionalinių reformų programų integracijos laipsnis. 2005 m. birželio 7 d. ECOFIN tarybos apibendrinamosiose pastabose Europos Vadovų Tarybai dėl bendrosios ekonominės politikos gairių 2005–2008 m. laikotarpiu nurodyta, kad nacionalinės reformų programos turėtų būti suderintos su stabilumo ir konvergencijos programomis; atitiktis elgesio kodeksui[5], kuriame, inter alia, reikalaujama, kad stabilumo ir konvergencijos programų struktūra ir visos duomenų lentelės būtų vienodos. |-  RekomendacijaTARYBOS NUOMONĖpagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2006–2009 m. Graikijos stabilumo programosEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[6], ypač į jo 5 straipsnio 3 dalį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją,pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,PAREIŠKĖ TOKIĄ NUOMONĘ:5.  [2007 m. vasario 27 d.] Taryba išnagrinėjo atnaujintą Graikijos stabilumo programą, kuri apima 2006–2009 m.[7].6.  Makroekonominiame scenarijuje, kuriuo grindžiama programa, numatoma, kad realusis BVP nuolat augs apytiksliai 4 % per metus. Remiantis šiuo metu turima informacija, šis scenarijus 2006 ir 2007 m. pagrįstas patikimomis augimo prielaidomis, o vėliau palankiomis, atsižvelgiant į padidintas augimo prognozes. Programoje pateikiamos paskutinių programos metų infliacijos prognozės atrodo sumažintos.7.  Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozėje ir naujoje atnaujintoje programoje 2006 m. numatytas 2,6 % BVP valdžios sektoriaus deficitas, kuris visiškai atitinka ankstesnėje atnaujintoje stabilumo programoje nustatytą tikslą. Bendros išlaidos atitinka 2006 m. biudžete nustatytą tikslą. Pagrindinėse išlaidų kategorijose svarbiausi tikslai buvo pasiekti, o socialinių pervedimų, išskyrus socialinius pervedimus natūra, sumažėjimas visiškai kompensavo 0,5 % BVP viršytas valstybės investicijų išlaidas. Bendros pajamos buvo šiek tiek didesnės nei numatyta. Vienkartinės priemonės iš dalies pakeistos nuolatinėmis priemonėmis, kurios įgyvendintos metų viduryje, būtent: akcizo mokesčio degalams ir cigaretėms padidinimas ir mobiliojo ryšio mokesčio padidinimas. Taikant šias nuolatines priemones gautos pajamos kompensavo vienkartinių pajamų sumažėjimą nuo 2006 m. biudžete nustatytos 0,6 % BVP vertės iki 0,4 % BVP vertės.8.  Programoje pateiktoje biudžeto strategijoje perviršinį deficitą siekiama ištaisyti 2006 m. Planuojama, kad po to per programos laikotarpį valstybės biudžeto deficitas ir toliau nuolat mažės iki 1,2 % BVP 2009 m. Didėjančių pajamų ir mažėjančių išlaidų poveikis 2006–2009 m. mažinant deficitą 1,5 procentinio punkto BVP yra beveik vienodas. Numatoma, kad bendros pajamos padidės 0,75 procentinio punkto BVP daugiausia dėl netiesioginių mokesčių ir socialinių įmokų, o bendros išlaidos per tą patį laikotarpį sumažės maždaug 0,75 procentinio punkto BVP (iš jų 0,5 procentinio punkto sumažėjimas numatomas dėl mažesnių palūkanų mokėjimų). Taigi prognozuojama, kad pirminės išlaidos sumažės tik 0,25 procentinio punkto. Numatoma, kad socialiniai pervedimai padidės 0,5 procentinio punkto; šį padidėjimą daugiau nei kompensuotų 0,75 procentinio punkto sumažėjusios kitų kategorijų išlaidos, ypač kolektyvinio vartojimo. Pirminis perteklius programos laikotarpiu pagerėtų maždaug 1 procentiniu punktu ir iki 2009 m. pasiektų maždaug 3 % BVP. Nors 2006–2008 m. tikslai, palyginti su ankstesne programa, iš esmės nepasikeitė esant tokiam pat makroekonominiam scenarijui, dabartinis 2006 m. koregavimo mastas yra didesnis, nes 2005 m. deficitas (5,2 % BVP) buvo didesnis nei prognozuota 2005 m. gruodžio mėn. atnaujintoje programoje (4,3 % BVP).9.  Planuojama, kad pagal bendrai sutartą metodiką apskaičiuotas struktūrinis balansas (t. y. pagal ciklą pakoreguotas balansas, neskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių) pagerės nuo maždaug 3,5 % BVP deficito 2006 m. iki 1,75 % BVP deficito programos laikotarpio pabaigoje (2009 m.). Kaip ir ankstesnėje atnaujintoje stabilumo programoje, šioje programoje pateiktas biudžeto būklės vidutinės trukmės tikslas – struktūriniu požiūriu subalansuotas arba perteklinis biudžetas, bet šio tikslo programos laikotarpiu pasiekti nenumatoma. Kadangi vidutinės trukmės tikslas yra didesnis už mažiausią vertę (maždaug 1,5 % BVP struktūrinis deficitas), pasiekus šį tikslą turėtų atsirasti pakankamai patikima riba, neleidžianti susidaryti perviršiniam deficitui. Vidutinės trukmės tikslas atitinka Stabilumo ir augimo pakte bei elgesio kodekse euro zonos ir VKM II valstybėms narėms nustatytas ribas ir tinkamai atspindi skolos santykį ir vidutinį ilgalaikį potencialų gamybos apimties augimą.10.  Iki 2007 m. biudžeto prognozių rizika programoje yra iš esmės subalansuota, bet vėliau biudžeto rezultatai gali būti prastesni nei prognozuojama programoje. Visų pirma programoje nepateikta pakankamai informacijos apie 2008 ir 2009 m. numatomas priemones ir remiamasi palankiu makroekonominiu scenarijumi. Nors per paskutinius dvejus metus nebuvo užregistruota jokių nukrypimų, remiantis ankstesne patirtimi negalima atmesti galimybės, kad programos laikotarpiu egzistuoja išlaidų viršijimo rizika, o tuo atveju, jei paskelbtos kovos su mokesčių vengimu priemonės pasirodytų neveiksmingos, gali sumažėti ir pajamos.11.  Atsižvelgiant į šį rizikos vertinimą, programoje nustatytos biudžeto kryptys atitinka tikslą ištaisyti perviršinį deficitą 2006 m., kaip rekomendavo Taryba. Tačiau jomis nėra užtikrinama pakankamai patikima riba, kad esant įprastiems makroekonominiams svyravimams nebūtų viršyta 3 % BVP deficito riba per visą programos laikotarpį. Vėlesniais metais po perviršinio deficito ištaisymo Graikijoje ir toliau numatomas ekonomikos pakilimas. Atsižvelgiant į šį vertinimą, programoje numatytas koregavimo tempas siekiant vidutinės trukmės tikslo turėtų būti greitesnis, ypač po 2007 m., kad atitiktų Stabilumo ir augimo paktą, pagal kurį metinis struktūrinio balanso pagerėjimas euro zonos ir VKM II valstybėse narėse turėtų atitikti 0,5 % BVP vertę, o koregavimo pastangų turėtų būti daugiau ekonomikos pakilimo laikotarpiu ir galėtų būti mažiau nuosmukio laikotarpiu.12.  Apskaičiuota, kad bendroji valstybės skola 2006 m. pasiekė 104 % BVP ir buvo gerokai didesnė už Sutartyje nustatytą 60 % BVP pamatinę vertę. Programoje prognozuojama, kad skolos santykis per programos laikotarpį laipsniškai sumažės maždaug 13 procentinių punktų BVP, o atsargos ir srautai nuo 2007 m. koreguojami labai nedaug. Skolos santykio pokyčiai po 2007 m. greičiausiai bus mažiau palankūs už numatytus programoje, atsižvelgiant į palankias augimo prognozes ir pirmiau minėtą su biudžeto tikslais susijusią riziką. Vis dėlto, atsižvelgiant į šį rizikos vertinimą, skolos santykis programos laikotarpiu pakankamai mažėja ir artėja prie pamatinės vertės.13.  Ilgalaikis senėjančios visuomenės poveikis Graikijoje neaiškus, nes nėra ilgalaikių su pensijomis susijusių išlaidų prognozių, tačiau labai tikėtina, kad šis poveikis yra gerokai didesnis už ES vidurkį; remiantis naujausia turima 2002 m. atnaujintoje Graikijos stabilumo programoje pateikta informacija numatoma, kad ilguoju laikotarpiu su pensijomis susijusios išlaidos, palyginti su visu BVP, gerokai padidės. Netgi dar neįvertinus ilgalaikio senėjančios visuomenės poveikio biudžetui, pradinė biudžeto būklė, nors ir geresnė, palyginti su 2005 m., kelia nemažą grėsmę valstybės finansų tvarumui. Be to, bendroji skola šiuo metu yra gerokai didesnė už Sutartyje nustatytą pamatinę vertę, o norint ją sumažinti reikės pasiekti ir ilgai išlaikyti didelį pirminį perteklių. Įgyvendinus planuotą valstybės finansų konsolidavimą, taip pat skubias reformų priemones, kurių tikslas – suvaldyti tikėtiną didelį su visuomenės senėjimu susijusių išlaidų padidėjimą, galima būtų sumažinti riziką ilgalaikiam valstybės finansų tvarumui. Apskritai Graikijoje rizika valstybės finansų tvarumui yra didelė. Turint informacijos apie ilgalaikes su pensijomis susijusių išlaidų prognozes galima būtų geriau įvertinti ilgalaikį biudžeto tvarumą.14.  Stabilumo programoje nepateiktas 2006 m. spalio mėn. nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitos bendro poveikio kokybinis įvertinimas, susijęs su fiskalinės politikos strategija vidutinės trukmės laikotarpiu. Be to, joje nepateikta sisteminės informacijos apie tiesiogines biudžeto išlaidas arba sutaupytas lėšas, atsirandančias dėl nacionalinėje reformų programoje numatytų pagrindinių reformų, o biudžeto prognozėse nėra aiškiai atsižvelgiama, išskyrus 2007 m., į nacionalinėje reformų programoje nurodytų veiksmų poveikį valstybės finansams. Nepaisant to, stabilumo programoje numatytos priemonės valstybės finansų srityje yra suderintos su priemonėmis, numatytomis nacionalinėje reformų programoje. Visų pirma dauguma nacionalinės reformų programos įgyvendinimo ataskaitoje 2007 m. suplanuotų priemonių yra įtrauktos į 2007 m. Biudžeto įstatymą, nors išsamaus priemonių aprašymo trūkumas ir jų įgyvendinimas kelia abejonių dėl poveikio biudžetui.15.  Programoje pateikta biudžeto strategija iš esmės atitinka bendrąsias ekonominės politikos gaires, įtrauktas į integruotas 2005–2008 m. gaires.16.  Kiek tai susiję su duomenų pateikimo reikalavimais, nustatytais elgesio kodekse dėl stabilumo ir konvergencijos programų, programoje pateikiami visi privalomi ir daugelis neprivalomų duomenų[8].Daroma bendra išvada, kad atsižvelgiant į didelį fiskalinio konsolidavimo mastą ir spartaus augimo perspektyvas programa atitinka siekį 2006 m. ištaisyti perviršinį deficitą, joje taip pat numatyta pažanga siekiant vidutinės trukmės tikslo, tačiau šis tikslas nebus pasiektas per programos laikotarpį. Atsižvelgiant į tai, kad po 2007 m. konkrečios priemonės nėra išsamiai apibūdintos, kyla tam tikras pavojus sėkmingam konsolidavimui, kuris taip pat priklauso nuo to, ar gerokai sumažės palūkanų našta.Atsižvelgiant į pirmiau pateiktą įvertinimą, Graikija raginama:i) pasinaudoti ekonomikos pakilimo laikotarpiu ir ištaisius perviršinį deficitą sustiprinti koregavimą siekiant vidutinės trukmės tikslo bei užtikrinti, kad būtų atitinkamai sumažintas skolos ir BVP santykis;ii) ir toliau tobulinti biudžeto procesą: padidinti jo skaidrumą, apibrėžti biudžeto strategiją ilgesniam laikotarpiui ir veiksmingai įgyvendinti pirminių išlaidų stebėsenos ir kontrolės mechanizmus;iii) atsižvelgiant į labai aukštą skolos lygį ir prognozuojamą su senėjančia visuomene susijusių išlaidų didėjimą, pasiekti vidutinės trukmės tikslą, kontroliuoti valstybės išlaidas pensijoms ir sveikatos priežiūrai, ryžtingai įgyvendinti pradėtas reformas ir taip pagerinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą, taip pat kuo greičiau parengti ilgalaikes su senėjančia visuomene susijusių išlaidų prognozes.Pagrindinių makroekonominių ir biudžeto prognozių palyginimas2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Realusis BVP (pokytis, % ) | 2006 m. gruodžio mėn. SP | 3.7 | 4.0 | 3.9 | 4.0 | 4.1 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 3.7 | 3.8 | 3.7 | 3.7 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP | 3.6 | 3.8 | 3.8 | 4.0 | nėra duomenų |SVKI infliacija (%) | 2006 m. gruodžio mėn. SP | 3.5 | 3.3 | 3.3 | 2.8 | 2.6 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 3.5 | 3.3 | 3.3 | 3.3 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP | 3.5 | 3.2 | 3.0 | 2.7 | nėra duomenų |Gamybos apimties atotrūkis (potencialusis BVP, %) | 2006 m. gruodžio mėn. SP1 | 0.9 | 1.0 | 0.9 | 1.1 | 1.5 |2006 m. lapkričio mėn. KOM5 | 1.5 | 1.5 | 1.5 | 1.8 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP1 | 1.1 | 1.1 | 1.1 | 1.5 | nėra duomenų |Valdžios sektoriaus balansas (BVP, %) | 2006 m. gruodžio mėn. SP | -5.2 | -2.6 | -2.4 | -1.8 | -1.2 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | -5.2 | -2.6 | -2.6 | -2.4 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP | -4.3 | -2.6 | -2.3 | -1.7 | nėra duomenų |Pirminis balansas (BVP, %) | 2006 m. gruodžio mėn. SP | -0.4 | 2.0 | 2.0 | 2.4 | 2.9 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | -0.4 | 2.0 | 1.8 | 1.7 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP | 0.9 | 2.3 | 2.4 | 2.8 | nėra duomenų |Pagal ciklą pakoreguotas balansas (BVP, %) | 2006 m. gruodžio mėn. SP1 | -5.6 | -3.0 | -2.8 | -2.3 | -1.8 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | -5.9 | -3.3 | -3.3 | -3.1 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP1 | -4.8 | -3.1 | -2.8 | -2.4 | nėra duomenų |Struktūrinis balansas2 (BVP, %) | 2006 m. gruodžio mėn. SP3 | -5.6 | -3.4 | -2.8 | -2.3 | -1.8 |2006 m. lapkričio mėn. KOM4 | -5.9 | -3.7 | -3.3 | -3.1 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP | -4.8 | -3.7 | -2.8 | -2.4 | nėra duomenų |Bendroji valstybės skola (BVP, %) | 2006 m. gruodžio mėn. SP | 107.5 | 104.1 | 100.1 | 95.9 | 91.3 |2006 m. lapkričio mėn. KOM | 107.5 | 104.8 | 101.0 | 96.4 | nėra duomenų |2005 m. gruodžio mėn. SP | 107.9 | 104.8 | 101.1 | 96.8 | nėra duomenų |Pastabos: 1Komisijos tarnybų skaičiavimai remiantis programoje pateikta informacija. 2Pagal ciklą pakoreguotas balansas (kaip ir pirmesnėse eilutėse), neįskaitant vienkartinių ir kitų laikinųjų priemonių. 3Vienkartinės ir kitos laikinosios priemonės pagal programą (0,4 % BVP 2006 m.). 4Vienkartinės ir kitos laikinosios priemonės pagal Komisijos tarnybų 2006 m. rudens prognozę (0,4 % BVP 2006 m.). 5Remiantis numatomu 3,7 %, 3,8 %, 3,6 % ir 3,5 % potencialiu augimu atitinkamai 2005–2008 m. Šaltinis: Stabilumo programa (SP); Komisijos tarnybų 2006 m. rudens ekonominės prognozės (KOM); Komisijos tarnybų skaičiavimai. |[1] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Visus šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šioje tinklavietėjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Rugsėjo 22 d. Graikijos valdžios institucijos perdavė Eurostatui naujus 1995–2005 m. BVP duomenis, iš kurių matyti, kad BVP duomenys yra smarkiai pakoreguoti. Duomenys buvo koreguojami įgyvendinant reguliarų vertinimo procesą siekiant laikytis Eurostato statistikos praktikos. Tačiau atnaujintoje stabilumo programoje (ir 2007 m. Biudžeto įstatyme) neatsižvelgiama į pakoreguotus BVP duomenis. Turint omenyje koregavimo, kurio rezultatus vis dar atidžiai tikrina Eurostatas, mastą ir sudėtingumą, Komisija vertindama atnaujintą programą naudojo prieš koregavimą turėtus BVP duomenis.[3] Komisijos komunikatas pavasario Europos Vadovų Tarybai „Atnaujintos Lisabonos strategijos ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui įgyvendinimas. Rezultatų pateikimo metai“, 2006 12 12, COM(2006) 816.[4] Komisijos komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas ES“, 2006 10 12, COM(2006) 574 ir 2006 m. Europos Komisijos Ekonomikos ir finansų reikalų generalinio direktorato dokumentas „Ilgalaikis valstybės finansų tvarumas Europos Sąjungoje“, leidinys European Economy , Nr. 4/2006.[5] „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo sąlygos bei stabilumo ir konvergencijos programų formos ir turinio gairės“, kurias 2005 m. spalio 11 d. patvirtino ECOFIN taryba.[6] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1055/2005 (OL L 174, 2005 7 7, p. 1). Šiame tekste nurodytus dokumentus galima rasti šioje tinklavietėjehttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Atnaujinta programa buvo pateikta 2 savaitėmis vėliau nei elgesio kodekse nustatytas galutinis terminas (gruodžio 1 d.).[8] Visų pirma trūksta informacijos apie valdžios sektoriaus išlaidas pagal funkcijas, ilgalaikį tvarumą ir potencialų BVP augimą.


title: 2011 m. liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl Prancūzijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Prancūzijos stabilumo programos

text:
               20.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/8

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2011 m. liepos 12 d.
   dėl Prancūzijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Prancūzijos stabilumo programos
   2011/C 213/03
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas.

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – Sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į tas integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką.

               (3)

               2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas naujas ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.

               (4)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo 7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis ir jas įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas bei į nacionalines reformų programas.

               (5)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas.

               (6)

               2011 m. gegužės 3 d. Prancūzija pateikė 2011 m. atnaujintą 2011–2014 m. stabilumo programą ir 2011 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu.

               (7)

               Prancūziją palyginti mažiau nei kitas valstybes nares paveikė ekonomikos ir finansų krizė (2009 m. BVP sumažėjo 2,7 %): iš dalies dėl didelio masto ekonomikos stabilizavimo priemonių ir namų ūkių vartojimo atsparumo. Sugebėjimą atsigauti įrodė ir bankų sektorius. 2010 m. ekonomika atsigavo ir bendras BVP augimas buvo 1,5 %. Tačiau ekonomikos krizė itin didelį poveikį turėjo Prancūzijos viešiesiems finansams. Dėl automatinių stabilizatorių ir diskrecinių fiskalinių skatinamųjų priemonių valdžios sektoriaus deficitas padidėjo nuo 3,3 % BVP 2008 m. iki 7,5 % 2009 m. Dėl krizės nepakankamai panaudota darbo jėga, sustiprėjo struktūriniai trūkumai Prancūzijos darbo rinkos, kur nedarbo lygis 2010 m. buvo palyginti aukštas – 9,7 %. Be to, per pastarąjį dešimtmetį laipsniškai prastėjo prekybos prekėmis balansas, išryškindamas Prancūzijos įmonių sąnaudų ir ne kainomis grindžiamos konkurencijos problemas.

               (8)

               Remdamasi atnaujintos stabilumo programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad bendras makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos biudžeto projekcijos, yra palankus, ypač dėl to, kad tikimasi, jog augimo tempai išlieka daug didesni negu potencialus augimas vėlesniais metais. Kadangi 2010 m. deficitas buvo mažesnis, nei tikėtasi (7 % BVP), stabilumo programoje planuojama iki 2013 m., t. y. Tarybos nustatyto termino panaikinti perviršinį deficitą, jį sumažinti iki 3 % BVP ir po to tęsti konsolidavimą. 2010 m. skola buvo 82 % BVP ir numatoma, kad skolos santykis iki 2012 m. didės (86 %), o vėlesniais metais šiek tiek sumažės. Deficito ir skolos koregavimo planas susijęs su rizika, kad makroekonominis scenarijus gali pasirodyti ne toks palankus, faktu, kad priemonės – nepakankamai konkrečios tikslams pasiekti nuo 2012 m. ir vėliau, bei tuo faktu, kad praeityje tikslai dažnai nebuvo pasiekiami, nepaisant geresnio nei tikėtasi rezultato 2010 m. Todėl negalima užtikrinti, kad perviršinis deficitas iki 2013 m. bus panaikintas, nebent bus imtasi tolesnių būtinų priemonių. Vidutinės trukmės tikslas – struktūriškai subalansuotas biudžetas – per stabilumo programos laikotarpį nebus pasiektas. 2010–2013 m. vidutinė metinė fiskalinių priemonių vertė, kurią Komisijos tarnybos perskaičiavo pagal bendrai suderintą metodiką, yra šiek tiek mažesnė nei nustatytoji 2009 m. gruodžio 2 d. Tarybos rekomendacijoje (daugiau kaip 1 % BVP).

               (9)

               Fiskalinio konsolidavimo vykdymas išlieka pagrindiniu uždaviniu. Norint atkurti tvarią fiskalinę būklę labai svarbu, pasitelkus sustiprintas fiskalines priemones, pagrįstas itin sukonkretintomis priemonėmis, vengti išlaidų nuokrypių, ypač dėl to, kad 2013 m. tikslas neužtikrina jokios mažesnės negu 3 % BVP patikimumo ribos. Be to, kaip nurodyta 2011–2014 m. daugiamečio viešųjų finansų planavimo akte, dėl kurio balsuota 2010 m. gruodžio mėn., būtų tikslinga visas neplanuotai gautas pajamas panaudoti deficitui ir skolai sparčiau mažinti. Remiantis naujausiu Komisijos įvertinimu, rizika, susijusi su ilgalaikiu viešųjų finansų tvarumu, išlieka vidutinė. Didindama ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą, 2010 m. Prancūzija patvirtino naują pensijų reformą. Dėl suplanuotų priemonių, įskaitant laipsnišką minimalaus pensinio amžiaus didinimą nuo 60 iki 62 m., laipsnišką įstatymu nustatyto pensinio amžiaus didinimą nuo 65 iki 67 m. ir laipsnišką ankstyvo išėjimo į pensiją sistemų atsisakymą, turėtų būti daromas poveikis žemam vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumui. Be to, pensijų sistemą tikimasi subalansuoti iki 2018 m. Vėliau galimas deficitas, nebent bus imamasi papildomų priemonių. Per naujausią pensijų reformą buvo sukurta nauja valstybinė įstaiga – Pensijų sistemų iniciatyvinis komitetas (Comité de pilotage des régimes de retraite), atsakingas už pensijų sąskaitos biudžetinės padėties metinio vertinimo pateikimą, ir – jeigu atsirastų pablogėjimo tikimybė – pasiūlymus dėl korekcinių priemonių.

               (10)

               Galiojantys užimtumo apsaugos teisės aktai ir toliau išlieka per griežti: ekonominio atleidimo iš darbo sąlygos pačios sukelia teisinio netikrumo. Dėl to darbo rinkoje susidaro tokia padėtis, kai neterminuotas darbo sutartis turintys darbuotojai (didžioji darbo jėgos išteklių dalis) naudojasi tam tikra apsauga, o terminuotas darbo sutartis turintys darbuotojai (didžioji į darbo rinką patenkančių darbuotojų dalis) susiduria su netikrumu. Vadinasi, pagal terminuotas sutartis dirba santykinai daug daugiau jaunų darbuotojų, ir tik nedaug terminuotų sutarčių pakeičiamos į neterminuotas. Šis susiskaidymas taip pat būdingas profesinio mokymo galimybių atveju. Taigi darbuotojų apyvarta didelė, o jų žmogiškojo kapitalo kaupimas – ribotas. Dėl to jauniems ir žemos kvalifikacijos darbuotojams darbo rinkoje tenka neproporcinga rizika. Socialinio dialogo atnaujinimo aktu ir 2008 m. darbo rinkos modernizavimo aktu siekta modernizuoti socialinį dialogą ir spręsti darbo rinkos dvilypumo klausimą. Pastaruoju aktu buvo nustatyta nauja nuolatinių sutarčių nutraukimo abipusiu sutarimu tvarka (rupture conventionnelle), kuri dabar vis plačiau taikoma.

               (11)

               2010 m. Prancūzijos nedarbo lygis buvo šiek tiek didesnis už ES vidurkį, didėjo ilgalaikis nedarbas (3,9 % 2010 m., palyginti su 2,9 % 2008 m.). Tokiomis aplinkybėmis svarbų vaidmenį padedant bedarbiams ieškoti darbo turi atlikti valstybinės įdarbinimo tarnybos. Prancūzijos vieno langelio principu veikiančios valstybinės įdarbinimo tarnybos Pôle Emploi veiklos rezultatų iki šiol negalima vertinti vienareikšmiškai. 2009–2010 m., krizės ir darbo ieškančių žmonių skaičiaus didelio išaugimo kontekste, jos pagrindinis tikslas iš esmės buvo sujungti dvi iki tol veikusias administracines įstaigas. Įdarbinimo paslaugų perdavimo išorės rangovams rezultatai, siekiant Pôle Emploi užsibrėžto darbuotojų grąžinimo į darbo rinką tikslo, taip pat nevienareikšmiai. Be to, Pôle Emploi ištekliai teikti individualiems darbo ieškančių asmenų poreikiams pritaikytą paramą išlieka nepakankamai išplėtoti (10 000 bedarbių tenka 71 visą darbo dieną dirbantis darbuotojas – gerokai mažiau negu kai kuriose panašaus dydžio šalyse).

               (12)

               Prancūzijos einamosios sąskaitos deficitas pastarąjį dešimtmetį laipsniškai didėjo, parodydamas prekybos prekėmis balanso prastėjimą, kurį iš dalies lėmė mažėjantis darbo sąnaudų konkurencingumas, 2003–2005 m. nustačius vieną minimalų darbo užmokesčio dydį (per ankstesnę 35 darbo valandų savaitės reformą buvo nustatyti 5 skirtingi minimalaus darbo užmokesčio dydžiai). Imtasi kelių indeksavimo tvarkos tobulinimo priemonių (sukurta nepriklausomų ekspertų patariamoji komisija, panaikinta galimybė darbo užmokestį didinti savo nuožiūra), dėl kurių minimalaus darbo užmokesčio augimas sulėtėjo. Todėl itin sumažėjo darbuotojų, kuriems mokamas minimalus darbo užmokestis, dalis, atsirado galimybė darbo užmokestį labiau diferencijuoti. Prancūzijos minimalus darbo užmokestis vis dar vienas iš didžiausių ES, palyginti su darbo užmokesčio mediana, netgi kai dėl darbdavio socialinio draudimo įmokų sumažinimo mokesčių pleištas, tenkantis vidutiniam darbo užmokesčiui, daug mažesnis.

               (13)

               Prancūzijoje mokesčių ir socialinės apsaugos įmokų našta yra viena iš didžiausių ES, palyginti su santykinai nedideliu vartojimo apmokestinimu. Be to, pajamos iš aplinkosaugos mokesčio, kaip BVP dalis, taip pat mažesnės už ES vidurkį. Mokesčių sistemos pertvarkymas, pavyzdžiui, nustatant didesnius ne darbo, bet vartojimo ir aplinkosaugos mokesčius, darytų teigiamą poveikį darbo vietoms ir aplinkosaugos tikslams.

               (14)

               Prancūzijoje labai didelės mokesčių ir socialinio draudimo lengvatos (įskaitant niches fiscales). Be to, norint suprasti sistemą ir ja pasinaudoti, įmonėms ir namų ūkiams reikia įgyti daug specialių žinių. Mokesčių išlaidomis pagrįstas esamos ekonomikos politikos įgyvendinimas, tačiau sisteminis vertinimas, ar pavyko pasiekti užsibrėžtus tikslus, iki šiol nebuvo atliktas, nors 2011 m. planuojama atlikti peržiūrą pagal 2009–2012 m. daugiamečio viešųjų finansų planavimo aktą. Anksčiau mokesčių išlaidų pakeičiamumas valstybės išlaidomis Prancūzijos valdžios institucijoms leido oficialiai laikytis galiojančių išlaidų taisyklių, tačiau tolesni perkėlimai nebeleidžiami, kaip nustatyta 2011–2014 m. daugiamečio viešųjų finansų planavimo akto 9 straipsnyje. 2011–2013 m. laikotarpiu Prancūzijos valdžios institucijos numato mokesčių pajamas padidinti (pagrindinai dėl mokesčių išlaidų mažinimo) apytiksliai 0,75 % BVP. Tačiau tik dalinai buvo nurodyta, kokio dydžio mokesčių išlaidų turi būti atsisakyta nuo 2012 m.

               (15)

               Konkurenciją mažmeniniame sektoriuje vis dar apsunkina administraciniai apribojimai dėl didelių mažmeninės prekybos taškų atidarymo ir draudimas perparduoti už mažesnę kainą nei savikaina. Paslaugų sektoriuje vis dar yra kai kurių reglamentuojamų profesijų konkurencijos kliūčių, kurias galima būtų pašalinti peržiūrėjus patekimo į darbo rinką sąlygas arba palaipsniui naikinant toms profesijoms nustatytas tam tikras kvotas (numerus clausus) ir išimtines teises.

               (16)

               Prancūzija prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Kiek tai susiję su fiskaliniais klausimais, Prancūzija įsipareigojo greitai įgyvendinti 2010 m. pensijų reformą. Kad padidintų fiskalinį tvarumą, Prancūzija taip pat pakeis konstituciją ir nustatys privalomą daugiametį biudžeto planavimą. Kad dalyvavimas darbo rinkoje didėtų, svarstomos įvairios priemonės, kuriomis spartinamas aktyvios darbo rinkos politikos įgyvendinimas (pvz., gamybinė praktika, siekiant palengvinti jaunų darbuotojų perėjimą iš mokyklos į darbo rinką; papildomos vaikų priežiūros įstaigos iki 2012 m., gerinant moterų užimtumo perspektyvas, valstybinių įdarbinimo paslaugų darbo ieškantiems asmenims rėmimas). Priemonės konkurencijai skatinti daugiausia bus skirtos aukštojo mokslo sistemos tobulinimui ir mokslinių tyrimų ir plėtros (MTP) bei inovacijų rėmimui – investicijoms į ateitį (investissements d'avenir), taip pat administracinės naštos mažinimui įgyvendinant išsamią administracijos paprastinimo programą. Šie įsipareigojimai susiję su trimis iš keturių pakto sričių, neįtraukiant finansų sektoriaus. Nors ir jie prisiimti tose srityse, kuriose yra daugiausia problemų, dauguma jų (visų pirma dėl fiskalinio valdymo arba paramos aukštajam mokslui ir MTP) patvirtina vykdomą valstybės politiką ir (arba) reformas. Nepanašu, kad reformų darbotvarkė visiškai suderinama su makroekonominių problemų darbo rinkoje arba verslo aplinkoje mastu. Be to, yra politinio netikrumo dėl numatytos konstitucinės reformos. Šie įsipareigojimai pagal paktą „Euro plius“ buvo įvertinti ir į juos atsižvelgta rengiant rekomendacijas.

               (17)

               Komisija įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat Prancūzijos įsipareigojimus pagal paktą „Euro plius“. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Prancūzijos politikai, bet ir jų atitiktį ES taisyklėms ir gairėms, nes būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų. Atsižvelgdama į tai, Komisija mano, kad reikia toliau detalizuoti 2012 m. ir vėlesnių metų fiskalinio konsolidavimo strategiją, siekiant užtikrinti, kad perviršinis deficitas būtų panaikintas iki 2013 m., o skola imtų mažėti. Visos neplanuotai gautos pajamos turėtų būti panaudotos deficitui ir skolai sparčiau mažinti, kaip nustatyta 2011–2014 m. daugiamečio viešųjų finansų planavimo akto 11 straipsnyje. Didesnių ne darbo, bet aplinkosaugos ir vartojimo mokesčių nustatymas, taip pat mokesčių išlaidų modernizavimas padėtų siekti fiskalinių bei aplinkosaugos tikslų ir pagerintų verslo aplinką. Papildomos 2011–2012 m. priemonės: užimtumo teisės aktai turėtų būti keičiami taip, kad sumažintų darbo rinkos dvilypumą, o valstybines įdarbinimo tarnybas reikėtų stiprinti, kad jos teiktų visapusišką paramą darbo ieškantiems asmenims. Reikėtų laikytis esamos politikos dėl minimalaus darbo užmokesčio augimo lėtinimo. Reikėtų skatinti reglamentuojamų profesijų ir mažmeninės prekybos konkurenciją.

               (18)

               Atsižvelgdama į šį vertinimą, taip pat į 2009 m. gruodžio 2 d. Tarybos rekomendaciją pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 7 dalį, Taryba išnagrinėjo 2011 m. atnaujintą Prancūzijos stabilumo programą ir nuomonę (3) pateikė visų pirma rekomendacijos 1 punkte. Atsižvelgdama į 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos išvadas, Taryba išnagrinėjo Prancūzijos nacionalinę reformų programą,

         REKOMENDUOJA Prancūzijai 2011–2012 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Užtikrinti, kad vidutinė metinė fiskalinių priemonių vertė būtų didesnė nei 1 % BVP 2010–2013 m. laikotarpiu ir iki 2013 m. įgyvendinti perviršinio deficito panaikinimo priemones laikantis Tarybos rekomendacijų pagal PDP, tuo būdu palaipsniui mažinant aukštą valstybės skolos santykį, taip pat užtikrinti tinkamą pažangą siekiant vidutinės trukmės tikslo po to; sukonkretinti reikiamas atitinkamas priemones nuo 2012 m. ir po to, prireikus imtis papildomų priemonių, o visas neplanuotai gautas pajamas panaudoti deficitui ir skolai sparčiau mažinti, kaip planuota; toliau peržiūrėti pensijų sistemos tvarumą ir prireikus imtis papildomų priemonių.

               2.

               Imtis atnaujintų priemonių, kad pagal nacionalinę konsultacijų su socialiniais partneriais tvarką būtų kovojama su darbo rinkos susiskaidymu, peržiūrint atrinktus užimtumo apsaugos teisės aktų aspektus, tuo pat metu vystant žmogiškąjį kapitalą; užtikrinti, kad bet kuriais minimalaus darbo užmokesčio pakeitimais būtų remiamas darbo vietų kūrimas.

               3.

               Skatinti visą gyvenimą trunkančio mokymosi galimybes, kad vyresnio amžiaus darbuotojai liktų darbo rinkoje, ir remti priemones juos grąžinti į darbo rinką. Spartinti aktyvios darbo rinkos politikos įgyvendinimą ir priimti priemones, kuriomis būtų gerinamas valstybinių įdarbinimo tarnybų organizavimas, sprendimų priėmimas ir procedūros, kad šios tarnybos sutvirtėtų, ir būtų teikiama individualiems poreikiams pritaikyta parama asmenims, kuriems gresia ilgalaikis nedarbas.

               4.

               Didinti mokesčių sistemos veiksmingumą, pavyzdžiui, nustatant didesnius ne darbo, bet aplinkosaugos ir vartojimo mokesčius ir, kaip planuota, mažinant mokesčių išlaidų rūšis ir mokesčių bei socialinės apsaugos lengvatas (įskaitant niches fiscales).

               5.

               Panaikinti nepagrįstus reglamentuojamiems amatams ir profesijoms taikomus apribojimus, visų pirma paslaugų ir mažmeninės prekybos sektoriuose.

      Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  2011 m. gegužės 19 d. Tarybos sprendimu 2011/308/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 138, 2011 5 26, p. 56) taikytina 2011 m.

      (3)  Numatyta Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalyje.