title: 2009 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos rekomendacija dėl Europos profesinio mokymo kreditų sistemos (ECVET) sukūrimo (Tekstas svarbus EEE)

text:
               8.7.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 155/11

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REKOMENDACIJA

   2009 m. birželio 18 d.
   dėl Europos profesinio mokymo kreditų sistemos (ECVET) sukūrimo
   (Tekstas svarbus EEE)
   2009/C 155/02
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 149 straipsnio 4 dalį ir 150 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (3),
   kadangi:

               (1)

               Gerinti ir pripažinti piliečių žinias, įgūdžius ir kompetenciją itin svarbu siekiant jų asmeninio ir profesinio tobulėjimo bei skatinant Bendrijoje konkurencingumą, užimtumą ir socialinę sanglaudą. Todėl reikėtų sudaryti geresnes sąlygas tarptautiniam darbuotojų ir besimokančių asmenų judumui ir prisidėti tenkinant Europos darbo rinkos pasiūlos ir paklausos reikalavimus. Todėl Bendrijos lygmeniu reikėtų remti ir plėtoti mokymąsi visą gyvenimą, kurio galimybe galėtų pasinaudoti visi žmonės ir kuriam sienos nebūtų kliūtis, bei asmens formaliojo, neformaliojo ir savaiminio mokymosi rezultatų perkėlimą, pripažinimą ir kaupimą.

               (2)

               2000 m. Lisabonos Europos Vadovų Tarybos išvadose teigiama, kad didesnis kvalifikacijų skaidrumas turėtų būti vienas iš svarbiausių dalykų, kurie būtini siekiant pritaikyti Bendrijos švietimo ir mokymo sistemas prie žinių visuomenės poreikių. Be to, 2002 m. Barselonos Europos Vadovų Taryba pabrėžė, kad labai svarbu pagerinti profesinio mokymo skaidrumą ir patobulinti jo pripažinimo metodus.

               (3)

               Profesinio mokymo programos – viena iš pagrindinių mokymosi visą gyvenimą sričių – tiesiogiai susijusios su bendruoju ugdymu ir aukštuoju mokslu, taip pat su kiekvienos valstybės narės užimtumo ir socialine politika. Vykdant šias programas, daromas poveikis daugeliui sektorių, skatinami ne tik Europos ekonomikos konkurencingumas ir darbo rinkos poreikių patenkinimas, bet ir socialinė sanglauda, lygybė ir piliečių dalyvavimas bei įtraukimas.

               (4)

               2002 m. gruodžio 19 d. Tarybos rezoliucijoje dėl glaudesnio Europos bendradarbiavimo profesinio mokymo srityje (4) (Kopenhagos procesas) ir 2004 m. priimtoje bendroje tarpinėje Tarybos ir Komisijos ataskaitoje dėl darbo programos „Švietimas ir mokymas 2010 m.“ įgyvendinimo (5) pabrėžiama profesinio mokymo kreditų perkėlimo sistemos reikšmė, be to, 2008 m. bendroje Tarybos ir Komisijos pažangos ataskaitoje (6) pabrėžiama būtinybė stengtis gerinti profesinio mokymo kokybę bei siekti, kad jis būtų patrauklesnis.

               (5)

               Tarybos ir valstybių narių vyriausybių atstovų 2004 m. lapkričio 15 d. Taryboje padarytose išvadose dėl būsimųjų prioritetų glaudesnio Europos bendradarbiavimo profesinio mokymo srityje nustatytas prioritetas – rengti ir įgyvendinti Europos profesinio mokymo kreditų perkėlimo sistemą, kuri leistų besimokantiems asmenims perkelti įvairius mokymosi pasiekimus iš vienos profesinio mokymo sistemos į kitą.

               (6)

               Šios rekomendacijos tikslas – parengti Europos profesinio mokymo kreditų perkėlimo sistemą (ECVET), kuri palengvintų kvalifikacijos siekiančių asmenų įvertintų mokymosi rezultatų perkėlimą, pripažinimą ir kaupimą. Tai pagerins bendrą supratimą apie piliečių mokymosi rezultatus ir jų skaidrumą, tarptautinį judumą ir perkeliamumą visose valstybėse narėse ir, jei tinkama, jų viduje, kaip mokymosi visą gyvenimą erdvėje be sienų, taip pat pagerins kvalifikacijų judumą ir perkeliamumą nacionaliniu lygmeniu įvairiuose ekonomikos sektoriuose ir darbo rinkoje; be to, tai prisidės plėtojant ir skatinant Europos bendradarbiavimą švietimo ir mokymo srityse.

               (7)

               ECVET turėtų būti grindžiama II priede nustatytais principais ir techniniais reikalavimais. Be to, ji turėtų remtis bendraisiais kokybės užtikrinimo principais, nustatytais 2004 m. gegužės 28 d. Tarybos išvadose dėl profesinio mokymo kokybės užtikrinimo ir 2009 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos rekomendacijoje dėl Europos profesinio mokymo kokybės užtikrinimo orientacinės sistemos sukūrimo (7).

               (8)

               ECVET taikoma visiems mokymosi rezultatams, kurie iš esmės galėtų būti pasiekiami mokantis įvairiais būdais ir visais Europos kvalifikacijų sąrangos mokymuisi visą gyvenimą (EKS) lygmenimis, o vėliau perkeliami ir pripažįstami. Todėl šia rekomendacija prisidedama prie platesnių mokymosi visą gyvenimą skatinimo tikslų, didinamos darbuotojų ir besimokančių asmenų galimybės įsidarbinti, jie skatinami būti atviresniais galimybei judėti ir pagerinama jų socialinė įtrauktis. Visų pirma ja skatinama lanksčių ir individualizuotų metodų plėtotė ir taip pat pripažįstami tie mokymosi rezultatai, kurie įgyti neformaliojo ir savaiminio mokymosi būdu.

               (9)

               Aiškūs kokybės užtikrinimo principai, kvalifikacijos nustatymo institucijų, profesinio mokymo paslaugų teikėjų ir kitų svarbių suinteresuotųjų subjektų informacijos mainai ir partnerysčių plėtotė turėtų padėti sustiprinti abipusį pasitikėjimą ir palengvinti šios rekomendacijos įgyvendinimą.

               (10)

               Ši rekomendacija turėtų padėti derinti, lyginti ir papildyti profesinio mokymo kreditų sistemas ir aukštajam mokslui taikomą Europos kreditų perkėlimo ir kaupimo sistemą (ECTS) ir tokiu būdu turėtų padėti gerinti galimybes judėti iš vieno švietimo ir mokymo lygmens į kitą vadovaujantis nacionalinės teisės aktais ir praktika.

               (11)

               Įvertintų neformaliojo ir savaiminio mokymosi rezultatų patvirtinimą reikėtų remti vadovaujantis 2004 m. gegužės 28 d. Tarybos išvadomis dėl bendrųjų Europos principų nustatant ir patvirtinant neformalųjį ir savaiminį mokymąsi.

               (12)

               Ši rekomendacija papildo 2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos rekomendaciją dėl Europos mokymosi visą gyvenimą kvalifikacijų sąrangos kūrimo (8), kurioje valstybėms narėms rekomenduojama glaudžiai susieti EKS ir dabartines ar būsimas Europos aukštojo mokslo ir profesinio mokymo kreditų perkėlimo ir kaupimo sistemas. Kadangi svarbiausias EKS tikslas – didinti įgytų kvalifikacijų skaidrumą, palyginamumą ir perkeliamumą, ECVET skirtas palengvinti asmenų, siekiančių įgyti kvalifikaciją, mokymosi rezultatų perkėlimą, pripažinimą ir kaupimą.

               (13)

               Šioje rekomendacijoje atsižvelgiama į 2004 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 2241/2004/EB dėl bendros Bendrijos sistemos siekiant užtikrinti kvalifikacijų ir gebėjimų skaidrumą (Europasas) (9) ir į 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos rekomendaciją dėl tarptautinio mobilumo Bendrijoje švietimo ir mokymo tikslais: Europos mobilumo kokybės chartija (10).

               (14)

               Remiantis šia rekomendacija, turėtų būti palengvintas kompetentingų vietos ir regionų institucijų įtraukimas siejant nacionalines ar kitas kvalifikacijų sąrangas ir sistemas su, jei būtina, ECVET.

               (15)

               Ši rekomendacija neturėtų pažeisti 2005 m. rugsėjo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2005/36/EB dėl profesinių kvalifikacijų pripažinimo (11), kuria nustatomos atitinkamų nacionalinių valdžios institucijų ir migrantų teisės ir pareigos. Naudojant ECVET neturėtų sumažėti galimybių patekti į darbo rinką, kurioje profesinės kvalifikacijos pripažintos vadovaujantis Direktyva 2005/36/EB. Be to, ECVET piliečiams nesuteikia jokios naujos teisės į automatišką jų mokymosi rezultatų ar taškų pripažinimą.

               (16)

               Atsižvelgiant į Sutarties 149 ir 150 straipsnius, ECVET pradedama taikyti ir įgyvendinama savanoriškai, o tai gali būti atliekama tik vadovaujantis galiojančiais nacionalinės teisės aktais ir taisyklėmis.

               (17)

               Kadangi šios rekomendacijos tikslų, t. y. remti ir papildyti valstybių narių veiklą, palengvinti jų bendradarbiavimą, didinti skaidrumą ir skatinti judumą bei mokymąsi visą gyvenimą, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl jų masto ar poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Bendrijos lygiu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą, šia rekomendacija neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti, kadangi pagal ją nekeičiamos ar nenustatomos nacionalinės kvalifikacijų sistemos, kvalifikacijos arba nacionalinės kreditų sistemos, nenumatomi jokie konkretūs mokymosi rezultatai ar asmens kompetencija, nesiekiama ar nereikalaujama skaidyti ar derinti kvalifikacijų sistemas,

         REKOMENDUOJA VALSTYBĖMS NARĖMS:

               1.

               remti Europos profesinio mokymo kreditų sistemos (ECVET), kaip nustatyta I ir II prieduose, taikymą profesinio mokymo kvalifikacijoms visuose EKS lygmenyse, kad būtų palengvintas tarptautinis judumas ir pripažįstami mokymosi rezultatai profesinio mokymo srityje bei sudarytos geresnės sąlygos mokytis visą gyvenimą, o sienos nebūtų kliūtis;

               2.

               atitinkamai sukurti būtinas sąlygas ir patvirtinti priemones, kad nuo 2012 m., vadovaujantis nacionalinės teisės aktais bei praktika ir remiantis eksperimentais ir bandymais, ECVET būtų galima laipsniškai pritaikyti profesinio mokymo kvalifikacijoms visuose EKS lygmenyse ir galima būtų ją naudoti siekiant perkelti, pripažinti ir kaupti asmenų mokymosi rezultatus, pasiektus mokantis formaliojo ir, jei tinkama, neformaliojo bei savaiminio mokymosi aplinkose;

               3.

               remti ECVET eksperimentų atlikimui, įgyvendinimui ir skatinimui skirtų nacionalinių ir Europos partnerysčių ir tinklų, kuriuose dalyvautų už kvalifikacijas ir diplomus atsakingos institucijos, profesinio mokymo paslaugų teikėjai, socialiniai partneriai ir kiti svarbūs suinteresuotieji subjektai, plėtotę;

               4.

               užtikrinti profesinio mokymo srityje veikiantiems suinteresuotiesiems subjektams ir pavieniams asmenims galimybę gauti su ECVET naudojimu susijusią informaciją ir pagalbą, tuo pat metu palengvinant informacijos mainus tarp valstybių narių. Be to, užtikrinti, kad kompetentingos institucijos tinkamai viešintų ECVET taikymą kvalifikacijoms ir kad susijusiuose kompetentingų institucijų išduotuose Europaso dokumentuose būtų pateikiama aiški aktuali informacija;

               5.

               naudojant ECVET taikyti bendrus, 2004 m. gegužės 28 d. Tarybos išvadose dėl profesinio mokymo kokybės užtikrinimo nustatytus, kokybės užtikrinimo principus profesinio mokymo srityje, vadovaujantis nacionalinės teisės aktais ir praktika, visų pirma vertinant, patvirtinant ir pripažįstant mokymosi rezultatus;

               6.

               vadovaujantis kiekvienos valstybės narės teisės aktais, struktūromis ir reikalavimais, užtikrinti tinkamo lygio koordinavimo ir stebėsenos mechanizmų veikimą, kad ECVET įgyvendinimo iniciatyvos būtų kokybiškos, skaidrios ir suderintos tarpusavyje.

         PRITARIA KOMISIJOS KETINIMUI:

               1.

               remti valstybes nares, vykdančias 1–6 punktuose nurodytus uždavinius ir taikančias II priede nustatytus ECVET principus ir techninius reikalavimus, visų pirma palengvinant bandymų atlikimą, bendradarbiavimą, abipusį mokymąsi, skatinamąją veiklą, informacinės ir konsultacinės veiklos pradėjimą, tuo pat metu užtikrinant visiems besidomintiems piliečiams prieigą prie profesinio orientavimo medžiagos;

               2.

               bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis, nacionaliniais ir Europos ekspertais bei vartotojais parengti vartotojo vadovus ir priemones bei pritaikyti atitinkamus Europaso dokumentus; plėtoti patirtį siekiant skatinti ECVET ir aukštojo mokslo sektoriuje taikomos ECTS suderinamumą ir papildomumą, Europos ir nacionaliniu lygmenimis bendradarbiaujant su profesinio mokymo bei aukštojo mokslo ekspertais ir vartotojais; reguliariai teikti informaciją apie ECVET plėtotę;

               3.

               propaguoti Europos ECVET tinklą, kuriame dalyvautų svarbūs profesinio mokymo srityje veikiantys suinteresuotieji subjektai ir nacionalinės kompetentingos institucijos, bei kartu su valstybėmis narėmis dalyvauti jo veikloje siekiant platinti informaciją apie ECVET bei ją remti valstybėse narėse ir sukurti tvarų valstybių narių keitimosi informacija ir patirtimi pagrindą; iš šio tinklo dalyvių sukurti ECVET vartotojų grupę siekiant prisidėti prie vartotojo vadovo atnaujinimo ir bendradarbiavimo ECVET įgyvendinimo srityje proceso kokybės gerinimo bei bendro jo nuoseklumo didinimo;

               4.

               stebėti ir kontroliuoti vykdomą veiklą, įskaitant eksperimentų ir bandymų rezultatus, ir, įvertinus šią bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis vykdytą veiklą, ne vėliau kaip 2014 m. birželio 18 d. Europos Parlamentui ir Tarybai pateikti ataskaitą apie įgytą patirtį ir reikšmę ateičiai, įskaitant, jei būtina, šios rekomendacijos peržiūrą ir pritaikymą, numatančius priedų ir profesinio orientavimo medžiagos atnaujinimą, bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis.

      Priimta Briuselyje, 2009 m. birželio 18 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         H.-G. PÖTTERING

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         Štefan FÜLE

      (1)  OL C 100, 2009 4 30, p. 140.

      (2)  OL C 325, 2008 12 19, p. 48.

      (3)  2008 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2009 m. gegužės 11 d. Tarybos sprendimas.

      (4)  OL C 13, 2003 1 18, p. 2.

      (5)  OL C 104, 2004 4 30, p. 1.

      (6)  OL C 86, 2008 4 5, p. 1.

      (7)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 1.

      (8)  OL C 111, 2008 5 6, p. 1.

      (9)  OL L 390, 2004 12 31, p. 6.

      (10)  OL L 394, 2006 12 30, p. 5.

      (11)  OL L 255, 2005 9 30, p. 22.

      I PRIEDAS

         SĄVOKŲ APIBRĖŽTYS

      Šioje rekomendacijoje vartojamos šios sąvokų apibrėžtys:

                  a)

                  „Kvalifikacija“ – oficialus įvertinimo ir patvirtinimo proceso rezultatas, gaunamas, kai kompetentinga institucija nustato, kad asmens mokymosi rezultatai atitinka nustatytus standartus;

                  b)

                  „Mokymosi rezultatai“ – teiginiai apie tai, ką besimokantis asmuo žino, supranta ir sugeba daryti pasibaigus mokymosi procesui; mokymosi rezultatams apibrėžti vartojami terminai „žinios“, „įgūdžiai“ ir „kompetencija“;

                  c)

                  „Mokymosi rezultatų vienetas“ (vienetas) – kvalifikacijos sudedamoji dalis; jį sudaro nuosekli žinių, įgūdžių ir kompetencijos, kuriuos galima įvertinti ir patvirtinti, visuma;

                  d)

                  „Mokymosi rezultatų kreditas“ (kreditas) – asmens mokymosi rezultatų, kurie yra įvertinti ir kuriuos galima kaupti siekiant įgyti kvalifikaciją arba perkelti į kitas mokymosi programas ar kvalifikacijas, visuma;

                  e)

                  „Kompetentinga institucija“ – institucija, atsakinga už kvalifikacijų sudarymą ir jų suteikimą arba vienetų pripažinimą ar kitas su ECVET susietas funkcijas, pvz., kvalifikacijų ir vienetų įvertinimą ECVET taškais, mokymosi rezultatų vertinimą, patvirtinimą ir pripažinimą, laikantis dalyvaujančių šalių taisyklių ir praktikos;

                  f)

                  „Mokymosi rezultatų vertinimas“ – metodai ir procesai, naudojami siekiant nustatyti, kokią tam tikrų žinių, įgūdžių ir kompetencijos dalį įgijo besimokantis asmuo;

                  g)

                  „Mokymosi rezultatų patvirtinimas“ – procesas, kurio metu patvirtinama, kad tam tikri įvertinti asmens pasiekti mokymosi rezultatai atitinka konkrečius reikalavimus, kurie gali būti keliami vienetui ar kvalifikacijai įgyti;

                  h)

                  „Mokymosi rezultatų pripažinimas“ – procesas, kurio metu oficialiai patvirtinami pasiekti mokymosi rezultatai, suteikiant mokymosi vienetus ar kvalifikacijas;

                  i)

                  „ECVET taškai“ – skaičiais išreikštas mokymosi rezultatų bendras svoris kvalifikacijoje ir santykinis vienetų svoris kvalifikacijos atžvilgiu.

      II PRIEDAS

         ECVET: PRINCIPAI IR TECHNINIAI REIKALAVIMAI

      ECVET – tai techninė kvalifikacijos siekiančių asmenų mokymosi rezultatų perkėlimo, pripažinimo ir, kai tinkama, kaupimo sistema. ECVET priemones ir metodiką sudaro kvalifikacijų, išreikštų mokymosi rezultatų vienetais ir susijusiais taškais, aprašas, perkėlimo ir kaupimo procesas, taip pat papildomi dokumentai, pavyzdžiui, mokymosi susitarimai, studijų išrašai ir ECVET vartotojo vadovai.
      ECVET skirta sudaryti palankesnes sąlygas pripažinti judžių asmenų, siekiančių įgyti kvalifikaciją, mokymosi rezultatus remiantis nacionalinės teisės aktais. Reikėtų pažymėti, kad pagal ECVET piliečiams nesuteikiama jokia nauja teisė į automatišką jų mokymosi rezultatų ar taškų pripažinimą. Konkrečios kvalifikacijos atveju ši sistema taikoma vadovaujantis valstybėse narėse taikomais teisės aktais, taisyklėmis ir reglamentais ir grindžiama šiais principais bei techniniais reikalavimais:
      1.   Mokymosi rezultatų vienetai

      Vienetas yra kvalifikacijos sudėtinė dalis, kurią sudaro nuosekli žinių, įgūdžių ir kompetencijos, kuriuos galima įvertinti ir patvirtinti tam tikru skaičiumi susijusių ECVET taškų, visuma. Iš esmės kvalifikacija aprėpia keletą vienetų ir ją sudaro visa vienetų visuma. Taigi besimokantis asmuo gali įgyti kvalifikaciją kaupdamas reikiamus vienetus, įgytus skirtingose šalyse ir skirtingoje – formaliojo, o jei tinkama, neformaliojo bei savaiminio – mokymosi aplinkoje, vadovaujantis nacionalinės teisės aktais, kurie taikomi kaupiant vienetus ir pripažįstant mokymosi rezultatus.
      Kvalifikaciją sudarantys vienetai turėtų būti:

                  —

                  aprašyti aiškiai ir suprantamai, nurodant juos sudarančias žinias, įgūdžius ir kompetencijas,

                  —

                  parengti ir sudaryti nuosekliai, atsižvelgiant į bendrą kvalifikaciją,

                  —

                  parengti taip, kad būtų galima nešališkai įvertinti ir patvirtinti mokymosi rezultatus, sudarančius vienetą.

            Vienetas gali būti skirtas vienai kvalifikacijai arba kelioms kvalifikacijoms. Numatyti mokymosi rezultatai, kurie apibrėžia vienetą, gali būti pasiekti nepriklausomai nuo to, kur ir kokiu būdu jie pasiekti. Taigi vieneto negalima painioti su formaliojo mokymosi programos ar mokymo paslaugų teikimo sudedamąja dalimi.
      Mokymosi rezultatų vienetų savybių nustatymo ir jų derinimo bei kaupimo konkrečiai kvalifikacijai įgyti taisykles ir procedūras nustato kompetentingos institucijos ir mokymo procese dalyvaujantys partneriai, vadovaudamiesi nacionalinėmis ar regioninėmis taisyklėmis.
      Apibūdinant vienetą turėtų būti nurodyta:

                  —

                  bendrasis vieneto pavadinimas,

                  —

                  bendrasis kvalifikacijos (arba kvalifikacijų), su kuria vienetas yra susijęs, pavadinimas, jei taikoma,

                  —

                  nuoroda, kuriam EKS lygmeniui ir, prireikus, kuriam nacionalinės kvalifikacijų sąrangos (NKS) lygmeniui priskiriama kvalifikacija, nurodant su kvalifikacija susijusius ECVET kreditų taškus,

                  —

                  vienetą sudarantys mokymosi rezultatai,

                  —

                  šių mokymosi rezultatų vertinimo procedūros ir kriterijai,

                  —

                  su vienetu susiję ECVET taškai,

                  —

                  prireikus, vieneto galiojimo terminas.

            2.   Mokymosi rezultatų perkėlimas ir kaupimas, ECVET partnerystės

      Pagal ECVET vienoje mokymosi aplinkoje pasiektų mokymosi rezultatų vienetai yra vertinami ir, jei įvertinimas teigiamas, jie perkeliami į kitą aplinką. Šioje kitoje aplinkoje kompetentinga institucija juos patvirtina ir pripažįsta asmens siekiamos kvalifikacijos reikalavimų dalimi. Tuomet mokymosi rezultatų vienetai gali būti kaupiami šiai kvalifikacijai įgyti, laikantis nacionalinių ar regioninių taisyklių. Mokymosi rezultatų vienetų vertinimo, patvirtinimo, kaupimo ir pripažinimo procedūras ir gaires nustato atitinkamos kompetentingos institucijos ir mokymo procese dalyvaujantys partneriai.
      ECVET pagrįstas ir formaliojo mokymosi aplinkose pasiektiems mokymosi rezultatams taikomas kreditų perkėlimas turėtų būti palengvintas kuriant partnerystes ir tinklus, kuriuose dalyvautų kompetentingos institucijos, turinčios teisę savo mokymosi aplinkoje teikti kvalifikacijas ar vienetus arba suteikti kreditus už pasiektus mokymosi rezultatus, kad būtų galima juos perkelti ir patvirtinti.
      Sudarant partnerystes siekiama:

                  —

                  sukurti bendrą partnerių ir jų tinklų bendradarbiavimo sistemą, nustatytą Susitarimo memorandume (SM), padedančiame stiprinti abipusį pasitikėjimą,

                  —

                  padėti partneriams nustatyti aiškią besimokančių asmenų sukauptų kreditų perkėlimo tvarką.

            SM turėtų būti patvirtinama, kad partneriai:

                  —

                  pripažįsta vieni kitus kompetentingomis institucijomis,

                  —

                  pripažįsta vieni kitų kokybės užtikrinimo, vertinimo, patvirtinimo ir pripažinimo kriterijus bei procedūras tinkamomis kreditų perkėlimo tikslais,

                  —

                  susitaria dėl partnerystės veiklos sąlygų, pvz., jos tikslų, trukmės ir SM peržiūros taisyklių,

                  —

                  susitaria dėl atitinkamų kvalifikacijų palyginamumo kreditų perkėlimo tikslais, naudodami EKS nustatytus atskaitos lygmenis,

                  —

                  nustato kitus potencialius šio proceso dalyvius ir kompetentingas institucijas bei jų funkcijas.

            Norint taikyti ECVET neformaliojo ir savaiminio mokymosi aplinkoje pasiektiems mokymosi rezultatams arba ne pagal SM pasiektiems mokymosi rezultatams, kompetentinga institucija, kuriai suteikta teisė teikti kvalifikacijas ar vienetus arba suteikti kreditus, turėtų nustatyti šių mokymosi rezultatų nustatymo, patvirtinimo ir pripažinimo procedūras ir mechanizmus suteikdama atitinkamus vienetus ir susijusius ECVET taškus.
      3.   Mokymosi sutartis ir asmens mokymosi rezultatų aprašas

      Siekiant taikyti kreditų perkėlimą, susijusį su dviem partneriais ir konkrečiu judžiu besimokančiu asmeniu, abi mokymo ir patvirtinimo procese dalyvaujančios kompetentingos institucijos ir besimokantis asmuo, vadovaudamiesi SM, sudaro mokymosi sutartį. Joje reikėtų:

                  —

                  atskirti kompetentingas „siunčiančiąją“ ir „priimančiąją“ institucijas (1),

                  —

                  nustatyti konkrečias judumo laikotarpio sąlygas, pvz., besimokančio asmens tapatybę, judumo laikotarpio trukmę, mokymosi rezultatus, kuriuos numatoma pasiekti, ir susijusius ECVET taškus.

            Mokymosi sutartyje turėtų būti numatyta, kad jeigu besimokantis asmuo pasiekė numatytus mokymosi rezultatus ir „priimančioji“ institucija juos teigiamai įvertino, „siunčiančioji“ institucija, vadovaudamasi kompetentingos institucijos nustatytomis taisyklėmis ir procedūromis, turėtų juos patvirtinti ir pripažinti kaip reikalavimų, keliamų kvalifikacijai įgyti, dalį.
      Partneriai gali perkelti tiek formaliojo, tiek, jei tinkama, neformaliojo ir savaiminio mokymosi aplinkose pasiektus mokymosi rezultatus. Taigi mokymosi rezultatų kreditai perkeliami trimis etapais:

                  —

                  „priimančioji“ institucija vertina pasiektus mokymosi rezultatus ir suteikia besimokančiam asmeniui kreditus. Pasiekti mokymosi rezultatai ir atitinkamas ECVET taškų skaičius įrašomi į asmens mokymosi rezultatų aprašą (2),

                  —

                  „siunčiančioji“ institucija patvirtina kreditus kaip atitinkančius besimokančio asmens pasiekimus,

                  —

                  tuomet „siunčiančioji“ institucija pripažįsta pasiektus mokymosi rezultatus. Šis pripažinimas sudaro galimybę suteikti vienetus ir atitinkamus ECVET taškus pagal „siunčiančiosios“ sistemos taisykles.

            Pagal sutartas procedūras ir kokybės užtikrinimo kriterijus kompetentingos „siunčiančiosios“ institucijos atliekamas patvirtinimas ir pripažinimas priklauso nuo kompetentingos „priimančiosios“ institucijos teigiamo mokymosi rezultatų įvertinimo.
      4.   ECVET taškai

      ECVET taškai suteikia papildomos skaičiais išreikštos informacijos apie kvalifikacijas ir vienetus. Patys savaime jie neturi jokios vertės ir tik susieti su mokymosi siekiant gauti konkrečią kvalifikaciją rezultatais jie atspindi vienetų įgijimą ir sukaupimą. Kad būtų laikomasi vienodo požiūrio naudojant ECVET taškus, sutarta vienerių metų formaliojo nuosekliojo profesinio mokymosi numatytus mokymosi rezultatus vertinti 60 taškų.
      Pagal ECVET taškai paprastai skiriami dviem etapais: pirmiausia ECVET taškai skiriami visai kvalifikacijai, po to – jos vienetams. Vertinant tam tikrą kvalifikaciją, atskaitos tašku pasirenkama viena formaliojo mokymosi aplinka ir, remiantis nusistovėjusia tvarka, nustatoma, kiek iš viso taškų skiriama tai kvalifikacijai. Tuomet šios bendros sumos ECVET taškai paskirstomi kiekvienam vienetui atsižvelgiant į jų, kaip kvalifikacijos sudedamųjų dalių, santykinį svorį.
      Toms kvalifikacijoms, kurios įgyjamos neformaliojo mokymosi keliu, ECVET kreditų taškai gali būti apytikriai apskaičiuojami lyginant su kita kvalifikacija, kurią galima įgyti formaliojo mokymosi aplinkoje. Kad kvalifikacijas būtų galima lyginti, kompetentinga institucija turėtų atsižvelgti į lygiareikšmį EKS lygmenį ar, jei įmanoma, į NKS lygmenį arba į panašius mokymosi rezultatus artimoje profesinės veiklos srityje.
      Santykinis mokymosi rezultatų vieneto svoris konkrečios kvalifikacijos atžvilgiu turėtų būti nustatomas atsižvelgiant į tokius kriterijus ar jų kombinaciją:

                  —

                  santykinė mokymosi rezultatų, sudarančių vienetą, svarba dalyvavimui darbo rinkoje, siekiant kito lygmens kvalifikacijos ar socialinei integracijai,

                  —

                  vienetą sudarančių mokymosi rezultatų sudėtingumas, mastas ir apimtis,

                  —

                  besimokančio asmens pastangos, reikalingos žinioms, įgūdžiams ir kompetencijai, kurias apima vienetas, įgyti.

            ECVET taškais išreikštas santykinis bet kurio vieneto, taikomo kelioms kvalifikacijoms, svoris gali skirtis priklausomai nuo kvalifikacijos.
      ECVET taškai paprastai skiriami formuojant kvalifikacijas ir nustatant vienetus. Juos nustato kompetentinga institucija, atsakinga už kvalifikacijos formavimą ir palaikymą, arba kuri yra specialiai įgaliota atlikti šią užduotį. Šalyse, kuriose jau taikoma nacionalinė taškų sistema, atitinkamos kompetentingos institucijos susitaria dėl nacionalinių kreditų taškų keitimo ECVET taškais tvarkos.
      Sėkmingai įgijus kvalifikaciją ar vienetą, nepriklausomai nuo to, kiek laiko skirta jiems įgyti, automatiškai skiriamas susijusių ECVET taškų skaičius.
      Paprastai vieneto perkėlimas reiškia atitinkamo ECVET taškų skaičiaus perkėlimą, kad šie taškai būtų įskaičiuoti pripažįstant perkeltus mokymosi rezultatus remiantis nacionalinėmis ar regioninėmis taisyklėmis. Prireikus, kompetentinga institucija gali persvarstyti įskaitytinus ECVET taškus, jei taisyklės ir metodikos, nustatytos šiam tikslui pasiekti, yra skaidrios ir pagrįstos kokybės užtikrinimo principais.
      Bet kokiai kvalifikacijai, įgytai neformaliojo ar savaiminio mokymosi būdu, kai šį mokymąsi galima prilyginti tam tikram formaliajam mokymuisi, ir atitinkamiems vienetams, skiriama tiek pat ECVET taškų kaip ir formaliojo mokymosi atveju, nes pasiekiami tie patys mokymosi rezultatai.

         (1)  „Siunčiančioji“ institucija yra institucija, kuri patvirtins ir pripažins besimokančio asmens pasiektus mokymosi rezultatus. „Priimančioji“ institucija yra institucija, teikianti mokymo paslaugas, suteikiančias atitinkamus mokymosi rezultatus, ir vertinanti pasiektus mokymosi rezultatus.

         (2)  Asmens mokymosi rezultatų aprašas – tai dokumentas, kuriame pateikiama išsami informacija apie besimokančio asmens mokymosi rezultatus, sukauptus vienetus ir skirtus ECVET taškus.


Rekomendacija Tarybos nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2005-2009 m. Prancūzijos stabilumo programos


title: 2011 m. liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl Švedijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Švedijos konvergencijos programos

text:
               23.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 217/9

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2011 m. liepos 12 d.
   dėl Švedijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Švedijos konvergencijos programos
   2011/C 217/03
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas.

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką.

               (3)

               2011 m. sausio 12 d. Komisija priėmė pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas naujas ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.

               (4)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo 7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis ir jas įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas ir į nacionalines reformų programas.

               (5)

               2011 m. balandžio 29 d. Švedija pateikė 2011 m. atnaujintą konvergencijos programą, apimančią laikotarpį nuo 2011 iki 2014 m., ir 2011 m. nacionalinę reformų programą. Šios dvi programos vertintos vienu metu.

               (6)

               Prieš 2008–2009 m. ekonomikos krizę Švedijos ekonomika, skatinama tiek vidaus paklausos, tiek grynojo eksporto, tvirtai augo daugiau kaip dešimtmetį. Kadangi ekonomika buvo orientuota į eksportą, o finansų sektorius didelis, ją stipriai paveikė 2008 m. išorės paklausos nuosmukis ir finansų rinkų įšaldymas, dėl to 2009 m. BVP susitraukė 5,1 %, ir nedarbo lygis nuo maždaug 6 % išaugo iki daugiau kaip 9 %. Dėl patikimos pradinės pozicijos, kai nereikėjo didelio koregavimo namų ūkių, bankų ir viešajame sektoriuose, taip pat dėl tinkamo pinigų ir fiskalinės politikos atsako nuosmukis truko gana trumpai ir daugiausia paveikė į eksportą orientuotą gamybos sektorių. Pasaulio prekybai atsigaunant, Švedijos ekonomika labai tvirtai ir visuotinai atsigavo – 2010 m. realusis BVP pakilo 5,5 %. Dėl bendro automatinių stabilizatorių ir diskrecinių priemonių poveikio fiskalinis balansas iš 3,7 % BVP pertekliaus 2007 m. pasikeitė į 0,9 % BVP deficitą 2009 m., o 2010 m. vėl užregistruotas balansas.

               (7)

               Remdamasi atnaujintos konvergencijos programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos biudžeto projekcijos, yra patikimas, išskyrus 2012 m., kai jis atrodo palankus, palyginus su Komisijos tarnybų pavasario prognoze. Atnaujintoje konvergencijos programoje apibrėžta tinkama biudžeto strategija, nes ji padėtų per ciklą pasiekti Švedijos vidutinės trukmės tikslą, kuris yra 1 % BVP perteklius. Taip būtų užtikrinta tam tikra atsarga, kad per būsimus nuosmukius nebūtų pažeista 3 % BVP pamatinė vertė. Programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus perteklius nuo 0,6 % BVP 2011 m. išaugs iki 3,7 % BVP 2014 m. (paskutiniaisiais programos metais). Šis pagerėjimas daugiausia būtų susijęs su numatomu stipriu ekonomikos augimu, nes programoje tais metais nenumatoma jokių konsolidavimo priemonių. Biudžeto tikslams kylanti rizika iš esmės subalansuota. Kadangi programoje pateikta 2011 m. pajamų prognozė gana atsargi, biudžeto vykdymo rezultatai šiais metais galėtų būti šiek tiek geresni, tačiau tam tikra neigiama rizika biudžeto projekcijoms nuo 2012 m. kyla dėl palankių makroekonominių prielaidų. Kadangi Vyriausybė nurodė, kad 2011 m. biudžeto įstatyme numatytos tolesnės ekspansinės fiskalinės priemonės (įskaitant penktąjį mokesčio kredito dirbantiesiems schemos žingsnį, tolesnį valstybės pajamų mokesčiu neapmokestinamos sumos didinimą, mažesnį PVM restoranų paslaugoms ir mažesnius pensijų mokesčius) galėtų būti įgyvendinamos nuo 2012 m., jei būtų pakankamai fiskalinių galimybių, kyla rizika, kad bus laikomasi procikliškos fiskalinės politikos. Taip pat atsižvelgiant į demografinę perspektyvą, yra svarbu, kad fiskalinė politika būtų vykdoma taip, kad būtų užtikrintas toliesnis vidutinės trukmės tikslo laikymasis. Remiantis Komisijos vėliausiu vertinimu, rizika, susijusi su ilgalaikiu viešųjų finansų tvarumu, yra maža.

               (8)

               Galimo nestabilumo šaltinis – dabartinė padėtis būsto ir hipotetinio kreditavimo rinkose. Per finansų krizės piką įvykus trumpai ir švelniai korekcijai, būsto kainos Švedijoje, kitaip nei kitose šalyse, vėl pradėjo tvirtai kilti – ši tendencija būdinga nuo XX a. dešimtojo dešimtmečio antros pusės ir šiuo metu kainos yra aukštesnės negu kada nors anksčiau. Didelis būsto kainų didėjimas atitinka didėjantį namų ūkių įsiskolinimą, kuris 2010 m. viduryje sudarė apie 170 % disponuojamų pajamų – tai yra rekordinis dydis. Be to, už didelę hipotekinių paskolų dalį mokamos kintamosios palūkanos ir jų amortizacija maža. Dėl to Švedijos namų ūkiai tampa labai neatsparūs palūkanų normų didėjimui arba užimtumo problemoms. Didelė būsto rinkos korekcija galėtų turėti neigiamų pasekmių makroekonominiam stabilumui, nes namų ūkiai būtų priversti stabdyti vartojimą, kad subalansuotų savo biudžetus, ir Švedijos bankams išaugtų finansavimo sąnaudos.

               (9)

               Švedijos darbo rinkoje jaunų žmonių ir ne ES piliečių padėtis gana prasta, palyginti su ES vidurkiu. Labai svarbu toliau gerinti jų padėtį darbo rinkoje, siekiant ilguoju laikotarpiu padidinti bendrą užimtumo lygį ir gerinti darbo pasiūlą, kad būtų sprendžiamas demografinis visuomenės senėjimo uždavinys. Šiuo metu Švedijos Vyriausybė įgyvendina įvairias reformas, kad pagerintų abiejų grupių užimtumo padėtį, pvz., skiria daugiau lėšų konsultavimui, etatams darbo patirčiai įgyti, profesiniam suaugusiųjų mokymui, praktikantų mokymo konsultavimui, tikslinėms darbo užmokesčio subsidijoms ir tinkamesniems švedų kalbos kursams. Naujausi statistiniai duomenys aiškiai rodo, kad Švedijos darbo rinka visapusiškai gerėja, išskyrus užsienyje gimusių moterų padėtį.

               (10)

               Komisija įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę reformų programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Švedijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų. Jos nuomone, programomis tinkamai sprendžiami pagrindiniai Švedijos uždaviniai. Nors Vyriausybės fiskalinė strategija toliau laikytis vidutinės trukmės tikslo yra tinkama, vis dėlto nuo 2012 m. reikia veikti apdairiai, kad augimui palankiu laikotarpiu fiskalinė politika netaptų pernelyg laisva. Reikėtų įvertinti makroekonominio disbalanso riziką, visų pirma dėl būsto kainų ir namų ūkių įsiskolinimo kylančią riziką. Be to, reikia stebėti ir gerinti pažeidžiamų grupių asmenų, visų pirma jaunų žmonių ir užsienyje gimusių moterų, dalyvavimą darbo rinkoje.

               (11)

               Atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2011 m. atnaujintą Švedijos konvergencijos programą ir pateikė nuomonę (3), kuri visų pirma toliau išreikšta 1 rekomedacijoje. Atsižvelgdama į 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos išvadas, Taryba išnagrinėjo Švedijos nacionalinę reformų programą,

         REKOMENDUOJA Švedijai 2011–2012 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Vykdyti tokią fiskalinę politiką, kad ir toliau būtų laikomasi vidutinės trukmės tikslo.

               2.

               Imtis prevencinių veiksmų makroekonominei rizikai, susijusiai su kylančiomis būsto kainomis ir namų ūkių įsiskolinimu, mažinti. Galėtų būti apsvarstyta didelė grupė priemonių, tokių kaip hipotekinio kreditavimo sistemos peržiūra, įskaitant kapitalo reikalavimus bankams, nuomos reguliavimą, nekilnojamojo turto apmokestinimą ir statybų leidimų išdavimą.

               3.

               Stebėti ir gerinti jaunimo ir kitų pažeidžiamų grupių asmenų dalyvavimą darbo rinkoje.

      Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  2011 m. gegužės 19 d. Tarybos sprendimu 2011/308/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 138, 2011 5 26, p. 56) taikytina 2011 m.

      (3)  Numatyta Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalyje.


title: 2011 m. rugpjūčio 25 d. Europos centrinio banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Banco de Portugal išorės auditoriaus (ECB/2011/11)

text:
               2.9.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 258/1

         EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
   2011 m. rugpjūčio 25 d.
   skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl Banco de Portugal išorės auditoriaus
   (ECB/2011/11)
   2011/C 258/01
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statutą, ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Europos centrinio banko (ECB) ir nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba.

               (2)

               Dabartinio Banco de Portugal išorės auditoriaus įgaliojimai baigėsi po 2010 finansinių metų audito. Todėl būtina paskirti išorės auditorių nuo 2011 finansinių metų.

               (3)

                  Banco de Portugal išorės auditoriumi 2011–2016 finansiniams metams pasirinko PricewaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda.,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Rekomenduojama, kad PricewaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda. būtų paskirta Banco de Portugal išorės auditoriumi 2011–2016 finansiniams metams.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2011 m. rugpjūčio 25 d.

            ECB pirmininkas

         Jean-Claude TRICHET


title: 2012 m. liepos 10 d. Tarybos rekomendacija dėl valstybių narių, kurių valiuta euro, bendrųjų ekonominės politikos gairių įgyvendinimo

text:
               24.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 219/95

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2012 m. liepos 10 d.
   dėl valstybių narių, kurių valiuta euro, bendrųjų ekonominės politikos gairių įgyvendinimo
   2012/C 219/28
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 136 straipsnį kartu su 121 straipsnio 2 dalimi,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               nuo pat susikūrimo euro grupė atliko labai svarbų vaidmenį ir jai tenka ypatinga euro zonos ekonomikos valdymo atsakomybė. Ekonomikos krizė aiškiai parodė glaudžias euro zonos šalių tarpusavio sąsajas, todėl reikia nuoseklios bendros politikos atsižvelgiant į šalių, kurių valiuta yra euro, vienos kitai daromą didelį šalutinį poveikį, ir efektyvių politikos koordinavimo susitarimų, kad būtų galima greitai reaguoti į ekonominės aplinkos pokyčius;

               (2)

               Taryba pateikė kiekvienai valstybei narei, kurios valiuta yra euro (toliau – euro zonos valstybės narės), skirtas rekomendacijas. Šios rekomendacijos skirtos nacionaliniu lygmeniu kilusioms ekonominėms problemoms spręsti ir kartu yra pagrindinė priemonė siekiant užtikrinti visos euro zonos stabilumą ir augimą. Be to, euro zonos valstybės narės paktu „Euro plius“ įsipareigojo vykdyti papildomas plataus užmojo politikos reformas, kuriomis siekiama skatinti konkurencingumą, didinti užimtumą, gerinti viešųjų finansų tvarumą ir stiprinti finansinį stabilumą. 2012 m. kovo 2 d. euro zonos valstybės narės ir kitos aštuonios valstybės narės (toliau – euro zonai nepriklausančios valstybės narės) pasirašė Sutartį dėl stabilumo, koordinavimo ir valdysenos ekonominėje ir pinigų sąjungoje, pagal kurią susitarė užtikrinti, kad visos jų planuojamos įgyvendinti svarbios ekonominės politikos reformos būtų tarpusavyje ex ante aptariamos ir prireikus koordinuojamos. Ex ante koordinavimas euro zonoje, pateikiant biudžeto planų projektus ir aptariant svarbių ekonominės politikos reformų planus, leistų atsižvelgti į nacionalinių veiksmų šalutinį poveikį visai euro zonai;

               (3)

               siekiant patikimo viešųjų finansų valdymo svarbu, kad būtų sukurtos tinkamos biudžeto sistemos, kuriomis stiprinamas vidaus fiskalinis valdymas ir kurios padeda gerinti viešųjų finansų tvarumą visoje euro zonoje. 2011 m. liepos ir spalio mėn. euro zonos valstybių arba Vyriausybių vadovai įsipareigojo Tarybos direktyvoje 2011/85/ES dėl reikalavimų valstybių narių biudžeto sistemoms (1) numatytas nacionalines fiskalines sistemas sukurti dar iki 2012 m. pabaigos, t. y. anksčiau nei numatyta direktyvoje, ir įgyvendinti griežtesnius nei toje direktyvoje nustatytus reikalavimus. Be to, 2012 m. kovo 2 d. pasirašydamos Sutartį dėl stabilumo, koordinavimo ir valdysenos ekonominėje ir pinigų sąjungoje euro zonos valstybės narės kartu su aštuoniomis euro zonai nepriklausančiomis valstybėmis narėmis įsipareigojo toliau stiprinti nacionalinį fiskalinį valdymą, visų pirma nustatyti privalomas valdžios sektoriaus biudžeto būklės taisykles, kad būtų pasiektas vidutinės trukmės biudžeto tikslas;

               (4)

               fiskalinis konsolidavimas – pagrindinė strategijos priemonė siekiant įveikti krizę euro zonoje. ES fiskalinėje sistemoje numatyta skirtinga valstybių narių konsolidavimo sparta, atsižvelgiant į jų fiskalines galimybes ir makroekonomines sąlygas. Stabilumo ir augimo pakte ir Sutartyje dėl stabilumo, koordinavimo ir valdysenos ekonominėje ir pinigų sąjungoje daug dėmesio skiriama struktūrinio balanso rodikliams, o kartu sudaroma galimybė atsižvelgti į ciklo ir vienkartinių priemonių poveikį nominaliajam biudžeto balansui. Veiksmai, kurių buvo imtasi atsižvelgiant į Tarybos rekomendacijas, kaip ištaisyti perviršinio deficito pozicijas, yra vertinami struktūriniu požiūriu. Siekiant užtikrinti didesnį pasitikėjimą nuolatiniu konsolidavimu euro zonoje ir apriboti jo neigiamą trumpalaikį poveikį ekonomikos augimui, labai svarbu sukurti tinkamą konsolidavimo struktūrą. Prioritetas turi būti teikiamas augimą skatinančioms išlaidoms, visų pirma investicijų išlaidoms; keliose euro zonos valstybėse narėse galėtų būti nustatyti investicijų į gamybą projektai, kuriuos įgyvendinant nauda privačiajam sektoriui ir socialinė nauda viršytų šiuo metu mažas palūkanų normas. Reikia kuo skubiau vykdyti ilgalaikių išmokų, visų pirma sveikatos apsaugos ir pensijų srityje, reformas, siekiant užtikrinti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą. Atitinkama mokesčių politika, pvz., darbo mokesčių naštos mažinimas, mokesčių bazės išplėtimas ir efektyvesnė kova su mokesčių slėpimu, palengvintų konsolidavimą, kartu didintų konkurencingumą ir sudarytų augimui palankesnes sąlygas;

               (5)

               finansų sistemos stabilumas ir geras veikimas – būtina sąlyga siekiant išvengti lėto euro zonos ekonomikos augimo scenarijaus (prarastojo dešimtmečio scenarijaus) ir užtikrinti didesnį investuotojų pasitikėjimą. Kadangi reikia toliau mažinti bankų finansinį įsiskolinimą, svarbu užtikrinti, kad šis procesas vyktų tvarkingai, o realiajai ekonomikai būtų teikiami reikiami kreditai. Siekiant sustabdyti naują finansų rinkų suskaidymo tendenciją reikia toliau integruoti priežiūros struktūras ir praktiką, taip pat tarpvalstybinį krizių valdymą;

               (6)

               siekiant tvaraus euro zonos ekonomikos augimo ir stabilumo svarbu metodiškai mažinti euro zonos vidaus makroekonominį disbalansą. Šis procesas jau prasidėjęs, tačiau turi būti toliau tęsiamas. Veiksmų disbalansui ištaisyti greičiau turi imtis deficitą turinčios šalys, kurioms reikia vykdyti reformas, kad būtų didinamas konkurencingumas ir sudarytos geresnės sąlygos perskirstyti išteklius užsienio prekybai atviriems sektoriams. O perteklių turinčios šalys gali padėti užtikrinti pusiausvyrą panaikindamos nereikalingus reguliavimo ir kitus vidaus paklausos, su užsienio prekyba nesusijusios veiklos ir investavimo galimybių suvaržymus;

               (7)

               siekiant toliau plėtoti ekonominę sąjungą, reikia pripažinti euro zonos valstybių narių ūkių tarpusavio priklausomybę ir šios pinigų sąjungos stabilumo naudą jos nariams bei platesnei Sąjungai. Žvelgiant į ateitį, valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro, reikės siekti didesnės integracijos, kad būtų sukurta visapusiška ekonominė ir pinigų sąjunga;

               (8)

               vykdant Europos semestro veiklą, Europos Parlamentas buvo tinkamai įtrauktas remiantis Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1466/97 (2) ir 2012 m. vasario 15 d. priėmė rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2012 m. metinėje augimo apžvalgoje bei rezoliuciją dėl dalyvavimo rengiant 2012 m. metinę augimo apžvalgą,

         REKOMENDUOJA euro zonos valstybėms narėms, nedarant poveikio Tarybos kompetencijai valstybių narių ekonominės politikos koordinavimo srityje, atskirai ir kartu, o svarbiausia koordinuojant ekonominę politiką euro grupėje, 2012–2013 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Gerinti euro grupės darbo metodus, kad ji galėtų imtis atsakomybės už bendrą euro zonos politiką, veiksmingai reaguodama į ekonominės aplinkos pokyčius, taip pat vadovauti ekonominės politikos koordinavimo veiklai remiantis patobulinta priežiūros sistema, kuri taikoma euro zonos valstybėms narėms.

               2.

               Intensyvinti bendradarbiavimą politikos srityje euro grupės lygmeniu keičiantis informacija, aptariant biudžeto planus ir pagrindinių reformų, galinčių turėti šalutinio poveikio euro zonai, planus. Užtikrinti, kad būtų vykdomos reformos, būtinos siekiant stabilios ir tvirtos euro zonos, įskaitant Tarybos atskiroms euro zonos valstybėms narėms skirtų rekomendacijų, kurios ne tik skirtos nacionaliniu lygmeniu kilusioms problemoms spręsti, bet ir turi poveikį visai euro zonai, įgyvendinimą.

               3.

               Griežtinti fiskalinę drausmę ir stiprinti fiskalines institucijas nacionaliniu ir subnacionaliniu lygmeniu, siekiant stiprinti rinkų pasitikėjimą vidutinės trukmės ir ilgalaikiu viešųjų finansų tvarumu euro zonoje. Remiantis 2011 m. liepos ir spalio mėn. ir 2012 m. kovo 2 d. euro zonos valstybių arba Vyriausybių vadovų susitarimu, Direktyvą 2011/85/ES perkelti į nacionalinę teisę iki 2012 m. pabaigos ir toliau stiprinti fiskalinį valdymą, visų pirma visoms euro zonos valstybėms narėms nacionalinės teisės aktuose nustatant struktūriškai subalansuoto biudžeto taisykles ir numatant automatinio koregavimo mechanizmus.

               4.

               Remiantis 2012 m. kovo 1 ir 2 d. Europos Vadovų Tarybos išvadomis, užtikrinti nuoseklią bendrą euro zonos fiskalinę politiką ir vykdyti fiskalinį konsolidavimą, kaip numatyta Tarybos rekomendacijose ir sprendimuose, priimtuose pagal Stabilumo ir augimo pakto taisykles ir tuo pat metu atsižvelgiant į konkrečių šalių makrofinansines būkles. Valstybės narės, kurioms taikomi dideli ir potencialiai didėjantys rizikos priedai, turėtų apriboti nuokrypius nuo nominaliojo balanso tikslų net ir susidarius blogesnėms, nei tikėtasi, makroekonominėms sąlygoms; kitos valstybės narės turėtų užtikrinti, kad automatinės stabilizavimo priemonės būtų įgyvendinamos kartu su struktūrinio koregavimo planu, ir būti pasirengusios peržiūrėti konsolidavimo spartą, jei makroekonominės sąlygos toliau blogėtų. Valdžios sektoriaus išlaidų ir pajamų struktūra turėtų atspindėti išlaidų ir pajamų šaltinių poveikį ekonomikos augimui. Visų pirma visos turimos biudžeto maržos turėtų būti skiriamos viešosioms investicijoms euro zonoje skatinti, kartu atsižvelgiant į skirtingas šalių finansavimo sąnaudas.

               5.

               Imtis veiksmų siekiant pagerinti euro zonos finansų sistemos veikimą ir padidinti jos stabilumą. Sparčiau siekti labiau integruotos finansų struktūros, apimančios bankų priežiūrą ir tarpvalstybinį krizės sukeltų problemų sprendimą.

               6.

               Įgyvendinti struktūrines reformas, kuriomis taip pat būtų skatinamas lankstus darbo užmokesčio koregavimas ir kuriomis – kartu su diferencijuota fiskalinės politikos kryptimi – būtų skatinama metodiškai mažinti euro zonos vidaus makroekonominį disbalansą ir tokiu būdu būtų skatinamas ekonomikos augimas bei darbo vietų kūrimas. Tai, be kita ko, apimtų nacionalinius veiksmus, kurių imamasi atsižvelgiant į konkrečios šalies būklę ir Tarybos atskiroms euro zonos valstybėms narėms skirtas rekomendacijas.

      Priimta Briuselyje 2012 m. liepos 10 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         V. SHIARLY

      (1)  OL L 306, 2011 11 23, p. 41.

      (2)  OL L 209. 1997 8 2, p. 1.


title: RECOMMENDATION FROM THE COMMISSION TO THE COUNCIL to authorise the Commission to open negotiations on behalf of the European Union for the renewal of the protocol to the Fisheries Partnership Agreement with the Kingdom of Morocco

text:
     LT

LT        LT
 ---pagebreak---                      EUROPOS KOMISIJA

                                                    Briuselis, 2011.2.11
                                                    SEK(2011) 170 galutinis

                        KOMISIJOS REKOMENDACIJA TARYBAI

     įgalioti Komisiją Europos Sąjungos vardu pradėti derybas dėl Žuvininkystės sektoriaus
               partnerystės susitarimo su Maroko Karalyste protokolo atnaujinimo

LT                                                                                LT
 ---pagebreak---                              KOMISIJOS REKOMENDACIJA TARYBAI

     įgalioti Komisiją Europos Sąjungos vardu pradėti derybas dėl Žuvininkystės sektoriaus
               partnerystės susitarimo su Maroko Karalyste protokolo atnaujinimo

     1.      AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

     Europos Sąjunga ir Maroko Karalystė sudarė Žuvininkystės sektoriaus partnerystės susitarimą
     ir atitinkamą jo protokolą, kuris buvo priimtas 2006 m. gegužės 22 d.1 ir įsigaliojo 2007 m.
     vasario 28 d. Protokolas, kuriuo ES laivams suteikiamos žvejybos galimybės ir nustatomas
     finansinis įnašas, nustos galioti 2011 m. vasario 27 d.

     Dabartinis Susitarimas taikomas vandenyse, esančiuose į pietus nuo 27° 40' šiaurės platumos.
     Atsižvelgdama į minėtos zonos specifiką pagal tarptautinę teisę ir teisinius reikalavimus,
     kuriais vadovaudamiesi ES ir Marokas prisiėmė įsipareigojimus pagal šiai zonai taikomą
     dvišalį susitarimą, 2010 m. Komisija keliskart prašė Maroko pateikti šio Susitarimo teikiamos
     naudos vietos gyventojams vertinimą. Į šį prašymą Marokas atsakė gruodžio 13 d. Nors
     minėtu pagrindu padėtis tebevertinama, dabartinį protokolą siūloma atnaujinti vieniems
     metams ir taip sudaryti sąlygas baigti derybas dėl protokolo peržiūros, pateikiant atitinkamas
     garantijas, ir kuriam laikui užtikrinti žvejybos veiklos tęstinumą. Tarybos prašoma patvirtinti
     prie šios rekomendacijos pridedamas derybų gaires.

     2.      REKOMENDACIJA

     Atsižvelgdama į pirmiau išdėstytus faktus, Komisija Tarybai rekomenduoja:

     – įgalioti Komisiją pradėti ir vesti derybas dėl Žuvininkystės sektoriaus partnerystės
       susitarimo su Maroko Karalyste protokolo atnaujinimo,

     – protokolą atnaujinti vieniems metams,

     – paskirti Komisiją Sąjungos derybininke šiuo klausimu,

     – pritarti, kad Komisija vestų šias derybas konsultuodamasi su specialiuoju komitetu pagal
       Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo išdėstytas nuostatas,

     – patvirtinti prie rekomendacijos pridedamas derybų gaires.

     1
            OL L 141, 2006 5 29, p. 1.

LT                                                                                LT
 ---pagebreak---      PRIEDAS

     Derybų gairės

     – Derybų tikslas – atnaujinti Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės žuvininkystės
       sektoriaus partnerystės susitarimo protokolą pagal 2002 m. gruodžio 23 d. Komisijos
       komunikatu grindžiamas 2004 m. liepos 15 d. Tarybos išvadas dėl partnerystės
       žuvininkystės sektoriuje susitarimų.

     – Siekiant užtikrinti tausios ir atsakingos žuvininkystės skatinimą, Komisijos derybiniai
       tikslai yra tokie:

             – laikantis toliau nurodytų sąlygų dabartinį protokolą atnaujinti vieniems metams ir
               taip sudaryti sąlygas priimti naują teisinį pagrindą, kuriuo būtų grindžiami ES ir
               Maroko santykiai žuvininkystės srityje:

             – vadovaujantis geriausiomis turimomis           mokslinėmis     rekomendacijomis
               pakoreguoti žvejybos galimybes,

             – remiantis bendrai sutartais rodikliais teikti reguliarias ataskaitas apie sektorių
               politikos įgyvendinimą, taip pat protokolo poveikį regionams.

             –

LT                                                                                LT


title: 2010 m. kovo 17 d. Komisijos rekomendacija dėl alkilintų perfluorjunginių maisto produktuose stebėsenos (Tekstas svarbus EEE)

text:
               18.3.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 68/22

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2010 m. kovo 17 d.
   dėl alkilintų perfluorjunginių maisto produktuose stebėsenos
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2010/161/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Alkilinti perfluorjunginiai (PFAJ) plačiai naudojami pramonėje ir buityje, įskaitant audinių ir kilimų dėmėms neimlias dangas, riebalams atsparias popieriaus gaminių, skirtų liestis su maistu, dangas, gaisro gesinimo priemones, kasybos ir naftos gręžinių surfaktantus, grindų blizginimo priemones ir insekticidus. Svarbios medžiagos yra perfluoruoti organiniai surfaktantai, kuriems priskiriami perfluoroktano sulfonatas (PFOS) ir perfluoroktano rūgštis (PFOR).

               (2)

               Kadangi PFOS ir PFOR yra plačiai naudojamos medžiagos, jų druskos ir prekursoriai aptikti aplinkoje, žuvyse, paukščiuose ir žinduoliuose. Todėl Europos maisto saugos tarnyba (EMST) paprašė Maisto grandinės teršalų mokslinės grupės parengti nuomonę dėl maisto produktų svarbos ir atskirų maisto produktų ir su maistu besiliečiančių medžiagų santykinės reikšmės PFOJ ir jų druskų poveikio žmonėms požiūriu ir patarti dėl tolesnių žingsnių siekiant įvertinti perfluoruotų organinių junginių keliamą riziką.

               (3)

               Maisto grandinės teršalų mokslinė grupė patvirtino mokslinę nuomonę dėl PFOS, PFOR ir jų druskų 2008 m. vasario 21 d. (1).

               (4)

               Šioje mokslinėje nuomonėje EMST mano, kad nėra tikėtina, jog PFOS ir PFOR turi neigiamą poveikį plačiajai visuomenei, tačiau pažymėjo abejojanti dėl jų poveikio gyvų organizmų vystymuisi. EMST rekomendavo, kad būtų gerai gauti papildomų duomenų dėl PFAJ koncentracijos maisto produktuose ir žmonių organizmuose ir ypač atlikti jų poveikio kitimo tendencijų stebėseną.

               (5)

               Pagal Stokholmo konvenciją dėl patvarių organinių teršalų (POT) reikalaujama, kad susitariančiosios šalys atliktų POT, jų pakaitalų ir medžiagų, galinčių tapti POT, stebėseną, o PFOS, jo druskos ir perfluoroktano sulfonilfluoridas (PFOSF) konvencijos B priede įrašyti tarp medžiagų, kurioms taikomi gamybos ir naudojimo ribojimai,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Valstybės narės 2010 ir 2011 metais turėtų stebėti alkilintus perfluorjunginius maisto produktuose. Stebėsena turėtų apimti labai įvairius maisto produktus, kurie atitiktų vartotojų įpročius, įskaitant gyvūninį maistą, pavyzdžiui, žuvį, mėsą, pieną ir išvestinius produktus bei augalinį maistą, kad būtų galima tiksliai įvertinti poveikį.

               2.

               Siekdamos užtikrinti, kad mėginiai pakankamai atspindėtų visą imtį, valstybės narės turėtų laikytis mėginių ėmimo procedūrų, nustatytų 2006 m. gruodžio 19 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1883/2006, nustatančio oficialios dioksinų ir dioksinų tipo PCB koncentracijos tam tikruose maisto produktuose kontrolės ėminių ėmimo ir analizės metodus (2) I priede.

               3.

               Rekomenduojama, kad valstybės narės atliktų alkilintų perfluorjunginių tyrimus siekdamos aptikti PFOS ir PFOR junginius ir, jei įmanoma, jų prekursorius, pavyzdžiui, perfluoroktano sulfonamidą (PFOSA), N–etilperfluoroktano sulfonamidoetanolį (NEtFOSE) ir 8:2 fluortelomero alkoholį. Valstybės narės turėtų, jei įmanoma, tirti ir panašius į PFOS bei PFOR junginius, kurių grandinės ilgis skiriasi (C4–C15), ir polifluoralkilfosfato surfaktantus (PAFS), pavyzdžiui, 8:2 diPAFS ir 8:2 monoPAFS, kad būtų galima įvertinti šių junginių buvimo maisto produktuose reikšmę.

               4.

               Valstybės narės turėtų atlikti alkilintų perfluorjunginių tyrimą pagal 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių (3), III priedą naudodamos tyrimo metodą, kurio tinkamumas patikimiems rezultatams gauti yra įrodytas. Idealiu atveju regeneravimo koeficientai turėtų būti 70–120 % intervale, o kiekybinio nustatymo riba – 1 μg/kg.

               5.

               Rekomenduojama, kad valstybės narės reguliariai pateiktų EMST stebėsenos duomenis, išreikštus kiekiu masės vienetui, kartu su informacija EMST nustatyto formato elektronine forma, kad ją būtų galima įvesti į vieną duomenų bazę. Jos taip pat turėtų pateikti turimus ankstesnių metų duomenis, gautus naudojant tyrimo metodą, kurio tinkamumas patikimiems rezultatams gauti yra įrodytas, kad būtų galima stebėti poveikio kitimo tendencijas.

      Priimta Briuselyje 2010 m. kovo 17 d.

            Komisijos vardu

         John DALLI

            Komisijos narys

      (1)  Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain on Perfluorooctane sulfonate (PFOS), perfluorooctanoic acid (PFOA) and their salts, EMST leidinys (2008 m.) 653, p. 1–131.

      (2)  OL L 364, 2006 12 20, p. 32.

      (3)  OL L 165, 2004 4 30, p. 1.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Maltaand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Malta 2011-2014

text:
  EUROPOS KOMISIJA

                                Briuselis, 2011.6.7
                                SEK(2011) 812 galutinis

                    Rekomendacija

           TARYBOS REKOMENDACIJA

  dėl Maltos 2011 m. nacionalinės reformų programos

                 su Tarybos nuomone

dėl atnaujintos 2011–2014 m. Maltos stabilumo programos

               {SEK(2011) 726 galutinis}
 ---pagebreak---                                                Rekomendacija

                                    TARYBOS REKOMENDACIJA

                         dėl Maltos 2011 m. nacionalinės reformų programos

                                           su Tarybos nuomone

                     dėl atnaujintos 2011–2014 m. Maltos stabilumo programos

     EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

     atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir
     148 straipsnio 4 dalį,

     atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės
     priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo1, ypač į jo
     5 straipsnio 3 dalį,

     atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją2,

     atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,

     atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,

     pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,

     kadangi:

     (1)    2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui
            įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą
            geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms
            svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus
            augimo ir konkurencingumo potencialas.

     (2)    2010 m. liepos 13 d. Taryba patvirtino rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos
            bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. –
            sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių3, kurios kartu sudaro
            integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti
            formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką.

     1
            OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
     2
            OL C , p. .
     3
            2011 m. gegužės 19 d. Tarybos sprendimu 2011/308/ES taikytina 2011 m.

LT                                                     2                                            LT
 ---pagebreak---      (3)   2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria
           pradedamas naujas ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei integruoto
           politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.

     (4)   2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir
           struktūrinių reformų prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo 7 d.
           Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji pabrėžė, kad pirmenybę
           reikia teikti patikimų biudžetų ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui
           reformuojant darbo rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji
           paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis
           ir jas įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas ir į nacionalines reformų
           programas.

     (5)   2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares,
           prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad
           juos būtų galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines
           reformų programas.

     (6)   2011 m. balandžio 28 d. Malta pateikė 2011 m. nacionalinę reformų programą, o
           2011 m. balandžio 29 d. – atnaujintą 2010–2014 m. stabilumo programą. Siekiant
           atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu.

     (7)   Prasidėjus ekonomikos krizei labai sumažėjo eksportas ir investicijos, o realusis BVP
           2009 m. sumažėjo 3,4 %. Užimtumo lygis sumažėjo nedaug, nes buvo skiriama
           valstybės parama. 2010 m. smarkiai išaugus eksportui ir verslo investicijoms, Maltoje
           gerokai suaktyvėjo ekonominė veikla, o nedarbo lygis pamažu mažėjo. Dėl didelės
           valdžios sektoriaus skolos (2008 m. ji siekė 61,5 % BVP), vyriausybė nesiėmė plataus
           užmojo fiskalinių paskatų ir 2009 m. valdžios sektoriaus deficitas išliko mažesnis negu
           visos euro zonos (3,7 % BVP). 2010 m. valdžios sektoriaus biudžeto deficito ir skolos
           santykiai išliko iš esmės nepakitę.

     (8)   Remdamasi atnaujintos stabilumo programos vertinimu pagal Tarybos reglamentą
           (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos
           programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra šiek tiek per daug palankus, ypač
           vėlesniais programos vykdymo metais. Stabilumo programoje planuojama valdžios
           sektoriaus deficitą nuo 3,6 % BVP 2010 m. sumažinti iki mažesnės nei Sutartyje
           nustatyta pamatinė vertė 2011 m. Po to bus daroma pažanga palaipsniui siekiant
           vidutinės trukmės tikslo – biudžeto būklę struktūriškai subalansuoti vykdant
           įsipareigojimą užtikrinti tvarų konsolidavimą, daugiausia grindžiamą išlaidų
           mažinimu. Tačiau stabilumo programoje vidutinės trukmės tikslo per programos
           laikotarpį pasiekti nenumatoma. Prognozuojama, kad dėl teigiamo ir vis didėjančio
           pirminio balanso 2014 m. skolos santykis sumažės nuo 68 % BVP – 2010 m.
           užfiksuotos didžiausios vertės – iki 63,7 %. Komisijos apskaičiuota 2012–2014 m.
           vidutinė metinė struktūrinio koregavimo priemonių vertė iš esmės atitinka Stabilumo
           ir augimo paktą. Tačiau biudžeto rezultatai gali būti prastesni negu siekiama dėl
           galimo išlaidų viršijimo ir informacijos apie priemones, kuriomis grindžiamos
           konsolidavimo pastangos po 2011 m., trūkumo.

     (9)   Svarbiausias Maltos uždavinys – vykdyti fiskalinį konsolidavimą vidutinės trukmės
           tikslui pasiekti. 2011 m. biudžete numatytos priemonės 2011 m. pašalinti perviršinį
           deficitą, tačiau, jei būtų kokių nuokrypių, reiktų imtis papildomų priemonių. Vidutinės

LT                                                3                                                  LT
 ---pagebreak---             trukmės konsolidavimo strategijos, kuri kol kas nepagrįsta konkrečiomis priemonėmis,
            patikimumą būtų galima padidinti sustiprinus daugiametę biudžeto sistemą.
            Didžiausias trūkumas yra tai, kad daugiamečiai tikslai nėra privalomi, tai reiškia, kad
            fiskalinio planavimo laikotarpis palyginti trumpas. Stabilumo programoje nurodyta,
            kad svarstoma įvesti išlaidų taisyklę.

     (10)   Ilgalaikis visuomenės senėjimo, įskaitant pensijas, poveikis biudžetui Maltoje gerokai
            didesnis nei ES vidurkis. Be to, atsižvelgiant į tai, kad pensinis amžius vis dar
            palyginti mažas, kad dažnai į pensiją išeinama pagal ankstyvo išėjimo į pensiją
            sistemą ir kad vyresnio amžiaus moterų aktyvumas darbo rinkoje labai mažas, darbo
            rinkoje yra labai nedaug vyresnio amžiaus žmonių. 2006 m. pensijų reforma pailgintas
            pensinis amžius (nors ir labai palaipsniui) ir sprendžiamas būsimų pensijų adekvatumo
            klausimas, visų pirma taikant palankesnes indeksavimo taisykles ir įvedant garantuotą
            valstybinę minimalią pensiją. Nacionalinėje reformų programoje pranešama apie
            vykstančias konsultacijas dėl Pensijų darbo grupės pateiktų pasiūlymų, kaip toliau
            vykdyti pensijų reformą, įskaitant pasiūlymus aiškiai susieti pensinį amžių ir vidutinę
            tikėtiną gyvenimo trukmę, taip pat pradėti taikyti privalomą antrąją pensijų kaupimo
            pakopą ir savanorišką trečiąją pensijų kaupimo pakopą. Tačiau nacionalinėje reformų
            programoje nepateikiama išsami aktyvaus senėjimo strategija, kuri padėtų įgyvendinti
            vykstančius ir numatomus teisinius pokyčius. Dėl gana plačiai paplitusio
            nedeklaruojamo darbo kyla pavojus ilgalaikiam viešųjų finansų tvarumui.
            Nacionalinėje reformų strategijoje vyriausybė pristato keletą priemonių šiai problemai
            spręsti, tačiau joje nepateikta pasiūlymų peržiūrėti mokesčių ir pašalpų sistemą
            siekiant užtikrinti, kad už darbą bus atlyginta. Kitas svarbus Maltos uždavinys –
            skatinti moterų dalyvavimą darbo rinkoje, nes šalies moterų užimtumo lygis yra
            mažiausias ES. Nacionalinėje reformų strategijoje vyriausybė pateikė daug
            dirbančioms moterims skirtų iniciatyvų. Jų įgyvendinimo galimybes ir poveikį reikėtų
            įvertinti 2012 m.

     (11)   Pastaraisiais metais Maltoje buvo intensyviai restruktūrizuojama pramonė siekiant
            tradicinę imlią darbui gamybą pakeisti nauja didelės pridėtinės vertės turinčia veikla.
            Dėl to atsirado įgūdžių paklausos ir pasiūlos darbo rinkoje neatitikimas; norint dar
            labiau įvairinti Maltos ekonomiką, reikalingi naujiems sektoriams pritaikyti įgūdžiai.

     (12)   Maltoje mokyklos nebaigusių asmenų rodiklis didžiausias ES, 2009 m. jis buvo
            36,8 %, palyginti su ES vidurkiu (14,4 %). Šalyje taip pat mažas 30–34 metų asmenų,
            turinčių aukštąjį ar jam prilygstantį išsilavinimą, rodiklis (21,1 %, palyginti su 2009 m.
            ES vidurkiu – 32,3 %). Iki 2020 m. Malta siekia sumažinti mokyklos nebaigusių
            asmenų rodiklį iki 29 % ir padidinti 30–34 metų asmenų, turinčių aukštąjį ar jam
            prilygstantį išsilavinimą, iki 33 %. 2011 m. šalyje pradėtos taikyti priemones, kuriomis
            per profesinį mokymą arba sudarant galimybes mokyklos nebaigusiems asmenims ją
            užbaigti siekiama mokyklos galinčius nebaigti asmenis sudominti įvairiomis karjeros
            galimybėmis.

     (13)   Malta yra viena nedaugelio ES valstybių narių, kurioje veikia bendras darbo
            užmokesčio indeksavimo mechanizmas. Darbo užmokesčio didinimas susietas su
            privalomu pragyvenimo išlaidų koregavimo mechanizmu, pagal kurį darbo užmokestis
            didinamas atsižvelgiant į infliacijos pokyčius, tačiau darbo užmokestis proporcingai
            labiau didėja asmenims, gaunantiems mažesnį darbo užmokestį. Kartu su minimaliu
            darbo užmokesčiu, šis koregavimas gali toliau riboti darbui imlių sektorių

LT                                                  4                                                    LT
 ---pagebreak---             konkurencingumą. Šis klausimas itin svarbus atsižvelgiant į neseniai pakilusias
            energijos kainas, dėl kurių gali susiformuoti darbo užmokesčio ir kainų spiralės.

     (14)   Maltos energetika beveik visiškai priklausoma nuo importuojamos naftos, todėl jos
            ekonomikai didelį poveikį daro naftos kainos pokyčiai. Dėl priklausomybės nuo
            importuojamos naftos ir dėl Maltos energetikos sistemos netobulumo gali kilti
            problemų verslumui ir MVĮ konkurencingumui. Pasinaudojus galimybėmis gaminti
            energiją iš atsinaujinančiųjų šaltinių būtų užtikrinta dviguba nauda – pagerintas
            konkurencingumas ir pasiekti energetikos ir klimato tikslai. Nacionalinėje reformų
            programoje pateikta nedaug informacijos apie priemones energetikos srityje, todėl jų
            ekonominį pagrįstumą ir rentabilumą vertinti sudėtinga.

     (15)   Malta prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“4. Šie įsipareigojimai
            susiję su dviem pakto sritimis: konkurencingumo ir viešųjų finansų tvarumo.
            Fiskalinėje srityje įsipareigojimai susiję su biudžeto sistemos atskaitomybės ir
            skaidrumo didinimu, taip pat analizuojamos galimybės pradėti taikyti mechanizmus,
            skirtus sugriežtinti biudžeto vykdymo drausmę. Našumui didinti parengtos priemonės,
            kuriomis gerinama verslo aplinka ir finansavimo sąlygos įmonėms, taip pat skatinama
            konkurencija paslaugų teikimo srityje, ypač telekomunikacijų paslaugų srityje. Nors
            pakto „Euro plius“ įsipareigojimai nacionalinėje reformų programoje paminėti, jie
            nėra susiję su užimtumo ir finansinio stabilumo klausimais. Valdžios institucijos didelį
            dėmesį skiria našumui didinti, tačiau jos nepripažįsta, kad šiuo metu taikomas darbo
            užmokesčio indeksavimo mechanizmas turi poveikį Maltos konkurencingumui. Šie
            įsipareigojimai pagal paktą „Euro plius“ buvo įvertinti ir į juos atsižvelgta rengiant
            rekomendacijas.

     (16)   Komisija įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat
            Maltos įsipareigojimus pagal paktą „Euro plius“5. Komisija įvertino ne tik jų svarbą
            tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Maltos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi
            ES taisyklių ir gairių, nes būtina stiprinti bendrą Europos Sąjungos ekonomikos
            valdymą ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų.
            Atsižvelgdama į tai, Komisija mano, kad numatyta pažanga siekiant vidutinės trukmės
            tikslo yra tinkama, tačiau konsolidavimo strategijai kyla rimtų pavojų, nes ji
            nepagrįsta konkrečiomis priemonėmis ir išlaidos gali būti viršytos, kaip yra nutikę
            anksčiau. Be to, neprivaloma vidutinės trukmės biudžeto sistema neskatina fiskalinės
            drausmės. Dėl palyginti didelių ilgalaikių išlaidų, susijusių su visuomenės senėjimu,
            Maltos viešųjų finansų ilgalaikiam tvarumui kyla pavojus. Nacionalinėje reformų
            programoje pripažįstamos pagrindinės struktūrinės problemos, su kuriomis susiduria
            Maltos ekonomika, tačiau reikėtų skirti daugiau dėmesio tam tikriems klausimams,
            visų pirma siekti geriau panaudoti ekonomikos darbo jėgos potencialą, reformuoti
            darbo užmokesčio nustatymo mechanizmą, kad darbo užmokesčio ir našumo pokyčiai
            būtų geriau suderinti, ir įvairinti energijos šaltinius.

     (17)   Atsižvelgdama į šį vertinimą, taip pat į 2010 m. vasario 16 d. Tarybos rekomendaciją
            pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 7 dalį, Taryba išnagrinėjo
            2011 m. atnaujintą Maltos stabilumo programą ir jos nuomonė6 pateikiama visų pirma

     4
            Daugiau informacijos apie įsipareigojimus, prisiimtus pagal paktą „Euro plius“, galima rasti dokumente
            SEC(2011) 726.
     5
            SEC(2011) 726.
     6
            Numatyta Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalyje.

LT                                                       5                                                           LT
 ---pagebreak---             1 ir 2 toliau pateikiamų rekomendacijų punktuose. Atsižvelgdama į 2011 m. kovo
            25 d. Europos Vadovų Tarybos išvadas, Taryba išnagrinėjo Maltos nacionalinę
            reformų programą.

     REKOMENDUOJA Maltai 2011–2012 m. imtis šių veiksmų:

     (1)     Užtikrinti, kad 2011 m. perviršinis deficitas būtų pašalintas, ir būti pasirengus imtis
             papildomų priemonių, kad būtų užkirstas kelias galimiems nuokrypiams, taip pat
             priimti konkrečias priemones, kuriomis siekiama 2012 m. deficito tikslo. Siekiant
             didinti vidutinės trukmės konsolidavimo strategijos patikimumą, apibrėžti
             reikalaujamas plataus masto priemones, įtraukti fiskalinius tikslus į taisyklėmis
             grindžiamą privalomą daugiametę biudžeto sistemą ir pagerinti biudžeto vykdymo
             priežiūrą.

     (2)     Imtis veiksmų pensijų sistemos tvarumui užtikrinti paspartinant laipsnišką pensinio
             amžiaus didinimą ir susiejant jį su vidutine tikėtina gyvenimo trukme. Taikant
             didesnį įstatymais nustatytą pensinį amžių ir įgyvendinant išsamią aktyvaus senėjimo
             strategiją neskatinti naudotis ankstyvo išėjimo į pensiją sistema ir skatinti privatų
             pensijų kaupimą.

     (3)     Švietimo sistemą geriau pritaikyti darbo rinkos poreikiams, visų pirma imtis
             priemonių suteikti daugiau galimybių siekti aukštojo išsilavinimo ir didinti profesinio
             mokymo sistemos efektyvumą. Imtis priemonių iki 2012 m. sumažinti mokyklos
             nebaigusių asmenų skaičių – nustatyti, analizuoti ir įvertinti šio reiškinio priežastis ir
             parengti reguliarios priežiūros ir ataskaitų teikimo mechanizmą, kad būtų galima
             įvertinti, ar priemonės įgyvendinamos sėkmingai.

     (4)     Pasikonsultavus su socialiniais partneriais ir vadovaujantis nacionaline praktika
             pertvarkyti automatinį darbo užmokesčio indeksavimo mechanizmą, kad darbo
             užmokesčio didėjimas geriau atspindėtų darbo našumo ir konkurencingumo
             pokyčius.

     (5)     Aktyviau mažinti Maltos priklausomybę nuo importuojamos naftos ir tuo tikslu
             investuoti į atsinaujinančiuosius energijos šaltinius ir pasinaudoti visomis ES
             skiriamomis lėšomis infrastruktūrai modernizuoti ir energijos vartojimo efektyvumui
             skatinti.

     Priimta Briuselyje

                                                  Tarybos vardu
                                                  Pirmininkas

LT                                                  6                                                     LT