title: 2013 m. liepos 9 d. Tarybos rekomendacija dėl 2013 m. Slovakijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Slovakijos stabilumo programos

text:
               30.7.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 217/71

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2013 m. liepos 9 d.
   dėl 2013 m. Slovakijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Slovakijos stabilumo programos
   2013/C 217/18
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – Sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2012 m. birželio 29 d. valstybių narių valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;

               (4)

               2012 m. liepos 10 d. Taryba priėmė rekomendaciją (3) dėl Slovakijos 2012 m. nacionalinės reformų programos ir nuomonę dėl 2012–2015 m. Slovakijos stabilumo programos;

               (5)

               2012 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2013 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2012 m. lapkričio 28 d. Komisija pagal 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (4) priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nenurodė, kad Slovakija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (6)

               Europos Parlamentas aktyviai dalyvavo Europos semestre pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97 ir 2013 m. vasario 7 d. priėmė Rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2013 m. metinėje augimo apžvalgoje ir Rezoliuciją dėl indėlio į 2013 m. metinę augimo apžvalgą;

               (7)

               2013 m. kovo 14 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą, šalinti socialines krizės pasekmes ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (8)

               2013 m. balandžio 24 d. Slovakija pateikė 2013 m. nacionalinę reformų programą, o 2013 m. balandžio 30 d. – 2012–2016 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu;

               (9)

               remdamasi stabilumo programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad Slovakija sumažino valdžios sektoriaus deficitą nuo 7,7 % BVP 2010 m. iki 4,3 % BVP 2012 m., nes ėmėsi esminių konsolidavimo priemonių, ir remiantis dabartiniais planais panaikins perviršinį deficitą. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos stabilumo programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Palyginti su Komisijos prognozėmis, valdžios institucijų numatomas BVP augimas bus panašus, bet jo struktūra šiek tiek skirsis. Stabilumo programoje apibrėžtas biudžeto strategijos tikslas – pasiekti tokią fiskalinę būklę, kuria būtų užtikrintas ilgalaikis viešųjų finansų tvarumas. Šiam tikslui pasiekti Vyriausybė patvirtina tikslą nominalų deficitą 2013 m. sumažinti tiek, kad jis neviršytų 3 % BVP pamatinės vertės, laikantis Tarybos rekomendacijos pagal perviršinio deficito procedūrą. Pakoreguotas vidutinis metinis fiskalinių priemonių dydis 2010–2013 m. siekia 1,4 % BVP, t. y. gerokai daugiau už Tarybos rekomenduotą 1 % BVP privalomą dydį. Tikimasi, kad už didžiąją išlaidų sumažinimo dalį 2013 m. bus atsakinga vietos valdžia ir kiti valdžios sektoriaus vienetai, kuriems centrinė valdžia neturi tiesioginės įtakos. Todėl kyla rizika, kad tikslas gali būti nepasiektas, taip pat turint omenyje praeityje pasitaikiusį išlaidų perviršį.
               Stabilumo programoje patvirtinama, kad ankstesnis -0,5 % vidutinės trukmės tikslas bus pasiektas 2018 m. Vidutinės trukmės laikotarpio tikslas atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Kalbant apie metus, einančius po numatomos perviršinio deficito panaikinimo datos, (perskaičiuoto) struktūrinio biudžeto balanso pagerėjimas yra tinkamas 2014 ir 2015 m. (atitinkamai 0,6 ir 0,7 procentinių punktų BVP), bet būtų nepakankamas 2016 m. (0,3 procentinių punktų BVP). Numatoma, kad Slovakija laikysis Stabilumo ir augimo pakte nustatyto išlaidų kriterijaus. Pagal stabilumo programą numatoma, kad valdžios sektoriaus skola iki 2016 m. ir toliau neviršys 60 % BVP pamatinės vertės. Komisijos tarnybų 2013 m. pavasario prognozėje numatomas skolos santykio padidėjimas iki 54,6 % BVP 2013 m. ir 56,7 % BVP 2014 m.
               Siekdamos iš esmės sumažinti nominalų deficitą nuo 2011 m., valdžios institucijos taip pat mažino iš valdžios sektoriaus biudžeto finansuojamas investicijas – tai gali būti netvaru ir nepageidautina vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiu, be to, ėmėsi vienkartinių priemonių. Vykdant konsolidavimą ir konvergenciją ateityje reikės neliesti išlaidų augimą skatinančiose kategorijose, pavyzdžiui, švietimo, inovacijų ir transporto infrastruktūros srityse;

               (10)

               Slovakija turi galimybių surinkti papildomų išteklių išplėsdama mokesčių bazę, apribodama mokestinių prievolių nevykdymo bei mokesčių slėpimo galimybes ir didindama mokesčių, kurie mažiau kenkia augimui, pvz., nekilnojamojo turto ir aplinkos mokesčių, vaidmenį. 2012 m. priimtas kovos su mokestiniu sukčiavimu veiksmų planas, kuriame daugiausia dėmesio skiriama PVM. Kad strategija būtų sėkminga, reikia papildomų priemonių, kuriomis visų pirma gerinama IT infrastruktūra, plečiama valdžios institucijų kompetencija bei audito gebėjimai ir užtikrinamos tolesnės teisminės procedūros;

               (11)

               2012 m. Slovakija patvirtino pensijų reformą ilgalaikiam viešųjų finansų tvarumui didinti. Tai sumažino įvertintą ilgalaikio tvarumo atotrūkį 2 % BVP; vis dėlto, būdamas 4,9 % BVP, šis atotrūkis tebėra gerokai didesnis už 3 % BVP ES vidurkį. Iš esmės jis rodo visuomenės senėjimo poveikį – pensijų išlaidos prie jo prisideda 1,5 procentinio punkto BVP, o sveikatos priežiūros išlaidos – 2 procentiniais punktais BVP. Turint omenyje tai, kad ilguoju laikotarpiu Slovakijos sveikatos priežiūros išlaidos turėtų gerokai išaugti, pažangą, daromą didinant pensijų tvarumą, reikės derinti su sveikatos priežiūros reforma, kad būtų užtikrintas viešųjų finansų tvarumas. Veiksmingų skatinamųjų struktūrų ir kontrolės mechanizmų įvedimas padėtų didinti sveikatos priežiūros sistemos išlaidų veiksmingumą;

               (12)

               aukštas nedarbo lygis, ypač lėto pokrizinio atsigavimo kontekste, tebėra viena iš pagrindinių Slovakijos ekonomikos problemų. Pastaraisiais mėnesiais Slovakija ėmėsi veiksmų aktyviai darbo rinkos politikai reformuoti. Tačiau reformos sėkmė labai priklausys nuo viešųjų užimtumo tarnybų gebėjimo ją veiksmingai įgyvendinti. Reikia papildomų tikslingesnių priemonių, skirtų nepalankiausioje padėtyje esantiems bedarbiams. Socialinės paramos skyrimas turėtų būti geriau susietas su aktyvumo skatinimu, be to, mokesčių ir pašalpų sistemoje reikia panaikinti neigiamas paskatas asmenims, kurie imasi mažai apmokamo darbo. Moterų ir vyresnio amžiaus žmonių dalyvavimo darbo rinkoje didinimas padėtų didinti bendrą užimtumą ir pasiekti 2020 m. nacionalinį užimtumo tikslą, kuris yra 72 %. Vis dėlto motinoms sunkiau grįžti į darbo rinką, kol nėra tinkamų vaikų, visų pirma mažesnių negu trejų metų vaikų, priežiūros galimybių;

               (13)

               jaunimo nedarbas Slovakijoje yra vienas iš didžiausių Sąjungoje. Nepaisant 2012 m. reformos veiksmų švietimo kokybei ir atitikčiai darbo rinkos poreikiams gerinti, perėjimas iš švietimo sistemos į darbo rinką tebėra sudėtingas, o švietimo sistema lėtai reaguoja į darbo rinkos poreikius. Švietimo finansavimas vienam gyventojui yra labiau palankus siekiant kiekybės, o ne kokybės, ir mažai lėšų skiriama mokymo veiklai (mokytojams, medžiagai ir įrangai). Aukštojo mokslo kokybės ir įmonių bei švietimo įstaigų bendradarbiavimo gerinimas taip pat padėtų kurti tinkamai veikiantį žinių trikampį, užtikrinti didesnį investicijų į MTTP veiksmingumą bei patrauklumą ir didinti Slovakijos ekonomikos inovacinius gebėjimus;

               (14)

               ne iki galo išnaudojamas darbo jėgos potencialas aktualus ir nuo visuomenės atskirtoms bendruomenėms, kurioms kyla didelių kliūčių patekti į darbo rinką ir pasinaudoti švietimo sistema. Po Slovakijos Respublikos romų integracijos iki 2020 m. strategijos priėmimo 2012 m. nesiimta veiksmingų priemonių ir nuo visuomenės atskirtų bendruomenių, įskaitant romus, gyvenimo sąlygos tebėra sudėtingos. Svarbu sparčiau gerinti nuo visuomenės atskirtų grupių mokymosi rezultatus, taip pat taikyti tikslines suaugusiesiems skirtas aktyvumo skatinimo priemones;

               (15)

               nors ir padaryta didelė pažanga, Slovakija yra penktoje vietoje tarp daugiausia energijos suvartojančių valstybių narių, tai galima iš dalies paaiškinti tuo, kad pramonė jos ūkio struktūroje užima didžiausią dalį (25,9 % BVP). Kartu elektros kainos yra palyginti aukštos, visų pirma mažiesiems ir vidutiniams pramoniniams vartotojams. Keletą pastarųjų metų Slovakija dėjo pastangas iš dalies liberalizuoti energijos rinką, bet vis dar yra galimybių pagerinti rinkos veikimą; visų pirma didinant skaidrumą (taip pat ir tinklų tarifų nustatymo atžvilgiu) ir gerinant reguliavimo sprendimų ekonominį pagrindą bei nuspėjamumą. Taip pat yra galimybių gerinti tiekimo saugumą ir nustatyti didesnio užmojo energijos vartojimo efektyvumo tikslus;

               (16)

               2012 m. Slovakija pradėjo didelę viešojo administravimo reformą, kad pagerėtų piliečiams ir įmonėms skirtų viešųjų paslaugų orientavimasis į klientą. Šiame etape reforma nėra koncentruota į centrinę valdžią, išskyrus vietos agentūras, bendrai jos kokybei bei veiksmingumui gerinti. Kadangi nepadaryta teismų sistemos reformavimo pažangos, teisminės procedūros vis dar ilgai trunka, visų pirma nemokumo bylose, ir nepakankamai naudojamasi alternatyviais ginčų sprendimo būdais. Pastaruoju metu Slovakija reformavo viešojo pirkimo taisykles, taip pat padidino Viešųjų pirkimų tarnybos nepriklausomumą, tačiau ES struktūrinių fondų lėšų įsisavinimo patirtis rodo, kad veiksmingas viešųjų pirkimų taisyklių taikymas tebėra problema;

               (17)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Slovakijos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Slovakijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–6 rekomendacijose;

               (18)

               Taryba, atsižvelgdama į šį vertinimą, išnagrinėjo stabilumo programą ir savo nuomonę (5) pateikė visų pirma toliau išdėstytose 1 ir 2 rekomendacijose;

               (19)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Tuo remdamasi Taryba pateikė valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (6), skirtas rekomendacijas. Slovakija kaip valstybė, kurios valiuta yra euro, taip pat turėtų užtikrinti, kad tos rekomendacijos būtų visiškai ir laiku įgyvendintos,

         REKOMENDUOJA Slovakijai 2013–2014 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Pagal planą įgyvendinti 2013 m. biudžetą, kad būtų tvariai panaikintas perviršinis deficitas ir užtikrintos fiskalinės priemonės, kurias Taryba nurodė rekomendacijose pagal perviršinio deficito procedūrą. Panaikinus perviršinį deficitą, vykdyti struktūrines koregavimo priemones, kurios Slovakijai sudarytų sąlygas iki 2017 m. pasiekti vidutinės trukmės laikotarpio tikslą. Stengtis nemažinti augimą didinančių išlaidų ir aktyviau didinti valstybės išlaidų veiksmingumą. Remiantis jau patvirtinta pensijų reforma, toliau didinti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą mažinant finansavimo atotrūkį viešojoje pensijų sistemoje ir didinant sveikatos priežiūros sektoriaus išlaidų veiksmingumą.

               2.

               Sparčiau įgyvendinti kovos su mokestiniu sukčiavimu veiksmų planą ir toliau gerinti PVM surinkimą, visų pirma stiprinant mokesčių administratoriaus analitinius ir audito gebėjimus. Gerinti mokestinių prievolių vykdymą. Susieti nekilnojamojo turto mokesčius su jo rinkos verte.

               3.

               Imtis priemonių siekiant padidinti viešųjų užimtumo tarnybų galimybes bedarbiams teikti individualizuotas paslaugas, taip pat sustiprinti aktyvumo skatinimo priemonių ir socialinės paramos sąsają. Veiksmingiau mažinti ilgalaikį nedarbą taikant aktyvumo skatinimo priemones ir teikiant individualiems poreikiams pritaikytą mokymą. Gerinti paskatas moterims užimtumo srityje, gerinant vaikų, visų pirma mažesnių negu trejų metų, priežiūros galimybes. Mažinti mažai uždirbantiems darbuotojams susidarantį mokesčių pleištą ir pritaikyti išmokų sistemą.

               4.

               Aktyviau mažinti didelį jaunimo nedarbą, pvz., įgyvendinant Jaunimo garantijų iniciatyvą. Imtis veiksmų paskatinti jaunimą tapti mokytojais ir gerinti mokymosi rezultatus. Profesinio rengimo ir mokymo srityje sudaryti geresnes galimybes mokytis darbo vietoje. Aukštojo mokslo srityje sukurti labiau į darbo rinką orientuotų bakalauro programų. Skatinti veiksmingą žinių perdavimą skatinant akademikų, mokslininkų ir įmonių sektoriaus bendradarbiavimą. Aktyviau gerinti nuo visuomenės atskirtų bendruomenių, įskaitant romus, galimybes gauti kokybišką ir įtraukųjį ikimokyklinį ir mokyklinį ugdymą.

               5.

               Aktyviau gerinti energijos rinkos veikimą; visų pirma gerinti tarifų nustatymo mechanizmo skaidrumą, didinti reguliavimo institucijos atskaitomybę. Stiprinti jungtis su kaimyninėmis šalimis. Didinti energijos vartojimo efektyvumą, visų pirma pastatuose ir pramonės sektoriuje.

               6.

               Imtis priemonių, įskaitant Įstatymo dėl valstybės tarnybos pakeitimą, kad sustiprėtų valstybės tarnybos nepriklausomumas. Gerinti žmogiškųjų išteklių valdymą viešojo administravimo įstaigose. Aktyviau stiprinti pagrindinių ministerijų analitinius gebėjimus, be kita ko, siekiant gerinti ES lėšų įsisavinimą. Įgyvendinti priemones teismų sistemos veiksmingumui gerinti. Populiarinti alternatyvaus ginčų sprendimo procedūras ir skatinti dažniau jomis naudotis.

      Priimta Briuselyje 2013 m. liepos 9 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  Toliau taikomą 2013 m. pagal 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos sprendimą 2013/208/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 118, 2013 4 30, p. 21).

      (3)  OL C 219, 2012 7 24, p. 74.

      (4)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (5)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.

      (6)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 97.


title: 2011/516/ES: 2011 m. rugpjūčio 23 d. Komisijos rekomendacija dėl dioksinų, furanų ir PCB pašaruose ir maisto produktuose mažinimo  Tekstas svarbus EEE

text:
               24.8.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 218/23

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2011 m. rugpjūčio 23 d.
   dėl dioksinų, furanų ir PCB pašaruose ir maisto produktuose mažinimo
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2011/516/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               atsižvelgiant į bendrąją strategiją buvo priimta keletas priemonių, kuriomis siekiama mažinti dioksinų, furanų ir PCB koncentraciją aplinkoje, pašaruose ir maisto produktuose;

               (2)

               didžiausia leidžiamoji dioksinų koncentracija ir dioksinų bei dioksinų tipo PCB suma pašaruose buvo nustatytos 2002 m. gegužės 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/32/EB dėl nepageidaujamų medžiagų gyvūnų pašaruose (1), o maisto produktuose – 2006 m. gruodžio 19 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1881/2006, nustatančiu didžiausias leistinas tam tikrų teršalų maisto produktuose koncentracijas (2);

               (3)

               siekiant skatinti aktyviau mažinti dioksinų ir dioksinų tipo PCB koncentraciją maisto produktuose, 2006 m. vasario 6 d. Komisijos rekomendacija 2006/88/EB dėl dioksinų, furanų ir PCB sumažinimo pašaruose ir maisto produktuose (3) nustatyta dioksinų ir dioksinų tipo PCB maisto produktuose poveikio koncentracija. Ši poveikio koncentracija yra kriterijus, pagal kurį kompetentingos institucijos ir ūkinės veiklos vykdytojai gali nustatyti atvejus, kai būtina identifikuoti taršos šaltinį ir imtis priemonių taršai sumažinti arba jos šaltiniui pašalinti. Kadangi dioksinų ir dioksinų tipo PCB šaltiniai yra skirtingi, dioksinams ir dioksinų tipo PCB tikslinga nustatyti atskiras poveikio koncentracijos vertes;

               (4)

               Direktyva 2002/32/EB nustatytos dioksinų ir dioksinų tipo PCB pašaruose poveikio ribos;

               (5)

               2005 m. birželio 28–30 d. Pasaulio sveikatos organizacija (WHO) surengė ekspertų seminarą dėl 1998 m. WHO nustatytų toksinio ekvivalentiškumo veiksnių (TEF) verčių persvarstymo. Pakeista keletas TEF verčių, visų pirma, PCB, giminingų oktachlorintų junginių ir giminingų pentachlorintų furanų. Europos maisto saugos tarnyba (EFSA) mokslinėje ataskaitoje „Dioksinų koncentracijos maisto produktuose ir pašaruose stebėsenos rezultatai“ (4) pateikė duomenų apie naujųjų TEF verčių poveikį ir naujausius duomenis apie susijusius atvejus. Todėl, atsižvelgiant į naująsias TEF vertes, tikslinga persvarstyti poveikio koncentraciją;

               (6)

               patirtis parodė, kad kai kuriuose maisto produktuose viršijus poveikio koncentraciją nebebūtina atlikti tyrimų. Šiais atvejais poveikio koncentracijos viršijimas nesusijęs su konkrečiu taršos šaltiniu, kurį galima pašalinti, arba su tarša, kurią galima sumažinti, bet su bendra aplinkos tarša. Todėl tikslinga šiems maisto produktams nenustatyti poveikio koncentracijos verčių;

               (7)

               šiomis aplinkybėmis Rekomendacija 2006/88/EB turėtų būti pakeista šia rekomendacija,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   1.   Valstybių narių vykdomos atsitiktinės dioksinų ir dioksinų tipo PCB bei ne dioksinų tipo PCB pašaruose ir maisto produktuose stebėsenos mastas turi būti proporcingas pagaminamam, naudojamam ir suvartojamam pašarų ir maisto produktų kiekiui.
   2.   Kai nesilaikoma Direktyvos 2002/32/EB ir Reglamento (EB) Nr. 1881/2006 nuostatų, ir nustatoma, kad dioksinų ir (arba) dioksinų tipo PCB koncentracija maisto produktuose viršija šios rekomendacijos priede nurodytas poveikio koncentracijos vertes, o koncentracija pašaruose viršija Direktyvos 2002/32/EB II priede nurodytas poveikio koncentracijos vertes, valstybės narės, bendradarbiaudamos su ūkinės veiklos vykdytojais:

               a)

               inicijuoja tyrimus taršos šaltiniui nustatyti;

               b)

               imasi priemonių taršai sumažinti arba jos šaltiniui pašalinti.

         3.   Valstybės narės turėtų Komisijai ir kitoms valstybėms narėms pateikti savo išvadas, tyrimų rezultatus ir nurodyti priemones, kurių ėmėsi taršai sumažinti arba jos šaltiniui pašalinti.
   Rekomendacija 2006/88/EB panaikinama nuo 2012 m. sausio 1 d.

      Priimta Briuselyje 2011 m. rugpjūčio 23 d.

            Komisijos vardu

         John DALLI

            Komisijos narys

      (1)  OL L 140, 2002 5 30, p. 10.

      (2)  OL L 364, 2006 12 20, p. 5.

      (3)  OL L 42, 2006 2 14, p. 26.

      (4)  EFSA leidinys, 2010 m.; 8(3):1385, http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/doc/1385.pdf.

      PRIEDAS
      Dioksinai (polichlorintų dibenzo-para-dioksinų (PCDD) ir polichlorintų dibenzofuranų (PCDF), išreikštų Pasaulio sveikatos organizacijos (WHO) toksiškumo ekvivalentais, taikant WHO toksinio ekvivalentiškumo veiksnius (WHO-TEFs), ir dioksinų tipo polichlorintų bifenilų (PCB), išreikštų WHO toksiškumo ekvivalentais, taikant toksinio ekvivalentiškumo veiksnius, suma). Toksinio ekvivalentiškumo veiksniai, pagal kuriuos vertinama žmonėms keliama rizika remiantis 2005 m. birželio mėn. Ženevoje vykusio Pasaulio sveikatos organizacijos Tarptautinės cheminių medžiagų saugumo programos (angl. IPCS) ekspertų posėdžio išvadomis ((Martin van den Berg et al, „The 2005 World Health Organization Re-evaluation of Human and Mammalian Toxic Equivalency Factors for Dioxins and Dioxin-like Compounds“. Toxicological Sciences 93(2), 223–241 (2006).

                  Maisto produktas

                  Dioksinų ir furanų poveikio koncentracija (WHO-TEQ) (1)

                  Dioksinų tipo pcb poveikio koncentracija (WHO-TEQ) (1)

                  Mėsa ir mėsos produktai (išskyrus valgomuosius subproduktus) (2), pagaminti iš:

                              —

                              galvijų ir avių,

                  1,75 pg/g riebalų (3)

                  1,75 pg/g riebalų (3)

                              —

                              naminių paukščių

                  1,25 pg/g riebalų (3)

                  0,75 pg/g riebalų (3)

                              —

                              kiaulių

                  0,75 pg/g riebalų (3)

                  0,5 pg/g riebalų (3)

                  Sumaišyti riebalai

                  1,00 pg/g riebalų (3)

                  0,75 pg/g riebalų (3)

                  Ūkiuose auginamų žuvų raumenų mėsa ir žuvininkystės ūkių produktai

                  1,5 pg/g šviežio produkto svorio

                  2,5 pg/g šviežio produkto svorio

                  Žalias pienas (2) ir pieno produktai (2), įskaitant pieno riebalus

                  1,75 pg/g riebalų (3)

                  2,0 pg/g riebalų (3)

                  Vištų kiaušiniai ir kiaušinių produktai (2)

                  1,75 pg/ griebalų (3)

                  1,75 pg/g riebalų (3)

                  Vaisiai, daržovės ir javai

                  0,3 pg/g produkto

                  0,1 pg/g produkto

         (1)  Viršutinės ribinės koncentracijos: Viršutinės ribinės koncentracijos skaičiuojamos darant prielaidą, kad visos už kiekybinio vertinimo ribą mažesnės įvairių giminingų junginių vertės yra lygios kiekybinio vertinimo ribai.

         (2)  Šios kategorijos maisto produktai yra apibrėžti 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 853/2004, nustatančiame konkrečius gyvūninės kilmės maisto produktų higienos reikalavimus (OL L 139, 2004 4 30, p. 55).

         (3)  Poveikio koncentracijos netaikomos maisto produktams, kurių sudėtyje yra mažiau nei 2 % riebalų.


				|

		52012PC0005

			Rekomendacija TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo nustatoma, kad Vengrija nesiėmė veiksmingų priemonių atsižvelgdama į 2009 m. liepos 7 d. Tarybos rekomendaciją /* COM/2012/05 final - 2012/ () */

			   	Rekomendacija
TARYBOS SPRENDIMAS
kuriuo nustatoma, kad Vengrija nesiėmė
veiksmingų priemonių atsižvelgdama į 2009 m. liepos 7 d. Tarybos rekomendaciją
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos
veikimo, ypač į jos 126 straipsnio 8 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją,
kadangi:
(1)
pagal Sutarties 126 straipsnį valstybės narės turi
vengti perviršinio valdžios sektoriaus deficito;
(2)
Stabilumo ir augimo pakto pagrindinis tikslas yra
patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas kainų
stabilumui ir dideliam tvariam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas.
Stabilumo ir augimo pakto dalis – 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentas (EB)
Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir
paaiškinimo[1],
kuris priimtas siekiant skatinti kuo greičiau panaikinti perviršinį valdžios
sektoriaus deficitą;
(3)
2004 m. liepos 5 d. pagal Sutarties 104 straipsnio 6
dalį Taryba, remdamasi Komisijos rekomendacija, nusprendė, kad Vengrijoje susidarė
perviršinis deficitas[2].
Tą pačią dieną pagal 104 straipsnio 7 dalį Taryba, taip pat remdamasi Komisijos
rekomendacija, priėmė rekomendacijas Vengrijos valdžios institucijoms vidutiniu
laikotarpiu imtis veiksmų, kad iki 2008 m. deficitas būtų sumažintas ir
neviršytų 3 % BVP;
(4)
2005 m. sausio mėn. pagal Europos bendrijos
steigimo sutarties 104 straipsnio 8 dalį Taryba nusprendė, kad Vengrija nesiėmė
veiksmingų priemonių atsižvelgdama į jos rekomendaciją ir 2005 m. kovo mėn.
pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 7 dalį pateikė dar
vieną rekomendaciją, kurioje patvirtintas perviršinio deficito panaikinimo
terminas – 2008 m. Iš esmės pablogėjus Vengrijos biudžeto perspektyvai, 2005 m.
lapkričio mėn. Taryba nusprendė, kad Vengrija antrą kartą nesilaikė
rekomendacijų pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 7 dalį.
Todėl 2006 m. spalio mėn. pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 104
straipsnio 7 dalį Taryba priėmė trečią rekomendaciją, kuria perviršinio
deficito panaikinimo terminas nukeliamas į 2009 m. 2009 m. liepos mėn. ji
padarė išvadą, kad galima laikyti, jog Vengrijos valdžios institucijos ėmėsi
veiksmingų priemonių atsižvelgdamos į 2006 m. spalio mėn. rekomendacijas.
Atsižvelgdama į didelį nuosmukį dėl ekonomikos ir finansų krizės, ji pateikė
patikslintą (trečiąją) rekomendaciją pagal Europos bendrijos steigimo sutarties
104 straipsnio 7 dalį;
(5)
2009 m. liepos mėn. Tarybos rekomendacija Vengrijos
valdžios institucijos ragintos perviršinio deficito padėtį ištaisyti ne vėliau
kaip 2011 m. Konkrečiai, Vengrijai rekomenduota apriboti fiskalinės būklės
blogėjimą 2009 m., užtikrinant griežtą priimtų ir paskelbtų korekcinių
priemonių įgyvendinimą siekiant 3,9 % BVP tikslo. Be to, rekomenduota nuo 2010 m.
griežtai įgyvendinti būtinas konsolidavimo priemones, kad struktūrinis
deficitas toliau mažėtų, o nominalusis deficitas vėl imtų mažėti, vis dažniau
pasitelkiant struktūrines priemones, kad būtų galima užtikrinti ilgalaikį
valstybės finansų būklės pagerėjimą. Taryba taip pat rekomendavo laiku
apibrėžti ir priimti konsolidavimo priemones, kurių prireiks tam, kad iki 2011 m.
būtų galima panaikinti perviršinį deficitą ir 2010 bei 2011 m. užtikrinti
bent 0,5 % BVP bendras fiskalines pastangas. Vengrijos valdžios institucijoms
taip pat rekomenduota užtikrinti, kad bendrasis valdžios sektoriaus skolos
santykis imtų patikimai mažėti;
(6)
2010 m. sausio 27 d. Komisija priėmė komunikatą
Tarybai, kuriame, remdamasi tuo metu turima informacija, padarė išvadą, kad
reaguodama į 2009 m. liepos mėn. Tarybos rekomendacijas Vengrija ėmėsi
veiksmingų priemonių, visų pirma atsižvelgiant į 1½ % BVP konsolidavimo
priemones 3,9 % BVP dydžio 2009 m. deficito tikslui pasiekti, struktūrines
pensijų ir socialinės paramos sistemos reformas, padedančias siekti 3,8 % BVP
dydžio 2010 m. deficito tikslo, ir naujosios fiskalinės sistemos įgyvendinimo
pažangą, bet įspėjo apie didelę riziką;
(7)
iš naujo įvertinus priemones, kurių Vengrija ėmėsi
perviršiniam deficitui iki 2011 m. panaikinti atsižvelgdama į Tarybos rekomendaciją
pagal Sutarties 104 straipsnio 7 dalį, remiantis, inter alia, 2011 m.
gruodžio 15 d. Komisijai ir Tarybai pateikta 9-ąja PDP pažangos ataskaita,
daromos šios išvados:
–
2010 m. faktinis biudžeto deficitas tikslą viršijo 0,4
% BVP, nors 2010 m. ekonomika augo sparčiau, nei numatyta Komisijos tarnybų 2009
m. pavasario prognozėje, kuria pagrįstos 2009 m. liepos mėn. Tarybos
rekomendacijos. Numatoma (tiek Vyriausybės, tiek Komisijos tarnybų 2011 m.
rudens prognozėje), kad 2011 m. valdžios sektoriaus balansas bus perteklinis,
bet tik dėl vienkartinių 9¾ % BVP pajamų, susijusių su pensijų turto perkėlimu
iš privačių pensijų sistemų į valstybinę pakopą, ir 0,9 % BVP sektorių mokesčių
pajamų (telekomunikacijų, energetikos, mažmeninės prekybos ir finansų sektorių).
Be vienkartinių priemonių, deficitas būtų pasiekęs maždaug 6 % BVP ir gerokai
viršijęs Sutartyje nustatytą 3 % BVP pamatinę vertę. 2011 m. rudens PDP
pranešime Vengrijos valdžios institucijos numatė 3,9 % BVP perteklių. Komisijos
tarnybų 2011 m. rudens prognozėje numatytas šiek tiek mažesnis perteklius (3,6
% BVP) todėl, kad atsižvelgiama į valstybinių transporto bendrovių skolos
dalies (0,2 % BVP) prisiėmimą. Remiantis po 2011 m. rudens prognozės galutinio
termino gauta naujausia informacija apie vienkartines priemones, perteklius
gali būti dar mažesnis. Struktūrinis deficitas pablogėjo 1½ % 2010 m. ir 1¼ % 2011
m., arba bendrai 2¾ % BVP, priešingai Tarybos rekomendacijai užtikrinti, kad
per tuos dvejus metus bendros fiskalinės pastangos, kurių reikia norint iki 2011
m. termino tvariai panaikinti deficitą, sudarytų bent 0,5 % BVP. Šis
struktūrinis pablogėjimas rodo tai, kad mokesčių sumažinimas daugiau kaip 2 %
BVP nepakankamai kompensuotas struktūrinėmis priemonėmis.
–
Biudžeto projekte, kaip ir 2011 m. atnaujintoje
konvergencijos programoje, nustatytas 2,5 % BVP dydžio 2012 m. deficito
tikslas. Jam pasiekti biudžeto pasiūlyme pateikiama keletas priemonių, kurios,
valdžios institucijų teigimu, iš viso sudaro beveik 4 % BVP, kartu suformuojant
0,7 % BVP ypatingąjį rezervą. Tačiau Komisijos tarnybų 2011 m. rudens
prognozėje numatoma, kad 2012 m. valdžios sektoriaus deficitas sieks 2,8 %
BVP. Palyginti su biudžeto projektu, šis didesnis deficito rodiklis, be kitų
veiksnių, atspindi 1 proc. punktu mažesnę 2012 m. ekonomikos augimo projekciją
ir atsargesnį pajamų ir išlaidų pokyčių vertinimą. Be to, pagal atitinkamus
teisės aktus daroma prielaida, kad ypatingojo rezervo lėšos negali būti
išleistos. Vis dėlto 3 % BVP riba neviršijama tik dėl planuojamų beveik 0,9 %
BVP vienkartinių pajamų iš minėtų ypatingųjų mokesčių.
–
Pagal Komisijos tarnybų 2011 m. rudens prognozę ir
remiantis įprasta prielaida, kad politika nesikeis, numatoma, kad biudžeto
deficitas vėl pablogės iki 3,7 % 2013 m. Tai daugiausia priklauso nuo to, kad
panaikintų ypatingųjų maždaug 0,9 % BVP mokesčių nenumatoma kompensuoti
papildomai sutaupomomis lėšomis vykdant tų metų struktūrinių reformų programą.
–
Remiantis biudžeto pokyčiais nuo 2011 m. rudens
prognozės paskelbimo, 2,8 % BVP dydžio 2012 m. projekcija vis dar atrodo
tikėtina (neatsižvelgiant į pastarąjį makroekonominės aplinkos pablogėjimą).
Tai paaiškinama tuo, kad 2011 m. gruodžio 15 d. Vyriausybės priimto naujo 0,4 %
BVP konsolidavimo priemonių rinkinio deficitą mažinantį poveikį iš esmės
atsveria deficitą didinantys biudžeto projekto pakeitimai ir grynasis 2011 m.
gruodžio 15 d. su bankų sektoriumi sudaryto susitarimo poveikis biudžetui,
kurie dar nėra tinkamai kompensuojami papildomomis konsolidavimo priemonėmis.
–
Kiek tai susiję su 2013 m., atsižvelgiant į kai
kuriuos papildomus struktūrinių reformų programos patikslinimus (susiję
Vyriausybės ir Parlamento sprendimai išsamiai apibūdinti 2011 m. gruodžio mėn.
pažangos ataskaitoje), teigiamą 2012 m. bazės efektą ir grynąsias susitarimo su
bankų sektoriumi išlaidas, 2011 m. rudens prognozėje pateiktą 2013 m. deficito
projekciją būtų galima sumažinti nuo 3,7 % BVP iki 3¼ % BVP dydžio, kuris vis
tiek akivaizdžiai viršija 3 % deficito ribą. Skirtumą tarp šio atnaujinto
vertinimo ir oficialaus tikslo (2,2 % BVP) pirmiausia lemia tai, kad nesant
konkrečių veiksmų būtų galima neatsižvelgti į maždaug pusę struktūrinių reformų
programos. Likusi skirtumo nuo oficialaus tikslo dalis yra susijusi su didesne
išlaidų prognoze, visų pirma valstybės valdomų transporto įmonių ir kelių
priežiūros srityje, ir apima tam tikrą augimo prielaidų skirtumą.
–
Šioms atnaujintoms vidutinės trukmės projekcijoms
kylanti rizika yra labiau neigiama. Yra šiokia tokia teigiama rizika, visų
pirma susijusi su ir toliau didesnėmis, nei tikėtasi, gaunamomis pajamomis 2012
ir 2013 m. Tačiau numatoma, kad ją gerokai nusvers neigiama rizika. Konkrečiai,
nuo 2011 m. rudens prognozės paskelbimo 2011 m. lapkričio 10 d. visų išpirkimo
terminų vertybinių popierių palūkanų normos išaugo, valiutos kursas susilpnėjo,
o vidutinės trukmės ekonomikos perspektyva pablogėjo. Apskritai, jei būtų
atsižvelgiama į šiuos veiksnius, ir 2012 m., ir 2013 m. deficito projekcijos
būtų dar padidintos ½ % BVP, tuomet deficitas būtų atitinkamai šiek tiek didesnis
už 3 % BVP ir 3¾ % BVP.
–
Pagal 2011 m. rudens prognozę numatoma, kad
bendroji valstybės skola, turint omenyje tiek prognozuojamus deficito
rodiklius, tiek valiutos kurso prielaidas, dėl privataus pensijų turto perėmimo
2011 m. laikinai sumažės, bet iki 2013 m. vėl išaugs iki beveik 77 % BVP. Jei
vidutinės trukmės biudžeto projekcijos būtų atnaujinamos remiantis vien
naujomis priemonėmis, priimtomis po galutinio prognozės termino, numatomas 2012
m. skolos santykis iš esmės nesikeistų ir tik šiek tiek pagerėtų 2013 m. Tačiau
galimi papildomi biudžeto projekcijų tikslinimai, pirmiausia atsižvelgiant į
padidėjusį pajamingumą, 2011 m. pabaigos HUF ir EUR keitimo kursą 311 su 1
(kuris yra maždaug 12 % silpnesnis už techninę prielaidą, naudotą rudens
prognozėje) ir prastesnę makroekonominę aplinką, lemtų maždaug 80 % skolos
santykį 2011m., vėliau jis stabilizuotųsi ties maždaug 78,5 % 2012 ir 2013 m.,
nors Taryba rekomendavo, kad bendrosios skolos santykis būtų patikimai
mažinamas;
(8)
daroma bendra išvada, kad nors Vengrija 2011 m.
oficialiai neviršija 3 % BVP pamatinės vertės, taip yra ne dėl to, kad deficito
padėtis struktūriškai ir tvariai taisoma. 2011 m. biudžeto perteklius
grindžiamas reikšmingomis, daugiau kaip 10 % BVP vienkartinėmis pajamomis ir su
juo susijęs bendras 2¾ % BVP dydžio 2010 ir 2011 m. struktūrinis pablogėjimas,
kai rekomenduotas bendras 0,5 % BVP fiskalinis pagerėjimas. Be to, nors
valdžios institucijos 2012 m. įgyvendina esmines struktūrines priemones, 3 %
BVP pamatinė vertė vėlgi neviršijama vien tik dėl vienkartinių beveik 1 % BVP
priemonių. Galiausiai numatoma, kad 2013 m. deficitas (3¼ % BVP) vėl
viršys Sutartyje numatytą pamatinę vertę, net atsižvelgus į papildomas
priemones, apie kurias paskelbta po Komisijos tarnybų 2011 m. rudens prognozės
paskelbimo. Didesnis deficitas 2013 m. daugiausia susijęs su tuo, kad pagal
planą dingsta laikinosios vienkartinės pajamos, be to, ne visos planuojamos
struktūrinės reformos pakankamai išsamiai apibrėžtos. Apskritai tai patvirtina
išvadą, kad Vengrijos valdžios institucijos nepakankamai atsižvelgė į 2009 m.
liepos 7 d. Tarybos rekomendaciją pagal Sutarties 104 straipsnio 7 dalį,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Vengrija nesiėmė veiksmingų priemonių
atsižvelgdama į 2009 m. liepos 7 d. Tarybos rekomendaciją pagal Sutarties 104
straipsnio 7 dalį.
2 straipsnis
Šis sprendimas
skirtas Vengrijai.
Priimta Briuselyje, 2012 01 11
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 6.
[2]               OL L 389, 2004 12 30, p. 27. Visi su PDP susiję
Vengrijai skirti dokumentai pateikti tinklavietėje http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/index_en.htm.


				|

		52014DC0407

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl 2014 m. Estijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Estijos stabilumo programos /* COM/2014/0407 final */

Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl 2014 m. Estijos nacionalinės
reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Estijos stabilumo programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės
priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei
koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[2],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[3],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonomikos ir
finansų komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Socialinės apsaugos
komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonominės politikos
komiteto nuomonę,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują
augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“,
grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia
dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų,
kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo
potencialas;
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi
Komisijos pasiūlymais, priėmė rekomendaciją dėl
valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės
politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. –
sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių,
kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių
narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir
užimtumo politiką;
(3)
2012 m. birželio 29 d. valstybių ar
vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl
ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė
nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant
visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie
nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių
narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą įsipareigojimą
siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti
konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;
(4)
2013 m. liepos 9 d. Taryba priėmė
rekomendaciją dėl 2013 m. Estijos nacionalinės reformų
programos ir nuomonę dėl atnaujintos 2012–2017 m. Estijos
stabilumo programos; 2013 m. lapkričio 15 d.,
vadovaudamasi Reglamentu (ES) Nr.
473/2013[4], Komisija pateikė savo nuomonę dėl Estijos 2014 m.
biudžeto plano projekto[5];
(5)
2013 m. lapkričio 13 d. Komisija
priėmė metinę augimo apžvalgą[6], kuria pradedamas 2014
m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą
pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo
ataskaitą[7],
kurioje nenurodė, kad Estija yra viena iš valstybių narių,
dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(6)
2013 m. gruodžio 20 d. Europos Vadovų Taryba
patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis
stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai.
Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos
augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas
skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir
konkurencingumą, mažinti nedarbą, šalinti socialinius krizės
padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;
(7)
2014 m. gegužės 8 d. Estija pateikė 2014
m. nacionalinę reformų programą, o 2014 m. balandžio 29 d. –
2014 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų
programų sąsają, jos vertintos vienu metu;
(8)
2014 m. stabilumo programoje išdėstytos
biudžeto strategijos tikslas – pasiekti vidutinio laikotarpio tikslą ir
sukaupti pakankamas fiskalines atsargas ekonominiu požiūriu sunkiam
laikotarpiui. Programoje patvirtintas ankstesnis vidutinio laikotarpio tikslas
– struktūrinis perteklius, o tai yra daugiau, nei reikalaujama Stabilumo
ir augimo pakte. Numatoma, kad 2014 m. Estijos perskaičiuoto struktūrinio
balanso būklė pablogės 0,1 procentinio punkto BVP ir nukryps nuo
reikalaujamo koregavimo plano, kol 2015 m. pagerės 0,4 procentinio punkto
BVP, o 2016–2017 m. išliks beveik subalansuota. Be to, programoje nurodyta, kad
kyla rizika, jog 2014 m. gali būti nukrypta nuo išlaidų kriterijaus,
o 2015 m. – labai nuo jo nukrypta.  Apskritai, iš planuojamo koregavimo plano
siekiant vidutinio laikotarpio tikslo matyti, kad kyla rizika, jog nebus
laikomasi Stabilumo ir augimo pakto reikalavimų. Makroekonominis
scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos fiskalinės projekcijos
ir kurio nepatvirtino nepriklausoma įstaiga, yra tikėtinas ir iš
esmės atitinka Komisijos 2014 m. pavasario prognozę. Remiantis
Komisijos prognoze, numatoma, kad 2014 m. struktūrinio deficito
būklė pablogės 0,1 % BVP, todėl susidarys 0,3 % BVP
atotrūkis nuo reikalaujamo koregavimo, o įvertinus dvejus metus –
susidarys reikšmingas nuokrypis. Komisija numato, kad 2015 m. struktūrinio
balanso būklė pablogės dar 0,2 % BVP, o tai reiškia, kad bus
reikšmingai nukrypta nuo reikalaujamo koregavimo siekiant vidutinio laikotarpio
tikslo. 2014–2015 m. numatomas reikšmingas nuokrypis ir nuo išlaidų
kriterijaus. Remdamasi 2014 m. stabilumo programos vertinimu ir Komisijos
prognoze, pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 Taryba mano, kad
kyla rizika, jog 2014 m. ir 2015 m. bus smarkiai nukrypta nuo
vidutinio laikotarpio tikslo. Struktūrinio balanso taisyklė, kuria
laikomasi Sutarties dėl stabilumo, koordinavimo ir valdymo,
įsigaliojo 2014 m. kovo 23 d. Estijai priėmus naują
Valstybės biudžeto įstatymą, tačiau taisyklę dar
reikia papildyti sustiprinant privalomąjį daugiamečių
išlaidų tikslų pobūdį;
(9)
kalbant apie darbo rinką, padaryta reikšminga
pažanga mažinant jaunimo ir ilgalaikių bedarbių nedarbo lygį.
Ypatingą dėmesį reikia skirti priemonėms, kuriomis
suteikiamos paskatos dirbti mažai uždirbantiems asmenims. Reikia dėti
daugiau pastangų sprendžiant didėjančios darbo jėgos
trūkumo problemą, įskaitant atvejus, kai darbo rinka paliekama
dėl amžiaus, sveikatos ir neįgalumo. Todėl labai svarbu laiku
priimti ir įgyvendinti darbingumo lygio nustatymo reformą kartu
užtikrinant tinkamas sąlygas sukuriančių paslaugų
prieinamumui. Galima būtų toliau gerinti šeimos politikos
išlaidų ekonominį efektyvumą, be kita ko, lėšas skiriant ne
vaiko priežiūros išmokoms, o tokioms priemonėms, kaip vaikų
priežiūros paslaugos. Tikimasi, kad tai paskatins ankstyvą
moterų sugrįžimą į darbo rinką ir leis sumažinti nuolat
didelį vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumą. Kad
būtų užkirstas kelias toliau didėti ekonominės plėtros
skirtumams, reikia suaktyvinti veiksmus, kuriais skatinamas verslumas ir darbo
vietų kūrimas kituose nei Talino ir Tartu regionuose, ir kuriais
būtų mažinamas nedarbo lygis, ypač žemos kvalifikacijos asmenų;
(10)
kalbant apie švietimą ir mokymą, neseniai
priimtos reformos, kuriomis siekiama švietimą pritaikyti darbo rinkos
poreikiams. Reikės tolesnių pastangų, kad būtų
palengvintas perėjimas iš mokymosi etapo į darbo etapą. Prireiks
sisteminių pastangų, visų pirma, socialinių partnerių
dalyvavimo, kad būtų aktyviau dalyvaujama profesinio rengimo ir
mokymo, mokymo darbo vietoje, ypač pameistrystės, programose.
Įgyvendinant mokymosi visą gyvenimą strategiją reikės
įdėti daug pastangų, kad būtų užtikrintas labai
reikalingas kvalifikacijos kėlimas, perkvalifikavimas ir kvalifikacijos
lygis, ypač asmenų, kurių padėtis darbo rinkoje silpna.
Veikia pažangioji specializacijos sistema, kurią sudaro Verslumo ir augimo
strategija ir Mokslinių tyrimų, plėtros ir inovacijų
strategija, ir kurioje dėmesys skiriamas bendriems prioritetams, kartu
toliau specializuojantis teminėse srityse. Atsižvelgiant į tai, kad
ekonomika maža, reikėtų dėti daugiau pastangų tarptautinti
ir suskirstyti pagal prioritetus mokslinių tyrimų ir plėtros bei
inovacijų sistemą;
(11)
Estijos išteklių naudojimo intensyvumas
išlieka labai aukštas. Padaryta pažanga sprendžiant viešųjų
pastatų energinio efektyvumo klausimą, tačiau pastangos turi
būti tęsiamos ir stiprinamos, ypač gyvenamųjų ir
pramoninių pastatų sektoriuose. Didelė pažanga padaryta
atliekų tvarkymo ir sąvartynų srityje, tačiau reikia
užtikrinti atliekų perdirbimo ekonominį perspektyvumą.
Transporto plėtros plane numatytos priemonės turi būti
įgyvendintos visų pirma tam, kad Estija galėtų sumažinti
išmetamo CO2 kiekį sektoriuose, kuriems netaikoma
Apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema (ATLPS). Energijos
vartojimo efektyvumą krovinių gabenimo srityje galima pagerinti
pasirenkant tvaresnes transporto rūšis. Naudojimąsi viešuoju
transportu galima toliau skatinti didinant regioninių tinklų
papildomumą ir  kuriant jungtis tarp tolimojo susisiekimo autobusų ir
keleivinio geležinkelių transporto.  Asmeninių automobilių
naudojimas intensyvėja, nors lengvųjų automobilių parko amžius
beveik dvigubai didesnis už ES vidurkį, o nauji lengvieji automobiliai yra
vienas didžiausių taršos šaltinių Europos Sąjungoje. Iš
esmės sustiprinti aplinkos srities paskatas, prireikus nustatant
mokesčius.  Nors imtasi daug žadančių priemonių
tarpvalstybinių energijos jungčių srityje, reikės laiko ir
investicijų, kad Estijos energijos rinka būtų visiškai sujungta
su ES rinka;
(12)
didėjantys skirtumai tarp regionų,
neigiamos demografinės tendencijos, vietos valdžios institucijų
neefektyvumas ir bendradarbiavimo trūkumas trukdo išnaudoti Estijos
vystymosi potencialą. . Tai iš
dalies rodo nuolatinį fiskalinių pajėgumų ir pavestų pareigų neatitikimą mažose
savivaldybėse, ir nepakankamą masto ekonomiją. Kad aktyvumo
skatinimo ir darbo rinkos priemonės būtų veiksmingos,
būtina efektyviau, didesniu mastu vietos lygiu ir atsižvelgiant į
paslaugų sritis bei laikantis būtiniausių paslaugų
standartų teikti kokybiškas paslaugas, ypač transporto,
ilgalaikės priežiūros, ikimokyklinio ugdymo ir socialines paslaugas;
(13)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija atliko išsamią Estijos ekonominės politikos analizę. Ji
įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų
programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai
fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Estijos politikai, bet ir tai, kaip
laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant
prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti
bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau
išdėstytose 1–5 rekomendacijose;
(14)
atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba
išnagrinėjo Estijos stabilumo programą ir savo nuomonę[8] visų pirma
pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;
(15)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos
analizę. Remdamasi šia analize Taryba parengė konkrečias
rekomendacijas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro. Estija
taip pat turėtų užtikrinti, kad šios rekomendacijos būtų
įgyvendintos visiškai ir laiku,
REKOMENDUOJA Estijai 2014–2015 m. imtis
šių veiksmų:
1.           2014
m. sustiprinti biudžeto priemones, atsižvelgiant į atsirandantį
0,3 % BVP atotrūkį, grindžiamą Komisijos 2014 m. pavasario
prognoze, patvirtinantį riziką, kad gali būti smarkiai nukrypta
nuo Stabilumo ir augimo pakto reikalavimų. 2015 m. iš esmės
sustiprinti biudžeto strategiją, kad būtų pasiektas vidutinio
laikotarpio tikslas ir vėliau nuo jo nebūtų nukrypta. Papildyti
biudžeto taisyklę labiau privalomojo pobūdžio daugiamečių
išlaidų taisyklėmis pagal vidutinės trukmės laikotarpio
biudžeto sistemą ir toliau gerinti viešųjų išlaidų
veiksmingumą.
2.           Didinti paskatas dirbti
įgyvendinant priemones, skirtas mažai uždirbantiems asmenims. Aktyvumo
skatinimo pastangas nukreipti labiausiai nutolusiems nuo darbo rinkos asmenims
ypač užtikrinant, kad darbingumo lygio nustatymo reforma bus priimta ir
įgyvendinta laiku. Didinti šeimos politikos veiksmingumą ir
ekonominį efektyvumą kartu gerinant vaikų priežiūros
paslaugų prieinamumą.  Taikyti suderintas priemones, pagal kurias
regionuose, kuriuose didelis nedarbo lygis, būtų skatinamas verslumas
ir ekonominė plėtra.
3.           Siekiant užtikrinti švietimo
ir mokymo sistemų atitiktį darbo rinkos poreikiams, didinti
įgūdžių ir kvalifikacijos lygį plečiant mokymosi
visą gyvenimą priemones ir sistemingai didinant profesinio rengimo ir
mokymo programose, įskaitant pameistrystės programas,
dalyvaujančių asmenų skaičių. Dėti dar daugiau
pastangų, kad mokslinių tyrimų ir inovacijų sistemose
būtų skirstoma pagal prioritetus ir specializaciją, taip pat
pagerinti įmonių, aukštojo mokslo ir mokslinių tyrimų
įstaigų bendradarbiavimą siekiant prisidėti prie
tarptautinio konkurencingumo didinimo.
4.           Suaktyvinti veiksmus, kuriais
siekiama gerinti energijos vartojimo efektyvumą, ypač gyvenamuosiuose
ir pramoniniuose pastatuose. Iš esmės sustiprinti aplinkos srities paskatas
transporto sektoriuje, kad būtų prisidėta prie mažiau
išteklių reikalaujančio judumo. Toliau kurti tarpvalstybines jungtis
į kaimynines valstybes nares siekiant įvairinti energijos tiekimo
šaltinius ir skatinti konkurenciją pasinaudojant geresne Baltijos
šalių energijos rinkų integracija.
5.           Tinkamiau derinti vietos
valdžios institucijų pajamas ir pavestas pareigas. Didinti vietos valdžios
institucijų efektyvumą ir užtikrinti, kad vietos valdžios
institucijos teiktų kokybiškas paslaugas vietos lygmeniu, ypač
socialines paslaugas, kuriomis papildomos aktyvumo skatinimo priemonės.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               COM(2014) 407 final.
[3]               Dok. P7_TA(2014)0128 ir P7_TA(2014)0129.
[4]               OL L 140, 2013 5 27, p. 11.
[5]               C(2013) 8002 final.
[6]               COM(2013) 800 final.
[7]               COM(2013) 790 final.
[8]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5
straipsnio 2 dalį.


title: 2006 m. kovo 14 d.  Tarybos rekomendacija, dėl patvirtinimo, kad Komisija Europos plėtros fondo (devintojo EPF) 2004 finansinių metų operacijas įvykdė

text:
               18.3.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 81/12

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2006 m. kovo 14 d.
   dėl patvirtinimo, kad Komisija Europos plėtros fondo (devintojo EPF) 2004 finansinių metų operacijas įvykdė
   (2006/223/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į AKR–EB partnerystės susitarimą, pasirašytą 2000 m. birželio 23 d. Kotonu (1),
   atsižvelgdama į Vidaus susitarimą dėl Bendrijos pagalbos finansavimo ir administravimo pagal AKR–EB partnerystės susitarimo finansinį protokolą (2), be kita ko, įsteigiantį devintąjį Europos plėtros fondą (devintasis EPF), ypač į jo 32 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į 2003 m. kovo 27 d. Finansinį reglamentą, taikomą devintajam Europos plėtros fondui (3), ypač į jo 96–103 straipsnius,
   išnagrinėjusi su devintojo EPF operacijomis susijusius 2004 m. gruodžio 31 d. pajamų ir išlaidų ataskaitą bei balansą, taip pat Audito Rūmų ataskaitą dėl 2004 finansinių metų kartu su Komisijos atsakymais (4),
   kadangi pagal minėto Vidaus susitarimo 32 straipsnio 3 dalį patvirtinimą, kad Komisija devintojo EPF finansinio valdymo užduotis įvykdė, teikia Europos Parlamentas, remdamasis Tarybos rekomendacija,
   kadangi Komisija devintojo EPF 2004 finansinių metų operacijas įvykdė tinkamai,
   REKOMENDUOJA Europos Parlamentui patvirtinti, kad Komisija devintojo EPF 2004 finansinių metų operacijas įvykdė.

      Priimta Briuselyje, 2006 m. kovo 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         K.-H. GRASSER

      (1)  OL L 317, 2000 12 15, p. 3.

      (2)  OL L 317, 2000 12 15, p. 355.

      (3)  OL L 83, 2003 4 1, p. 1.

      (4)  OL C 301, 2005 11 30, p. 249.


title: 2011 m. liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl Danijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2015 m. Danijos konvergencijos programos

text:
               20.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/1

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2011 m. liepos 12 d.
   dėl Danijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2015 m. Danijos konvergencijos programos
   2011/C 213/01
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas.

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką.

               (3)

               2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas naujas ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.

               (4)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo 7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis ir jas įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas ir į nacionalines reformų programas.

               (5)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas.

               (6)

               2011 m. gegužės 9 d. Danija pateikė 2011 m. atnaujintą konvergencijos programą, apimančią laikotarpį nuo 2011 m. iki 2015 m., ir 2011 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu.

               (7)

               Remdamasi atnaujintos konvergencijos programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiama konvergencijos programa, yra tikėtinas. Nors pagrįstas šiek tiek palankesnėmis 2012 m. ir vėlesnio laikotarpio augimo prielaidomis, iš esmės jis atitinka Komisijos tarnybų 2011 m. pavasario prognozę. Konvergencijos programoje pateiktos biudžeto strategijos tikslas – iki 2013 m. sumažinti biudžeto deficitą tiek, kad jis neviršytų 3 % pamatinės vertės, laikantis 2010 m. liepos 13 d. Tarybos rekomendacijos, ir pasiekti patikslintą vidutinės trukmės tikslą, t. y. pirma, iki 2015 m. užtikrinti ne mažesnį nei – 0,5 % BVP struktūrinį biudžeto balansą, bei, antra, iki 2020 m. – subalansuotą biudžetą. Šiam tikslui pasiekti reikalingas koregavimo planas yra tinkamas. Laikoma, kad į konvergencijos programą įtrauktos ir 2010 m. pavasarį parlamento patvirtintos priemonės yra tinkamos biudžeto tikslams paremti; 2011–2013 m. vidutinė metinė fiskalinių priemonių vertė – maždaug 1 % BVP. Savo patikslintą vidutinės trukmės tikslą Danija pasieks per konvergencijos programos laikotarpį. Biudžeto tikslams kylanti rizika yra iš esmės subalansuota.

               (8)

               Danijos ekonomikos augimas pradėjo lėtėti 2007 m. vykstant korekcijai nekilnojamojo turto rinkoje; tai turėjo įtakos šalies bankų problemoms – daugėjant nemokumo atvejų ir augant nedarbui jos dar padidėjo. Recesija buvo didžiulė: nuo 2007 m. rudens iki 2009 m. pavasario gamybos apimtis susitraukė 8 %, o 2010 m. nedarbo lygis padidėjo iki 7,4 %. Užimtumo lygis sumažėjo nuo 79,8 % 2008 m. iki 76,1 % 2010 m. – tai labiausiai paveikė jaunimą. Gamybos apimtis pradėjo atsigauti 2009 m., o 2010 m. realiojo BVP augimo rodiklis siekė 2,1 %. Ekonomikos atsigavimą lėmė išlaikyta vidaus paklausa (taip pat dėl fiskalinės ekspansijos), spartus atsargų atkūrimas ir tvirtas pagrindinių Danijos prekybos partnerių atsigavimas.

               (9)

               Dėl automatinių stabilizatorių ir su krize susijusių priemonių 2008 m. buvusį 3,2 % BVP valdžios sektoriaus perteklių 2009 m. pakeitė 2,7 % BVP deficitas. Remiantis 2010 m. pavasarį Danijos pateiktu pranešimu ir 2010 m. pavasario Komisijos tarnybų prognoze, kad biudžeto deficitas 2010 m. bus didesnis nei 5 % BVP, 2010 m. liepos mėn. pradėta Danijos perviršinio deficito procedūra. Nors gavus neplanuotų laikinų pajamų, susijusių su pensijų fondų pelno apmokestinimu, pernai biudžeto deficitas stabilizavosi (2,7 % BVP), Komisijos tarnybų 2011 m. pavasario prognozėje numatoma, kad 2011 m. deficitas vėl padidės iki maždaug 4 % BVP, ir pabrėžiama, kad 2012 m. ir, kaip planuota 2013 m., būtina ir toliau užtikrinti plataus užmojo konsolidavimo pastangas. Tam reikės griežtai įgyvendinti 2010 m. Konsolidacijos susitarime priimtas priemones ir konvergencijos programoje išdėstytas išlaidų kontrolės priemones, kad iki 2013 m. būtų galima panaikinti perviršinį deficitą. Vertinant pagal prognozuojamą vidutinės trukmės potencialaus gamybos apimties augimo lygį ir atsižvelgiant į diskrecines priemones, atrodo, kad išlaidų prognozės užtikrina tinkamą vidutinės trukmės tikslui pasiekti numatytą koregavimo planą. Remiantis naujausiu Komisijos įvertinimu, rizika ilgalaikiam viešųjų finansų tvarumui atrodo maža.

               (10)

               Norint pasiekti biudžeto tikslus, svarbu griežtai kontroliuoti, kad nebūtų nuolat viršijamos vietos ir regionų valdžios išlaidų ribos. Per pastaruosius 20 metų viešojo sektoriaus išlaidos nuolat viršijo biudžeto tikslus. Vyriausybė jau ėmėsi tam tikrų priemonių šiai problemai spręsti ir planuoja nustatyti naują išlaidų kontrolės sistemą, kurios nepriklausomą priežiūrą atliktų Danijos ekonomikos taryba, kaip nurodyta konvergencijos programoje.

               (11)

               Dėl demografinių veiksnių 2010–2025 m. darbingo amžiaus (15–64 metų) gyventojų skaičius sumažės maždaug 1,5 %, o iki 2040 m. – beveik 5 %. Vidutinės trukmės laikotarpiu dėl ekonomikos atsigavimo gali sumažėti darbo rinka, kaip buvo matyti ekonomikos pakilimo laikotarpiu. Nepaisant jau dabar aukšto dalyvavimo darbo rinkoje lygio, dar yra galimybių didinti darbo jėgos pasiūlą. 60–64 metų amžiaus žmonės dažnai renkasi galimybę savo noru anksti išeiti į pensiją, todėl 60–64 metų amžiaus žmonių užimtumo lygis – tik 40 %. Be to, 10 % jaunesnių nei 40 metų darbingo amžiaus žmonių arba gauna invalidumo išmokas, arba dirba pagal „lankstaus darbo“ (angl. flex-job) sistemas (subsidijuojamas įdarbinimas).

               (12)

               Produktyvumo augimas lėtėja nuo 1995 m.; viena iš priežasčių – prasti rezultatai švietimo srityje. Nors Danija savo švietimo sistemą ir toliau dosniai finansuoja, švietimo rezultatai keliose pagrindinėse srityse tik vidutiniški, o Danijos jaunimo išsilavinimo lygis – ketvirtas nuo galo Europos Sąjungoje. 2009 m. bent aukštesnįjį vidurinį išsilavinimą buvo įgiję tik 70,1 % 20–24 metų amžiaus žmonių (palyginti su 78,6 % ES vidurkiu), o Tarptautinio moksleivių vertinimo programos (angl. PISA) rezultatai vidutiniški. Palyginti daug jaunuolių nebaigia profesinio mokymo įstaigų: beveik 50 % studentų jaunimo profesinio mokymo įstaigas palieka per anksti. Be to, praėjus 10 metų nuo pradinės mokyklos baigimo maždaug 20 % jaunuolių teturi žemesnį nei vidurinis išsilavinimą. Geresnės kokybės švietimo sistema ateityje taip pat padėtų išvengti įgūdžių disbalanso darbo rinkoje: šiuo metu nekvalifikuotų darbuotojų gali būti per daug, o kvalifikuotų trūksta. Produktyvumo augimas ypač vangus statybų ir paslaugų sektoriuose. Visų pirma tai pasakytina apie vietos paslaugas, mažmeninės prekybos sektorių, didmeninę prekybą ir asmenines paslaugas; dėl mažos konkurencijos tam tikruose sektoriuose, pavyzdžiui, didelių patekimo į rinką kliūčių, gali būti neoptimaliai paskirstomi ištekliai. Skirstymo į zonas teisės aktai griežti, todėl ribojamos galimybės didinti produktyvumą mažmeninės prekybos sektoriuje pasinaudojant masto ekonomija. Atsižvelgdama į tai, kad atviri viešieji pirkimai sudaro tik maždaug 25 % visų viešųjų pirkimų, vyriausybė inicijavo strategiją, kuria siekiama didinti konkurenciją viešųjų paslaugų srityje laipsniškai didinant viešųjų pirkimų dalį savivaldybėse ir regionuose, ir savivaldybėms nustatė naują tikslą – pasiekti, kad iki 2015 m. 31,5 % visų pirkimų būtų viešieji.

               (13)

               Namų ūkių skola, išreikšta BVP dalimi, yra didžiausia visoje ES. Skolos lygio didėjimas, kurį paskatino 2004–2007 m. būsto bumas, gali kelti riziką ekonomikai ir finansiniam stabilumui. Nors dėl savybių, būdingų sudėtingai hipoteka užtikrintų obligacijų rinkai Danijoje, ir dėl patikimos daugelio namų ūkių (kurių turtas gerokai viršija įsipareigojimus) finansinės padėties ši rizika yra mažesnė, po būsto kainų korekcijos procikliniams būsto kainų svyravimams sumažinti imtasi tik riboto poveikio priemonių.

               (14)

               Danija prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Siekiant gerinti fiskalinį tvarumą, susitarta griežtinti sankcijas reglamentuojančius teisės aktus, kiek tai susiję su vietos lygmens išlaidų kontrole, ir vyriausybė palnuoja pateikti pasiūlymą dėl įstatymo, kuriuo nustatomos išlaidų ribos. Užimtumo priemonėmis daugiausia siekiama didinti užimtumą, ilginant darbingą amžių pasinaudojant išėjimo į pensiją reforma. Konkurencingumui skatinti priimtas Konkurencijos paketas, kuriame numatytos konkrečios iniciatyvos, visų pirma skirtos statybų ir paslaugų sektoriams. Papildomai prie šių įsipareigojimų įgyvendinama paramos schema, kuria siekiama sudaryti geresnes sąlygas pasitelkti privačius sprendimus, kad būtų galima spręsti sunkumų patiriančių bankų problemas ir padėti didinti finansinį stabilumą. Šios priemonės ir šie įsipareigojimai kartu yra susiję su keturiomis pakto sritimis. Apskritai šios priemonės atitinka priemones, kurių imtasi, kad būtų atsižvelgta į metinę augimo apžvalgą ir būtų užtikrinta pažanga siekiant strategijos „Europa 2020“ tikslų, visų pirma užimtumo srityje. Nors kelis paskelbtus įsipareigojimus jau pradėta vykdyti, artimiausiu metu reikėtų įgyvendinti svarbias biudžetinės drausmės stiprinimo (vietos lygmeniu) ir užimtumo skatinimo priemones. Šie įsipareigojimai buvo įvertinti ir į juos atsižvelgta rengiant rekomendacijas.

               (15)

               Komisija įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat įsipareigojimus pagal paktą „Euro plius“. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Danijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų. Atsižvelgdama į tai, Komisija mano, kad 2011 m. ir vėliau reikėtų ir toliau užtikrinti plataus užmojo konsolidavimo pastangas. Taip pat reikėtų imtis papildomų veiksmų, kad būtų galima dar padidinti darbo jėgos pasiūlą mažinant ankstyvo išėjimo į pensiją galimybes ir sutelkiant dėmesį į konkrečias gyventojų grupes, taip pat gerinti švietimo kokybę, didinti konkurenciją pagrindiniuose sektoriuose ir toliau stabilizuoti nekilnojamojo turto rinką.

               (16)

               Atsižvelgdama į šį vertinimą, taip pat į 2010 m. liepos 16 d. Tarybos rekomendaciją pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 7 dalį, Taryba išnagrinėjo 2011 m. atnaujintą Danijos konvergencijos programą ir pateikė savo nuomonę (3), kurią visų pirma išdėstė toliau pateikiamoje 1 rekomendacijoje. Atsižvelgdama į 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos išvadas, Taryba išnagrinėjo Danijos nacionalinę reformų programą,

         REKOMENDUOJA Danijai 2011–2012 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               2012 ir 2013 m. įgyvendinti fiskalinio konsolidavimo priemones ir užtikrinti vidutinę metinę fiskalinių priemonių vertę 0,5 % BVP 2011–2013 m., kaip planuota, bei iki 2013 m. panaikinti perviršinį deficitą pagal Tarybos rekomendaciją pagal perviršinio deficito procedūrą. Po to užtikrinti, kaip planuota, tinkamą vidutinės trukmės tikslui pasiekti numatytą koregavimo planą. Sparčiau mažinti valdžios sektoriaus deficitą, jei ekonominės sąlygos bus geresnės, negu šiuo metu numatoma. Griežtinti išlaidų kontrolę nustatant privalomas daugiametes vietos, regiono ir centrinės valdžios viršutines išlaidų ribas, atitinkančias bendruosius vidutinės trukmės biudžeto tikslus.

               2.

               Tam, kad būtų padidintas užimtumas ir viešųjų finansų tvarumas, imtis tolesnių veiksmų, kad būtų padidinta ilgalaikė darbo pasiūla, įgyvendinant neseniai priimtą reformą dėl savanoriškos išankstinės pensijos palaipsnio atsisakymo sistemos, reformuojant invalidumo pensijas ir užtikrinant, kad subsidijuojamo įdarbinimo schemos („lankstaus darbo“ sistema) būtų labiau orientuotos į pažeidžiamiausias gyventojų grupes.

               3.

               Sparčiau įgyvendinti reformas, kurių tikslas – gerinti švietimo sistemos kokybę. Mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių, visų pirma profesinio mokymo sektoriuje, ir didinti gamybinės praktikos vietų skaičių.

               4.

               Imtis veiksmų, kad būtų pašalintos kliūtys konkurencijai, visų pirma vietos paslaugų ir mažmeninės prekybos sektoriuje: peržiūrėti teisės aktus dėl žemės naudojimo ir atverti konkurencijai savivaldybių ir regionų pirkimus.

               5.

               Remiant tęsiamą nekilnojamojo turto rinkos stabilizavimo procesą po pastarosios kainų korekcijos, apsvarstyti prevencinius veiksmus, kuriais vidutinės trukmės laikotarpiu būtų padidintas būsto rinkos ir finansų sistemos stabilumas, įskaitant hipotekos ir turto mokesčio sistemų reformas.

      Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  2011 m. gegužės 19 d. Tarybos sprendimu 2011/308/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 138, 2011 5 26, p. 56) taikytina 2011 m.

      (3)  Numatyta Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalyje.


				|

		52014DC0427

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl 2014 m. Suomijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Suomijos stabilumo programos /* COM/2014/0427 final */

			   	Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl 2014 m. Suomijos nacionalinės
reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Suomijos stabilumo programos
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės
priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei
koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16
d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011
dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo[2], ypač į jo 6
straipsnio 1 dalį;
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[3],
atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas[4],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonomikos ir
finansų komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Socialinės apsaugos
komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonominės politikos
komiteto nuomonę,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują
augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“,
grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia
dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų,
kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo
potencialas;
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi
Komisijos pasiūlymais, priėmė rekomendaciją dėl
valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės
politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. –
sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos
gairių, kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas
gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant
nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;
(3)
2012 m. birželio 29 d. valstybių ar
vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl
ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė
nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant
visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie
nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių
narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą
įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir
įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;
(4)
2013 m. liepos 9 d. Taryba priėmė
rekomendaciją dėl 2013 m. Suomijos nacionalinės
reformų programos ir nuomonę dėl atnaujintos 2012–2016 m.
Suomijos stabilumo programos. 2013 m. lapkričio 15 d. pagal Reglamentą
(ES) Nr. 473/2013[5]
Komisija pateikė nuomonę dėl Suomijos 2014 m. biudžeto
plano projekto[6];

(5)
2013 m. lapkričio 13 d. Komisija
priėmė metinę augimo apžvalgą[7], kuria pradedamas 2014
m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą
pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo
ataskaitą[8],
kurioje nurodė, kad Suomija yra viena iš valstybių narių,
dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(6)
2013 m. gruodžio 20 d. Europos Vadovų Taryba
patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis
stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai.
Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos
augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas
skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir
konkurencingumą, mažinti nedarbą, šalinti socialinius krizės
padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;
(7)
2014 m. kovo 5 d. Komisija paskelbė Suomijai
skirtos nuodugnios apžvalgos[9]
pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatus. Komisijai
atlikus analizę galima daryti išvadą, kad Suomijoje tebėra
susidaręs makroekonominis disbalansas, kurį reikia stebėti ir
dėl kurio reikia imtis politikos veiksmų. Visų pirma reikia
toliau skirti dėmesį prastiems pastarųjų metų eksporto
rezultatams, kuriuos lemia pramonės restruktūrizavimas ir su
sąnaudomis susiję ir nesusiję konkurencingumo veiksniai;
(8)
2014 m. balandžio 17 d. Suomija pateikė 2014
m. nacionalinę reformų programą ir 2014 m. stabilumo
programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų
sąsają, jos vertintos vienu metu;
(9)
2014 m. stabilumo programoje išdėstytos
biudžeto strategijos tikslas – 2015 m. grįžti prie vidutinio
laikotarpio tikslo, likusį programos laikotarpį išlaikyti
struktūrinį balansą aukštesnį nei šis rodiklis ir nuo
2017 m. subalansuoti valdžios sektoriaus biudžetą. Suomijos vidutinio
laikotarpio tikslas yra 0,5 % BVP struktūrinis deficitas, kuris
atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. 2013 m. Suomija
pasiekė savo vidutinio laikotarpio tikslą ir planuoja 2014 m.
nuo jo labai nenukrypti, taip pat atitikti išlaidų kriterijų. Suomija
planuoja viršyti savo vidutinio laikotarpio rodiklį 2015 m. ir toliau
atitikti išlaidų kriterijų. Apskritai tai iš esmės atitinka
Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Be to, bendrasis įsiskolinimo
santykis didėja ir manoma, kad 2015 m. bus laikinai pažeista
60 % BVP riba, daugiausia dėl prastų makroekonominių
perspektyvų. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje
pateiktos biudžeto projekcijos ir kuris nebuvo parengtas nepriklausomai, yra
tikėtinas, nors ir kiek optimistiškesnis nei Komisijos pavasario
prognozė dėl ekonomikos augimo 2014 ir 2015 m. Komisijos
2014 m. pavasario prognozėje numatoma, kad 2014 m.
struktūrinis balansas pablogės 0,3 % BVP ir bus nukrypta
nuo vidutinio laikotarpio tikslo, o 2015 m. pagerės
0,6 % BVP, taip pat numatoma, kad abiem metais bus laikomasi
išlaidų kriterijaus. Remdamasi savo atliktu programos vertinimu ir
Komisijos prognoze, pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 Taryba
mano, kad galima tikėtis, jog Suomija pasieks savo programos tikslus,
kurie iš esmės atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus;
(10)
dėl visuomenės senėjimo išlaidų
poveikio biudžetui Suomijoje kyla didelė rizika tvarumui ilguoju
laikotarpiu. Suomija pripažino su visuomenės senėjimu susijusį
tvarumo atotrūkį ir 2013 m. parengė struktūrinės
politikos programą, kuria siekiama panaikinti atotrūkį ir
vėl paskatinti ekonomikos augimą. Kitas labai svarbus žingsnis –
nustatytos centrinės valdžios išlaidų ribos ir 2014 m. kovo
mėn. parengtas 2015–2018 m. valdžios sektoriaus fiskalinis planas,
kuriame numatytos koregavimo priemonės, struktūrinės reformos ir
investicijos į ekonomikos augimą. Įplaukų srities
koregavimo priemonės daugiausiai susijusios su pajamų ir produktų
apmokestinimo didinimu;
(11)
viešųjų paslaugų veiksmingumas
neatitinka našumo pokyčių privačiajame sektoriuje. Suomija
rengia administracines reformas, skirtas savivaldos struktūrai ir
sveikatos priežiūros ir socialinėms paslaugoms. Savivaldybių
reforma, kurioje numatytos valstybės finansinės paskatos, grindžiama
savanorišku savivaldybių susijungimu. Savanoriškų susijungimų
rezultatai dar neaiškūs. Socialinės paramos ir sveikatos
priežiūros paslaugas teiktų penki regioniniai paslaugų
teikėjai ir savivaldybės toliau dalyvautų tas paslaugas
teikiant. Detalės dar nežinomos, o teisės akto pasiūlymą
pateikti planuojama 2014 m. rudenį. Naujosios struktūros
turėtų būti sukurtos 2017 m. pradžioje. 2013 m. liepos
mėn. įstatymas dėl paramos vyresnio amžiaus žmonių
funkciniams gebėjimams didinti, kuriame skiriama daugiau dėmesio
prevencijai, reabilitacijai ir nepriklausomam gyvenimui, turėtų
padėti sumažinti institucinės priežiūros poreikį ir
apriboti būsimas ilgalaikės priežiūros išlaidas;
(12)
pagrindinis Suomijos darbo rinkos uždavinys ir
toliau lieka ilgalaikė darbo jėgos pasiūla, kadangi darbo
rinką dabar palieka daugiau žmonių nei į ją ateina.
Siekiant patenkinti darbo jėgos paklausą ateityje būtina ilginti
darbinę veiklą ir didinti darbo jėgos pasiūlą. Į
vyriausybės 2013 m. struktūrinės politikos programą
įtrauktos priemonės, kuriomis siekiama ilginti darbinę
veiklą ir didinti darbo jėgos pasiūlą, taip pat didinti
paskatas įsidarbinti į siūlomas darbo vietas. Suomija mažina
ankstyvo pasitraukimo iš darbo rinkos galimybes, tačiau dar vis taikomos
kai kurios priemonės, pavyzdžiui, vadinamoji bedarbio pašalpos išsaugojimo
priemonė, kuri suteikia galimybę vyresnio amžiaus bedarbiams tam
tikromis sąlygomis gauti bedarbio pašalpą tol, kol jie išeina į
pensiją. Panašu, kad neseniai pradėtas taikyti tikėtinos
gyvenimo trukmės koeficientas ir patrigubinta teisių į pensiją
kaupimo norma turi ribotą poveikį išėjimo į pensiją
praktikai. Be to, kadangi tikėtina gyvenimo trukmė didėja
greičiau nei prognozuota, o žmonės ilgiau nedirba, yra rizika, kad
sumažės pensijų adekvatumas. Suomija nusistatė tikslą – iki
2025 m. pasiekti, kad faktinis pensinis amžius būtų padidintas bent
iki 62,4 metų. Abejotina, ar tą tikslą galima pasiekti
neįvedus naujų priemonių, pavyzdžiui, nedidinant teisės
aktais nustatyto pensinio amžiaus ir nesustiprinus pastangų didinti
vyresnio amžiaus žmonių galimybių įsidarbinti. Socialiniai
partneriai rengia savo pensijų reformos pasiūlymą, kurį
įgyvendintų po 2015 m. pavasario visuotinių rinkimų
sudarysima naujoji vyriausybė ir kuris įsigaliotų 2017 m.
pradžioje. Suomija ėmėsi atitinkamų plataus užmojo
priemonių, kad išspręstų jaunimo ir ilgalaikio nedarbo
problemą. Prireiks laiko, kol ilgam pagerės darbui reikalingi
tikslinių grupių įgūdžiai ir jų perspektyvos darbo
rinkoje;
(13)
Suomija ėmėsi priemonių, kad
pagerintų bendras konkurencijos sąlygas ir padarė tam tikrą
pažangą įgyvendindama sveiką konkurenciją skatinančią
programą. Konkurencijos institucija sujungta su vartotojų
agentūra, vyksta ankstyvas naujosios struktūros įgyvendinimo
etapas. Konkurencijos įstatymu dabar nustatyta dominuojančios
padėties mažmeninės prekybos vartojimo prekėmis sektoriuje riba ir
Suomijos konkurencijos ir vartotojų agentūrai suteikti specialūs
įgaliojimai tam tikromis sąlygomis įsikišti, jeigu dėl
viešųjų įstaigų vykdomos ekonominės veiklos iškraipoma
konkurencija rinkoje. Suomijos mažmeninės prekybos rinka yra labai
koncentruota, o atitinkamuose teisės aktuose esama tam tikrų
veiksnių, dėl kurių gali sumažėti konkurencijos
veiksmingumas ir sustiprėja abiejų mažmeninės prekybos rinkos
lyderių pozicija. Antai ir didelėms komercinėms
įmonėms, ir mažiems subjektams taikomi labai griežti miesto planavimo
reikalavimai. Šiuo metu vykdoma žemės naudojimo ir planavimo reguliavimo
peržiūra suteikia galimybę užtikrinti, kad juo būtų labiau
skatinama sveika konkurencija. Be kliūčių konkurencijai, kurias
sukuria mažmeninės prekybos patalpų reguliavimas, šalies
mažmeninės prekybos sektorius ir toliau yra vienas iš labiausiai
reguliuojamų tarp valstybių narių;
(14)
ekonomikos augimo ir konkurencingumo atkūrimas
yra pagrindinis Suomijos ekonomikos uždavinys. Nors tarptautiniuose
konkurencingumo reitinguose Suomija užima labai aukštą poziciją,
2007–2012 m. greičiausiai iš visų ES valstybių narių
prarado savo eksporto rinkos dalis. Verslo MTTP intensyvumas mažėja ir
panašu, kad nacionalinis MTTP išlaidų tikslas dar labiau nepasiekiamas.
Itin svarbus klausimas – Suomijos mokslinių tyrimų ir inovacijų
sistemos veiksmingumas užtikrinant, kad dėl investicijų į MTTP
būtų kuriami nauji novatoriški produktai ir paslaugos. Šiuo metu
nėra pakankamų investicijų, kad būtų išnaudotas MTTP
potencialas kurti naujus produktus. Ribotas skaičius didelių
eksportuojančių įmonių, kurios pardavinėja nedidelio
asortimento produktus, taip pat mažesnis mažų Suomijos bendrovių
polinkis eksportuoti atsiliepia prekybos rezultatams ir potencialiam ekonomikos
augimui. Eksporto potencialą galima padidinti teikiant papildomą
tikslinę paramą mažesnių bendrovių tarptautinimui. Suomija
pradėjo reformas, kuriomis siekiama didinti gebėjimą teikti
novatoriškus produktus ir remti pramonės įvairinimą, tarp
kurių – visapusiška mokslinių tyrimų institutų ir
mokslinių tyrimų finansavimo reforma. 2013 m.
struktūrinės politikos programoje ir nustatytomis valdžios
išlaidų ribomis, taip pat 2014 m. kovo mėn. parengtame
2015–2018 m. fiskaliniame plane ne tik nustatytos koregavimo
priemonės ir struktūrinės reformos, bet ir numatytos iniciatyvos
skatinti ekonomikos augimą ir inovacijas. Suomijai taip pat
galėtų būti naudinga diversifikuoti savo energijos tiekimą,
visų pirma dėl to, kad jis grindžiamas vieninteliu dujų tiekimo
šaltiniu;
(15)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija atliko išsamią Suomijos ekonominės politikos analizę.
Ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų
programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai
fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Suomijos politikai, bet ir tai, kaip
laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant
prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti
bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau
išdėstytose 1–5 rekomendacijose;
(16)
atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba
išnagrinėjo Suomijos stabilumo programą ir savo nuomonę[10] visų pirma
pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;
(17)
atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos
ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę
reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal
Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau
išdėstytose 2, 4 ir 5 rekomendacijose;
(18)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos
analizę. Remdamasi šia analize Taryba pateikė konkrečias
rekomendacijas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro.
Suomija taip pat turėtų užtikrinti, kad šios rekomendacijos
būtų visiškai ir laiku įgyvendintos,
REKOMENDUOJA Suomijai 2014–2015 m. imtis
šių veiksmų:
1.           Sustiprinti
2014 m. biudžeto priemones, atsižvelgiant į atsirandantį
atotrūkį nuo vidutinio laikotarpio tikslo. 2015 m. ir
vėliau paisyti vidutinio laikotarpio tikslo, kaip planuojama, ir
užtikrinti, kad būtų laikomasi skolos kriterijaus, kartu vykdant
ekonomikos augimui palankią fiskalinę politiką. Sparčiai
įgyvendinti struktūrinės politikos programoje išdėstytas
reformas ir valdžios išlaidų ribas, taip pat 2015–2018 m. fiskalinį
planą, kad būtų sumažintas viešųjų finansų tvarumo
atotrūkis ir sudarytos geresnės sąlygos ekonomikos augimui.
2.           Užtikrinti veiksmingą
vykdomų su savivaldos struktūra ir socialinių bei sveikatos
priežiūros paslaugomis susijusių administracinių reformų
įgyvendinimą, siekiant padidinti viešųjų paslaugų
teikimo išlaidų veiksmingumą.
3.           Geriau išnaudoti visą
darbo jėgos potencialą darbo rinkoje, be kita ko, gerinant vyresnio
amžiaus žmonių užimtumo lygį ir didinant jų galimybes
įsidarbinti, mažinant ankstyvo pasitraukimo iš darbo rinkos galimybes,
didinant faktinį pensinį amžių ir derinant teisės aktais
nustatytą pensinį amžių su tikėtinos gyvenimo trukmės
pokyčiais. Pagerinti jaunimo ir ilgalaikių bedarbių perspektyvas
darbo rinkoje, ypač daug dėmesio skirti profesiniam mokymui ir
tikslinėms aktyvumo skatinimo priemonėmis.
4.           Toliau stengtis didinti
konkurenciją produktų ir paslaugų rinkose, visų pirma
mažmeninės prekybos sektoriuje, vykdant sveikos konkurencijos skatinimo
programą, taip pat įgyvendinant įstatymo dėl žemės naudojimo
ir statybos pataisas, kad juo būtų labiau skatinama sveika
konkurencija.
5.           Toliau gerinti Suomijos
gebėjimus teikti novatoriškus produktus, paslaugas ir kurti sparčiai
augančias įmones sparčiai besikeičiančioje aplinkoje
bei tęsti pramonės įvairinimą, visų pirma didinti
paskatas investuoti Suomijoje ir sudaryti daugiau sąlygų
mažesnėms įmonėms patekti į eksporto rinkas. Paspartinti
tarpvalstybinės dujų jungties su Estija plėtrą.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL L 306, 2011 11 23, p. 25.
[3]               COM(2014) 427 final.
[4]               Dok. P7_TA(2014)0128 ir
P7_TA(2014)0129.
[5]               OL L 140, 2013 5 27, p. 11.
[6]               C(2013) 8012 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 89 final.
[10]             Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5
straipsnio 2 dalį.