title: 2018 m. liepos 16 d. Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija, kuria iš dalies keičiama Rekomendacija ESRV/2015/2 dėl makroprudencinės politikos priemonių tarptautinio poveikio vertinimo ir savanoriško abipusiškumo (ESRV/2018/5)

text:
               21.9.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 338/1

      EUROPOS SISTEMINĖS RIZIKOS VALDYBOS REKOMENDACIJA
      2018 m. liepos 16 d.
      kuria iš dalies keičiama Rekomendacija ESRV/2015/2 dėl makroprudencinės politikos priemonių tarptautinio poveikio vertinimo ir savanoriško abipusiškumo
      (ESRV/2018/5)
      (2018/C 338/01)
      EUROPOS SISTEMINĖS RIZIKOS VALDYBOS BENDROJI VALDYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
      atsižvelgdama į 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1092/2010 dėl Europos Sąjungos finansų sistemos makrolygio rizikos ribojimo priežiūros ir Europos sisteminės rizikos valdybos įsteigimo (1), ypač į jo 3 straipsnį ir 16–18 straipsnius,
      atsižvelgdama į 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (2), ypač į jo 458 straipsnio 8 dalį,
      atsižvelgdama į 2011 m. sausio 20 d. Europos sisteminės rizikos valdybos sprendimą ESRV/2011/1, kuriuo patvirtinamos Europos sisteminės rizikos valdybos darbo tvarkos taisyklės (3), ypač į jo 18–20 straipsnius,
      kadangi:

                  (1)

                  siekiant užtikrinti, kad nacionalinės makroprudencinės politikos priemonės būtų veiksmingos ir nuoseklios, pagal Sąjungos teisę reikalaujamą privalomą abipusiškumą svarbu papildyti savanoriško abipusiškumo susitarimais;

                  (2)

                  Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacijoje ESRV/2015/2 (4) nustatyta savanoriško abipusiškumo dėl makroprudencinės politikos priemonių sistema siekiama užtikrinti, kad visos vienoje valstybėje narėje aktyvuotos pozicijomis grįstos makroprudencinės politikos priemonės būtų abipusiškai taikomos kitose valstybėse narėse;

                  (3)

                  Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija ESRV/2017/4 (5) rekomenduoja, kad institucija, pateikdama Europos sisteminės rizikos valdybai (ESRV) prašymą dėl abipusiškumo, finansinių paslaugų teikėjo lygmeniu gali pasiūlyti maksimalią reikšmingumo ribą, žemiau kurios individualaus finansinių paslaugų teikėjo, kurio nustatytos makroprudencinės rizikos pozicija jurisdikcijoje, kurioje atitinkama aktyvuojanti institucija taiko makroprudencinės politikos priemonę, gali būti laikoma nereikšminga. Nuolatinė ESRV vertinimo grupė, sukurta pagal Europos sisteminės rizikos valdybos sprendimą ESRV/2015/4 (6), jei mano esant būtina, gali rekomenduoti kitą ribą;

                  (4)

                  nuo 2018 m. balandžio 30 d. kredito įstaigų, kurios turi veiklos leidimą Belgijoje ir kurios apskaičiuodamos reguliuojamojo kapitalo poreikį taiko vidaus reitingais pagrįstą (IRB) metodą, mažmeninėms pozicijoms, užtikrintoms gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį taikomas papildomas rizikos koeficientas, kurį sudaro: a) fiksuotas 5 procentinių punktų papildomas rizikos koeficientas; ir b) proporcingai apskaičiuojamas papildomas rizikos koeficientas, lygus pagal pozicijas įvertinto vidutinio rizikos koeficiento daliai (33 procentai);

                  (5)

                  remiantis pranešimu, kurį pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 8 dalį Belgija pateikė ESRV, ir siekiant, kad nekiltų neigiamų tarpvalstybinių pasekmių dėl reglamentavimo veiksmingumo „nutekėjimo“ ir reglamentavimo arbitražo, galinčių atsirasti dėl Belgijoje pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį taikomos makroprudencinės politikos priemonės įgyvendinimo, ESRV bendroji valdyba nusprendė įtraukti šią priemonę į makroprudencinės politikos priemonių, kurias rekomenduojama abipusiškai taikyti pagal Rekomendaciją ESRV/2015/2, sąrašą;

                  (6)

                  todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Rekomendaciją ESRV/2015/2,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

         DALINIAI PAKEITIMAI

      Rekomendacija ESRV/2015/2 iš dalies keičiama taip:

                  1)

                  1 skirsnio C rekomendacijos 1 dalis pakeičiama taip:

                              „1.

                              Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama abipusiškai taikyti kitų atitinkamų institucijų priimtas makroprudencinės politikos priemones, kurias ESRV rekomendavo abipusiškai taikyti. Rekomenduojama apibusiškai taikyti šias priemones, kaip detaliau apibrėžta priede:
                              Estija:

                                          —

                                          pagal Direktyvos 2013/36/ES 133 straipsnį taikomą 1 procento sisteminės rizikos rezervo reikalavimą visų kredito įstaigų, turinčių veiklos leidimą Estijoje, valstybės viduje turimoms pozicijoms;

                                    Suomija:

                                          —

                                          gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto hipotekinių paskolų, užtikrintų būsto vienetų hipoteka Suomijoje, atveju pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunkčio taikomą 15 procentų vidutinio rizikos koeficiento apatinę ribą kredito įstaigoms, turinčioms veiklos leidimą Suomijoje ir taikančioms vidaus reitingais pagrįstą (IRB) metodą reguliuojamojo kapitalo poreikiui apskaičiuoti;

                                    Belgija:

                                          —

                                          vidaus reitingais pagrįstą (IRB) metodą reguliuojamojo kapitalo poreikiui apskaičiuoti taikančių Belgijoje veiklos leidimą turinčių kredito įstaigų mažmeninėms pozicijoms, užtikrintoms gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį taikomą papildomą rizikos koeficientą, kurį sudaro:

                                                      a)

                                                      fiksuotas 5 procentinių punktų papildomas rizikos koeficientas ir

                                                      b)

                                                      proporcingai apskaičiuojamas papildomas rizikos koeficientas, lygus 33 procentams pagal pozicijas įvertinto vidutinio rizikos koeficiento, taikomo mažmeninių pozicijų, užtikrintų gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, portfeliui.“;

                  2)

                  priedas pakeičiamas šios rekomendacijos priedu.

         Priimta Frankfurte prie Maino 2018 m. liepos 16 d.

               ESRV bendrosios valdybos vardu

            Francesco MAZZAFERRO

               ESRV sekretoriato vadovas

         (1)  OL L 331, 2010 12 15, p. 1.

         (2)  OL L 176, 2013 6 27, p. 1.

         (3)  OL C 58, 2011 2 24, p. 4.

         (4)  2015 m. gruodžio 15 d. Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija ESRV/2015/2 dėl makroprudencinės politikos priemonių tarptautinio poveikio vertinimo ir savanoriško abipusiškumo (OL C 97, 2016 3 12, p. 9).

         (5)  2017 m. spalio 20 d. Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacija ESRV/2017/4, kuria iš dalies keičiama Rekomendacija ESRV/2015/2 dėl makroprudencinės politikos priemonių tarptautinio poveikio vertinimo ir savanoriško abipusiškumo (OL C 431, 2017 12 15, p. 1).

         (6)  2015 m. gruodžio 16 d. Europos sisteminės rizikos valdybos sprendimas ESRV/2015/4 dėl koordinavimo sistemos, susijusios su atitinkamų institucijų pranešimu apie nacionalines makroprudencinės politikos priemones ir ESRV nuomonių ir rekomendacijų priėmimu, ir ESRV/2014/2 sprendimo panaikinimo (OL C 97, 2016 3 12, p. 28).

         PRIEDAS
         „

                  Priedas

                     Estija

                        Pagal Direktyvos 2013/36/ES 133 straipsnį taikomą 1 procento sisteminės rizikos rezervo reikalavimą visų kredito įstaigų, turinčių veiklos leidimą Estijoje, valstybės viduje turimoms pozicijoms

                  I.   Priemonės aprašymas

                              1.

                              Estijos priemonė yra visų veiklos leidimus Estijoje turinčių kredito įstaigų vidaus pozicijoms taikoma 1 procento sisteminės rizikos rezervo norma pagal Direktyvos 2013/36/ES 133 straipsnį.

                        II.   Abipusiškumas

                              2.

                              Valstybėms narėms nacionalinėje teisėje įgyvendinus Direktyvos 2013/36/ES 134 straipsnį, atitinkamoms institucijoms rekomenduojama abipusiškai taikyti Estijos priemonę vidaus veiklos leidimus turinčių įstaigų Estijoje esančioms pozicijoms pagal Direktyvos 2013/36/ES 134 straipsnio 1 dalį. Šios dalies tikslais taikomas C rekomendacijos 3 dalyje nurodytas terminas.

                              3.

                              Jei valstybės narės nacionalinėje teisėje neįgyvendino Direktyvos 2013/36/ES 134 straipsnio, atitinkamoms institucijoms rekomenduojama abipusiškai taikyti Estijos priemonę vidaus veiklos leidimus turinčių įstaigų Estijoje esančioms pozicijoms pagal C rekomendacijos 2 dalį. Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama per šešis mėnesius priimti tapačią priemonę.

                     Suomija

                        Vidaus reitingais pagrįstą (IRB) metodą taikančių kredito įstaigų (toliau – IRB kredito įstaigos) hipotekinėms paskoloms, užtikrintoms būsto vienetų hipoteka Suomijoje, pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį konkrečiai kredito įstaigai taikoma vidutinio rizikos koeficiento minimali 15 procentų riba.

                  I.   Priemonės aprašymas

                              1.

                              Pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį taikomą Suomijos priemonę konkrečiai kredito įstaigai sudaro vidutinio rizikos koeficiento minimali 15 procentų riba IRB kredito įstaigoms, portfelio lygmeniu, gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto hipotekinių paskolų, užtikrintų būsto vienetų hipoteka Suomijoje, atžvilgiu.

                        II.   Abipusiškumas

                              2.

                              Pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 5 dalį atitinkamoms valstybių narių institucijoms rekomenduojama pripažinti Suomijos priemonę ir taikyti ją IRB kredito įstaigų mažmeninių hipotekos paskolų, užtikrintų būsto vienetais Suomijoje, kurias išdavė filialai, esantys ir veiklos leidimą turintys Suomijoje, portfeliams. Šios dalies tikslais taikomas C rekomendacijos 3 dalyje nurodytas terminas.

                              3.

                              Atitinkamoms institucijoms taip pat rekomenduojama pripažinti Suomijos priemonę ir taikyti ją IRB kredito įstaigų mažmeninių hipotekos paskolų, užtikrintų būsto vienetais Suomijoje, kurias tiesiogiai tarpvalstybiniu mastu suteikė kredito įstaigos, įsteigtos jų atitinkamose jurisdikcijose, portfeliams. Šios dalies tikslais taikomas C rekomendacijos 3 dalyje nurodytas terminas.

                              4.

                              Vadovaujantis C rekomendacijos 2 dalimi, atitinkamoms institucijoms rekomenduojama pasikonsultavus su ESRV taikyti makroprudencinės politikos priemonę, kurią galima įgyvendinti jos jurisdikcijoje ir kurios poveikis panašiausias į pirmiau nurodytos priemonės, kurią rekomenduojama abipusiškai taikyti, taip pat priimti Direktyvos 2013/36/ES VII antraštinės dalies 2 skyriaus IV skirsnyje nustatytas priežiūros priemones ir įgaliojimus. Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama per keturis mėnesius priimti tapačią priemonę.

                        III.   Reikšmingumo riba

                              5.

                              Šią priemonę papildo 1 mlrd. EUR reikšmingumo riba gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto hipotekinių paskolų rinkos pozicijų Suomijoje, kaip orientyras abipusiškumą taikančioms valstybėms narėms dėl galimo de minimis principo taikymo.

                              6.

                              Vadovaujantis Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalimi, atitinkamos valstybės narės institucijos gali taikyti išimtį atskiroms IRB kredito įstaigoms, jei jos turi nereikšmingas mažmeninių hipotekos paskolų, užtikrintų būsto vienetais Suomijoje, pozicijas, mažesnes už 1 mlrd. EUR reikšmingumo ribą. Šiuo atveju atitinkamos institucijos turėtų stebėti pozicijų reikšmingumą ir joms rekomenduojama abipusiškai taikyti priemonę, kai IRB kredito įstaiga peržengia 1 mlrd. EUR reikšmingumo ribą.

                              7.

                              Jei nėra kitose valstybėse narėse leidimą veikti turinčių IRB kredito įstaigų, turinčių filialus Suomijoje arba teikiančių finansines paslaugas tiesiogiai Suomijoje, kurių pozicijos Suomijos hipotekos rinkoje yra 1 mlrd. EUR arba daugiau, atitinkamos valstybių narių institucijos gali nuspręsti netaikyti priemonės abipusiškai, kaip numatyta Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalyje. Šiuo atveju atitinkamos institucijos turėtų stebėti pozicijų reikšmingumą ir joms rekomenduojama abipusiškai taikyti priemonę, kai IRB kredito įstaiga peržengia 1 mlrd. EUR reikšmingumo ribą.

                     Belgija

                        Vidaus reitingais pagrįstą (IRB) metodą taikančių Belgijoje veiklos leidimą turinčių kredito įstaigų mažmeninėms pozicijoms, užtikrintoms gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį taikomą papildomą rizikos koeficientą sudaro dvi sudedamosios dalys:

                              a)

                                    fiksuotas 5 procentinių punktų papildomas rizikos koeficientas ir

                              b)

                                    proporcingai apskaičiuojamas papildomas rizikos koeficientas, lygus 33 procentams pagal pozicijas įvertinto vidutinio rizikos koeficiento, taikomo mažmeninių pozicijų, užtikrintų gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, portfeliui.

                        I.   Priemonės aprašymas

                              1.

                              Belgijos priemonė, taikoma pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 2 dalies d punkto vi papunktį ir privaloma IRB metodą taikančioms Belgijoje veiklos leidimą turinčioms kredito įstaigoms, yra mažmeninėms pozicijoms, užtikrintoms gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, taikomas papildomas rizikos koeficientas, kurį sudaro dvi sudedamosios dalys:

                                          a)

                                          pirma sudedamoji dalis yra 5 procentiniais punktais padidintas rizikos koeficientas, taikomas mažmeninėms pozicijoms, užtikrintoms gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, kuris gaunamas po to, kai pagal b punktą apskaičiuojama antra papildomo rizikos koeficiento sudedamoji dalis;

                                          b)

                                          antrą sudedamąją dalį sudaro 33 procentais padidintas pagal pozicijas įvertintas vidutinis rizikos koeficientas, taikomas mažmeninių pozicijų, užtikrintų gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, portfeliui. Pagal pozicijas įvertintas vidutinis rizikos koeficientas yra atskiroms paskoloms taikomų rizikos koeficientų vidurkis, apskaičiuotas pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 154 straipsnį, įvertintas pagal atitinkamą pozicijos vertę.

                        II.   Abipusiškumas

                              2.

                              Pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 458 straipsnio 5 dalį atitinkamoms valstybių narių institucijoms rekomenduojama C rekomendacijos 3 dalyje numatytu terminu pripažinti Belgijos priemonę, taikant ją veiklos leidimą šalyje turinčių ir IRB taikančių kredito įstaigų filialams, esantiems Belgijoje.

                              3.

                              Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama pripažinti Belgijos priemonę taikant ją šalyje veiklos leidimą turinčioms ir IRB metodą taikančioms kredito įstaigoms, turinčioms tiesiogines mažmeninių pozicijas, užtikrintas gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje. Vadovaujantis C rekomendacijos 2 dalimi, atitinkamoms institucijoms rekomenduojama taikyti tą pačią priemonę, kurią aktyvuojanti institucija įgyvendino Belgijoje per C rekomendacijos 3 dalyje nurodytą terminą.

                              4.

                              Jei jų jurisdikcijoje negalima įgyvendinti tokios pačios makroprudencinės politikos priemonės, atitinkamoms institucijoms rekomenduojama pasikonsultavus su ESRV taikyti makroprudencinės politikos priemonę, kurią galima įgyvendinti jų jurisdikcijoje ir kurios poveikis panašiausias į pirmiau nurodytos priemonės, kurią rekomenduojama abipusiškai taikyti, taip pat priimti Direktyvos 2013/36/ES VII antraštinės dalies 2 skyriaus IV skirsnyje nustatytas priežiūros priemones ir įgaliojimus. Atitinkamoms institucijoms rekomenduojama priimti lygiavertį poveikį turinčią priemonę ne vėliau kaip per keturis mėnesius nuo paskutinio šios rekomendacijos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

                        III.   Reikšmingumo riba

                              5.

                              Šią priemonę papildo 2 mlrd. EUR reikšmingumo riba, kaip orientyras abipusiškumą taikančioms atitinkamoms institucijoms dėl galimo de minimis principo taikymo.

                              6.

                              Vadovaujantis Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalimi, atitinkamos valstybės narės institucijos gali taikyti išimtį atskiroms šalyje veiklos leidimą turinčioms ir IRB metodą taikančioms kredito įstaigoms, jei jos turi nereikšmingas mažmenines pozicijas, užtikrintas gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, mažesnes už 2 mlrd. EUR reikšmingumo ribą. Taikydamos reikšmingumo ribą, atitinkamos institucijos turėtų stebėti pozicijų reikšmingumą ir joms rekomenduojama abipusiškai taikyti Belgijos priemonę atskiroms šalyje veiklos leidimą turinčioms kredito įstaigoms, kurioms anksčiau priemonė nebuvo taikoma, kai pažeidžiama 2 mlrd. EUR reikšmingumo riba.

                              7.

                              Jei nėra atitinkamose valstybėse narėse leidimą veikti turinčių kredito įstaigų, turinčių filialus Belgijoje arba turinčių tiesiogines mažmenines pozicijas, užtikrintas gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vienetais Belgijoje, kurios taiko IRB metodą ir kurių pozicijos Belgijos gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto rinkoje yra nemažiau kaip 2 mlrd. EUR, atitinkamos valstybių narių institucijos gali nuspręsti netaikyti Belgijos priemonės abipusiškai, kaip numatyta Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalyje. Šiuo atveju atitinkamos institucijos turėtų stebėti pozicijų reikšmingumą ir joms rekomenduojama abipusiškai taikyti Belgijos priemonę, kai kredito įstaiga, taikanti IRB metodą, peržengia 2 mlrd. EUR reikšmingumo ribą.

                              8.

                              Vadovaujantis Rekomendacijos ESRV/2015/2 2.2.1 dalimi, 2 mlrd. EUR eikšmingumo riba yra rekomenduojamas maksimalus ribos lygis. Dėl to atitinkamos abipusiškumą taikančios institucijos vietoj rekomenduotos ribos taikymo gali nustatyti žemesnę ribą savo jurisdikcijoje, kai tinkama, arba taikyti priemonės abipusiškumą be jokios reikšmingumo ribos.

            “


title: 2018 m. spalio 19 d. Europos Centrinio Banko rekomendacija, skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl De Nederlandsche Bank išorės auditoriaus (ECB/2018/25)

text:
               30.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 394/1

      EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
      2018 m. spalio 19 d.
      skirta Europos Sąjungos Tarybai dėl De Nederlandsche Bank išorės auditoriaus
      (ECB/2018/25)
      (2018/C 394/01)
      EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
      atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
      kadangi:

                  (1)

                  Europos Centrinio Banko (ECB) ir valstybių narių, kurių valiuta yra euro, nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba;

                  (2)

                  dabartinio De Nederlandsche Bank išorės auditoriaus Deloitte Accountants B.V. įgaliojimai baigsis po 2018 finansinių metų audito. Todėl būtina paskirti išorės auditorių nuo 2019 finansinių metų;

                  (3)

                     De Nederlandsche Bank išorės auditoriumi 2019–2022 finansiniams metams pasirinko KPMG Accountants N.V., numatant galimybę pratęsti įgaliojimus kasmet iki 2025 finansinių metų,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
      Rekomenduojama KPMG Accountants N.V. skirti De Nederlandsche Bank išorės auditoriumi 2019–2022 finansiniams metams, numatant galimybę pratęsti įgaliojimus kasmet iki 2025 finansinių metų.

         Priimta Frankfurte prie Maino 2018 m. spalio 19 d.

               ECB Pirmininkas

            Mario DRAGHI


title: 2019 m. liepos 25 d. Europos Centrinio banko rekomendacija Europos Sąjungos Tarybai dėl Bank Ċentrali ta’ Malta / Central Bank of Malta išorės auditoriaus (ECB/2019/24)

text:
               21.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 283/1

      EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
      2019 m. liepos 25 d.
      Europos Sąjungos Tarybai dėl Bank Ċentrali ta’ Malta / Central Bank of Malta išorės auditoriaus
      (ECB/2019/24)
      (2019/C 283/01)
      EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
      atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 27 straipsnio 1 dalį,
      kadangi:

                  (1)

                  Europos Centrinio Banko (ECB) ir valstybių narių, kurių valiuta yra euro, nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą atlieka nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba;

                  (2)

                  dabartinio Bank Ċentrali ta’ Malta / Central Bank of Malta išorės auditoriaus PricewaterhouseCoopers įgaliojimai baigėsi po 2018 finansinių metų audito. Todėl būtina paskirti išorės auditorių nuo 2019 finansinių metų;

                  (3)

                     Bank Ċentrali ta’ Malta / Central Bank of Malta išorės auditoriumi 2019–2025 finansiniams metams pasirinko KPMG,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
      Rekomenduojama KPMG skirti Bank Ċentrali ta’ Malta / Central Bank of Malta išorės auditoriumi 2019–2025 finansiniams metams.

         Priimta Frankfurte prie Maino 2019 m. liepos 25 d.

               ECB Pirmininkas

            Mario DRAGHI


title: 2019 m. liepos 9 d. Tarybos rekomendacija dėl 2019 m. Estijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2019 m. Estijos stabilumo programos

text:
               5.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 301/30

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2019 m. liepos 9 d.
      dėl 2019 m. Estijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2019 m. Estijos stabilumo programos
      (2019/C 301/06)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  2018 m. lapkričio 21 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2019 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Ji tinkamai atsižvelgė į 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį. 2019 m. kovo 21 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2018 m. lapkričio 21 d. Komisija pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 (2) priėmė ir įspėjimo mechanizmo ataskaitą – joje Estija nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos; tą rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2019 m. kovo 21 d.2019 m. balandžio 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl euro zonos ekonominės politikos (3) (2019 m. euro zonai skirta rekomendacija), kurioje pateiktos penkios rekomendacijos euro zonai (rekomendacijos euro zonai);

                  (2)

                  kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Estija turėtų užtikrinti, kad 2019 m. euro zonai skirta rekomendacija, kaip nurodyta toliau išdėstytose 2 ir 3 rekomendacijose, būtų visiškai ir laiku įgyvendinta. Visų pirma, priemonės, kuriomis su investicijomis susijusi ekonominė politika sutelkiama į nurodytas sritis, padės įgyvendinti antrą euro zonai skirtą rekomendaciją dėl investicijų rėmimo;

                  (3)

                  2019 m. vasario 27 d. paskelbta 2019 m. Estijai skirta ataskaita. Joje įvertinta Estijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2018 m. liepos 13 d. Tarybos priimtas konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas (4), tolesni veiksmai, kurių šalis ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas rekomendacijas, ir Estijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

                  (4)

                  2019 m. nacionalinę reformų programą Estija pateikė 2019 m. gegužės 30 d., o 2019 m. stabilumo programą – 2019 m. balandžio 30 d.;

                  (5)

                  į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23 straipsnyje, Komisija, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimus, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

                  (6)

                  šiuo metu Estijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. 2019 m. stabilumo programa pateikta remiantis nesikeičiančios politikos scenarijumi. Programoje numatoma, kad bendrasis valdžios sektoriaus deficitas, kuris 2018 m. siekė 0,6 % bendrojo vidaus produkto (BVP), 2019 m. sieks 0,2 % BVP, 2020 m. – 0,3 % BVP, o iki 2022 m. pasieks 0,7 % BVP. Remiantis perskaičiuotu struktūriniu balansu (6), vidutinės trukmės biudžeto tikslo, t. y. 0,5 % BVP struktūrinio deficito, per 2019 m. stabilumo programos laikotarpį neplanuojama pasiekti. Numatoma, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis su BVP iki 2022 m. sumažės iki 5,3 % BVP. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos tos biudžeto projekcijos, yra palankus. Priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus deficito tikslus, nebuvo konkretizuotos, o tai kelia riziką prielaidoms dėl pajamų, kurios bus gautos;

                  (7)

                  atsižvelgiant į Komisijos 2018 m. rudens prognozę, kurioje numatyta, kad 2019 m. bus labiau priartėta prie vidutinės trukmės biudžeto tikslo, ir laikantis reikalaujamo koregavimo įšaldymo panaikinimo taisyklių, grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neturėtų viršyti 4,9 %, o tai atitinka 0,3 % metinį struktūrinį koregavimą 2019 m. Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze, esama rizikos, kad 2019 m. nuo to reikalavimo bus labai nukrypta;

                  (8)

                  2020 m., atsižvelgiant į prognozuojamą 2,7 % BVP Estijos gamybos apimties atotrūkį ir prognozuojamą BVP augimą, kuris nesiekia apskaičiuotos potencialaus augimo normos, grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neturėtų viršyti 4,1 %, o tai atitinka 0,6 % BVP struktūrinį koregavimą pagal bendrai sutartą reikalavimų koregavimo matricą taikant Stabilumo ir augimo paktą. Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze, jeigu politika nesikeis, esama rizikos, kad 2020 m. nuo to reikalavimo bus labai nukrypta. Apskritai Taryba mano, kad nuo 2019 m. turėtų būti imtasi reikiamų priemonių siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi Stabilumo ir augimo pakto nuostatų;

                  (9)

                  nuaidėjus dideliems skandalams dėl pinigų plovimo, pinigų plovimo prevencija tapo vienu iš Estijos prioritetinių uždavinių. Estija sustiprino kovos su pinigų plovimu sistemą ir šalies bankų sektoriuje nerezidentams priklausančių indėlių procentinė dalis gerokai sumažėjo. Tačiau spręstinų problemų tebelieka. Nors Estijos Vyriausybė nustatė papildomų priemonių ir pateikė gairių dėl tolesnio prevencijos stiprinimo šioje srityje, Estijos parlamentas dar nepatvirtino teisėkūros iniciatyvos, kuria siekiama stiprinti kovos su pinigų plovimu priežiūros pajėgumus. Šias priemones, kai jos bus priimtos, reikėtų veiksmingai įgyvendinti;

                  (10)

                  vienos pagrindinių kliūčių, kurios trukdo įmonėms investuoti ir neleidžia pasiekti didesnio našumo, yra kvalifikuotų darbuotojų trūkumas ir įgūdžių pasiūlos ir paklausos neatitiktis. Pastaraisiais metais Estija įgyvendino visapusiškas reformas, tačiau darbo rinkoje vyraujančios tendencijos ir mažėjantis darbingo amžiaus gyventojų skaičius kelia ilgalaikių uždavinių švietimo ir mokymo sistemai. Šie uždaviniai, be kita ko, yra susiję su mokyklos nebaigusių asmenų skaičiumi, kuris tebėra didelis, nebaigta mokyklų tinklo pertvarka, nepakankamu aukštojo mokslo, profesinio rengimo ir mokymo tinkamumu darbo rinkos poreikiams patenkinti, mokytojų senėjimu ir menku mokytojo profesijos patrauklumu. Nepaisant aktyvesnio dalyvavimo suaugusiųjų mokymosi programose, darbuotojų kvalifikacijos kėlimo arba persikvalifikavimo procesas vyksta per lėtai ir nespėjama vytis darbo rinkos tendencijų. Kaip vienas pagrindinių trūkstamų įgūdžių įvardijamas gebėjimas diegti inovacijas. Nors šalyje yra daug informacinių ir ryšių technologijų specialistų, įmonės rengia nedaug mokymų, kuriuose būtų ugdomi skaitmeniniai įgūdžiai. Siekiant užtikrinti, kad žmonės įgytų tinkamų įgūdžių, reikėtų gerinti švietimo ir mokymo sistemos atitiktį darbo rinkos poreikiams, be kita ko – investuoti į profesinį orientavimą, spręsti mokyklos nebaigimo problemą ir geriau numatyti įgūdžių poreikius. Be to, pagerinus mokytojų darbo sąlygas, mokymo kokybę ir švietimo politiką atsižvelgiant į demografines bei ekonomines tendencijas, išaugtų švietimo ir mokymo sistemos pajėgumas;

                  (11)

                  nepaisant tam tikro pagerėjimo, skurdo lygis, socialinė atskirtis ir pajamų nelygybė (ypač vyresnio amžiaus žmonių) tebėra dideli. 2017 m. skurdas ir socialinė atskirtis grėsė apie 42 % 65 m. amžiaus ir vyresnių asmenų (palyginti su Sąjungos vidurkiu – 15 %). Socialinės išmokos dar netapo veiksminga skurdo mažinimo priemone, o socialinės apsaugos sistema tebėra silpna. Teikti kokybiškas ir įperkamas socialines paslaugas trukdo prastas sveikatos ir socialinės priežiūros tarnybų tarpusavio veiklos koordinavimas ir tai, kad labai skiriasi savivaldybių pajėgumas nustatyti socialinių paslaugų poreikius ir tas paslaugas teikti. Be to, privatūs asmenys privalo dengti didelę institucijų teikiamų paslaugų išlaidų dalį. Estijos viešosios išlaidos ilgalaikei priežiūrai nesiekė nė pusės Sąjungos vidurkio, t. y. sudarė 0,6 % BVP, palyginti su 1,6 % BVP 2016 m. Nėra jokių prevencinių priemonių ar paramos sistemos, kurios padėtų palengvinti neformaliesiems slaugytojams tenkančią naštą. Asmenų, kurių medicininiai poreikiai nepatenkinti, dalis tebėra viena didžiausių Sąjungoje (11,7 %) – iš to galima spręsti apie sveikatos priežiūros sistemos prieinamumo ir veiksmingumo problemas. Šios problemos liudija būtinybę integruotai teikti įperkamas ir kokybiškas socialines ir sveikatos priežiūros paslaugas ir sukurti visapusišką ilgalaikės priežiūros sistemą. Integracinį augimą paskatintų investicijos, kuriomis remiama socialinė įtrauktis, be kita ko, investicijos į socialinę infrastruktūrą;

                  (12)

                  moterų ir vyrų darbo užmokesčio skirtumas, kuris 2017 m. siekė 25,6 % ir buvo šiek tiek didesnis už ankstesniais metais užfiksuotą skirtumą, tebėra vienas didžiausių Sąjungoje. Be to, motinystės poveikis moterų užimtumui (25,2 %) gerokai viršija Sąjungos vidurkį (9,0 %). Ilgos vaiko priežiūros atostogos – dažnas lėtesnės moterų profesinės karjeros veiksnys. Moterys paprastai dirba mažiau apmokamuose ekonomikos sektoriuose ir užima mažiau apmokamas pareigas, nors jų išsilavinimo lygis yra aukštesnis nei vyrų. Dėl neseniai priimtų priemonių vaiko priežiūros atostogų ir išmokų sistema tapo lankstesnė, kad tėvams būtų lengviau sugrįžti į darbo rinką. Vis daugiau naudojamasi vaiko priežiūros paslaugomis. Tačiau tokie veiksniai kaip ekonominė veikla, profesija, amžius, darbo patirtis ar darbo laikas, moterų ir vyrų darbo užmokesčio skirtumą lemia tik iš dalies ir lieka neaišku, kodėl šis skirtumas siekia 20 %, kai Sąjungos vidurkis yra 11,5 %. Skaidri darbo užmokesčio sistema padėtų geriau suprasti tokį didelį moterų ir vyrų darbo užmokesčio skirtumą lemiančias priežastis. Tęstinės investicijos į vaiko priežiūros paslaugas ir aktyvias darbo rinkos priemones sudarytų sąlygas didinti moterų užimtumą. Be to, atsižvelgiant į platesnį kontekstą tebėra svarbu bendradarbiauti su socialiniais partneriais ir stiprinti jų gebėjimus;

                  (13)

                  Estijos, kuri yra periferinė šalis ir kurios gyventojų tankis mažas, ekonominei veiklai ir eksportui itin aktuali sklandžiai veikianti tarpusavyje sujungta transporto sistema. Estijos transporto infrastruktūra turi tam tikrų sujungiamumo ir tvarumo trūkumų. Vis dar nepakankamai išplėtotas geležinkelių transportas ir įvairiarūšis vežimas. Be to, per pastaruosius 5 metus išaugo kelių transporto išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis. Tolesni naujoviški ir tvarūs sprendimai galėtų padėti mažinti spūstis ir šalinti su viešuoju transporto susijusias problemas. Estijos elektros sistemą būtina sinchronizuoti su kontinentinės Europos tinklu, kad būtų užtikrintas elektros energijos tiekimo saugumą visame Baltijos regione. Investicijos į infrastruktūrą padėtų didinti Estijos bendrovių konkurencingumą;

                  (14)

                  investicijos (ypač privačiojo sektoriaus) į mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą yra nedidelės, tad Estija atsilieka pagal našumą. Nors 2017 m. viešosios išlaidos moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai buvo tik nežymiai mažesnės už Sąjungos vidurkį, verslo investicijos siekė tik 0,61 % BVP, t. y. maždaug pusę Sąjungos vidurkio. Tik nedidelė bendrovių, ypač mažųjų ir vidutinių įmonių (MVĮ), dalis skelbia vykdančios mokslinių tyrimų ir inovacijų veiklą. Su moksliniais tyrimais ir technologine plėtra nesusijusių inovacijų išlaidos mažėja, o mokslo ir verslo bendradarbiavimas menkas. Dėl kai kurių iš šių veiksnių prastėja šalies rezultatai inovacijų srityje ir našumas. Estijos našumas ir konkurencingumas galėtų būti didinamas tikslingesnėmis investicijomis į mokslinius tyrimus, technologinę plėtrą ir inovacijas, be kita ko, į įmonių veiklos skaitmeninimą ir automatizavimą. Čia praverstų ir aiškesnis ekonomikai aktualių prioritetinių mokslinių tyrimų temų nustatymas. Estijos valdžios institucijos parengė ir įgyvendino keletą priemonių, skirtų mokslinių tyrimų ir inovacijų sistemos trūkumams pašalinti, tačiau jų poveikis kol kas nedidelis;

                  (15)

                  efektyvaus išteklių naudojimo ir efektyvaus energijos vartojimo srityse tebėra spręstinų uždavinių. Estijos ekologinių inovacijų rezultatai liudija, kad šalies potencialas šioje srityje neišnaudojamas iki galo, o Estijos bendras ekologinių inovacijų indeksas, kuris siekia 60 balų, yra 40 % mažesnis už Sąjungos vidurkį. Nepaisant pastaraisiais metais padarytos tam tikros pažangos, Estijos išteklių našumo rodikliai yra maždaug tris kartus mažesni už Sąjungos vidurkį ir šis atotrūkis nuo kitų Sąjungos šalių vis didėja. Tik labai maža dalis Estijos MVĮ imasi veiksmų, kad pagerintų išteklių naudojimo efektyvumą ir taptų ekologiškesnės. Be to, šalies ekonomika labai imli energijai – jos suvartojimo lygis gerokai viršija Sąjungos vidurkį. Visi Estijos regionai atsilieka išteklių naudojimo ir energijos vartojimo efektyvumo gerinimo srityje. Atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis transporto sektoriuje Estijoje 2017 m. siekė 0,4 %, t. y. buvo gerokai mažesnė už nacionalinį tikslą, kuris yra 10 %. Didinant išteklių naudojimo ir energijos vartojimo efektyvumą, ypač pastatų sektoriuje, ir remiant žiedinę ekonomiką, be kita ko, didinant investicijas, ekonomika taptų dar konkurencingesnė ir tvaresnė;

                  (16)

                  bankroto procedūros Estijoje trunka maždaug trejus metus, o susigrąžinimo lygis yra šiek tiek didesnis nei 40 %. Dėl šių priežasčių darbo jėga ir finansiniai ištekliai įstringa ne tokiose našiose įmonėse. Tai taip pat mažina paskatas investuoti ir teikti finansavimą įmonėms. Nemokumo sistemos pertvarkymas būtų svarbus veiksnys norint sutrumpinti bankroto procedūrų trukmę ir padidinti susigrąžinimo lygį kreditoriams. Visų pirma, galėtų būti skatinama inicijuoti iki ir po bankroto vykdomas restruktūrizavimo procedūras ir išvengti bendrovių likvidavimo dalimis;

                  (17)

                  tam tikrus rekomendacijose nustatytus trūkumus, visų pirma 2019 m. šaliai skirtos ataskaitos D priede nurodytose srityse, galėtų padėti pašalinti 2021–2027 m. Sąjungos fondų programavimas. Tai suteiktų Estijai galimybę atsižvelgiant į regioninius skirtumus optimaliai panaudoti šiuos fondus nustatytuose sektoriuose;

                  (18)

                  per 2019 m. Europos semestrą Komisija atliko išsamią Estijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2019 m. šaliai skirtoje ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2019 m. stabilumo programą, 2019 m. nacionalinę reformų programą ir tolesnius veiksmus, kurių Estija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai Estijos fiskalinei ir socialinei bei ekonominei politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

                  (19)

                  atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2019 m. stabilumo programą, o jos nuomonė (7) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

            REKOMENDUOJA Estijai 2019 m. ir 2020 m. imtis šių veiksmų:

         1.

            Užtikrinti, kad 2020 m. grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neviršytų 4,1 %, o tai atitiktų 0,6 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. Užtikrinti veiksmingą kovos su pinigų plovimu sistemos priežiūrą ir vykdymo užtikrinimą.

         2.

            Spręsti kvalifikuotų darbuotojų trūkumo klausimą ir skatinti inovacijas didinant švietimo ir mokymo sistemos pajėgumą ir atitiktį darbo rinkos poreikiams. Gerinti socialinės apsaugos sistemos tinkamumą ir užtikrinti galimybę naudotis įperkamomis ir integruotomis socialinėmis paslaugomis. Imtis priemonių moterų ir vyrų darbo užmokesčio skirtumui mažinti, be kita ko, didinant darbo užmokesčio skaidrumą.

         3.

            Vykdant su investicijomis susijusią ekonominę politiką sutelkti dėmesį į tvarią transporto ir energetikos infrastruktūrą, įskaitant jungtis, į mokslinių tyrimų ir inovacijų skatinimą ir efektyvų išteklių naudojimą bei efektyvų energijos vartojimą, atsižvelgiant į regioninius skirtumus.

         Priimta Briuselyje 2019 m. liepos 9 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            M. LINTILÄ

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

         (3)  OL C 136, 2019 4 12, p. 1.

         (4)  OL C 320, 2018 9 10, p. 24.

         (5)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

         (6)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones, Komisijos perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

         (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: 2019 m. liepos 9 d. Tarybos rekomendacija dėl 2019 m. Lietuvos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2019 m. Lietuvos stabilumo programos

text:
               5.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 301/91

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2019 m. liepos 9 d.
      dėl 2019 m. Lietuvos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2019 m. Lietuvos stabilumo programos
      (2019/C 301/15)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  2018 m. lapkričio 21 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2019 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Ji tinkamai atsižvelgė į 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį. 2019 m. kovo 21 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2018 m. lapkričio 21 d. Komisija pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 (2) priėmė ir įspėjimo mechanizmo ataskaitą – joje Lietuva nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos; tą rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2019 m. kovo 21 d.2019 m. balandžio 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl euro zonos ekonominės politikos (3) (toliau – 2019 m. euro zonai skirta rekomendacija), kurioje pateikiamos penkios rekomendacijos euro zonai (toliau – rekomendacijos euro zonai);

                  (2)

                  kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Lietuva turėtų užtikrinti, kad 2019 m. euro zonai skirta rekomendacija, kaip nurodyta toliau išdėstytose 2 ir 3 rekomendacijose, būtų visiškai ir laiku įgyvendinta. Visų pirma, investicinės priemonės padės įgyvendinti antrą euro zonai skirtą rekomendaciją dėl investicijų rėmimo, o švietimo srities priemonės padės įgyvendinti trečią euro zonai skirtą rekomendaciją dėl darbo rinkos veikimo;

                  (3)

                  2019 m. vasario 27 d. paskelbta 2019 m. Lietuvai skirta ataskaita. Joje įvertinta Lietuvos pažanga, padaryta įgyvendinant 2018 m. liepos 13 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas (4), veiksmai, kurių šalis ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, ir Lietuvos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

                  (4)

                  2019 m. nacionalinę reformų programą Lietuva pateikė 2019 m. gegužės 10 d., o 2019 m. stabilumo programą – 2019 m. balandžio 30 d. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

                  (5)

                  į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23 straipsnyje, Komisija, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimus, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

                  (6)

                  šiuo metu Lietuvai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. Savo 2019 m. stabilumo programoje Vyriausybė numato, kad nominalus biudžeto perteklius 2019 m. sieks 0,4 % bendrojo vidaus produkto (BVP), o 2020 m. – 0,2 % BVP, ir prognozuoja, kad 2021 m. jis dar sumažės iki 0,1 % BVP. Remiantis perskaičiuotu struktūriniu balansu (6), vidutinės trukmės biudžeto tikslas, t. y. 1 % BVP struktūrinis deficitas, programos laikotarpiu bus viršijamas. 2017 m. Lietuvai taip pat buvo leistas laikinas nuokrypis, susijęs su struktūrinių reformų įgyvendinimu. Šis nuokrypis galioja trejų metų laikotarpį. 2019 m. stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis su BVP nuo 34,2 % BVP 2018 m. sumažės iki 32,9 % 2022 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos tos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Vis dėlto priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus pertekliaus tikslus 2020 m. ir vėliau, nebuvo pakankamai konkretizuotos. Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze, struktūrinio balanso deficitas 2019 m. turėtų sudaryti 1 % BVP, o 2020 m. – 0,9 % BVP, ir tai atitinka vidutinės trukmės biudžeto tikslą. Kartu trumpuoju ir vidutiniu laikotarpiu reikėtų atidžiai stebėti išlaidų pokyčius, ypač atsižvelgiant į ateityje galinčią kilti riziką pajamų stabilumui. Apskritai Taryba mano, kad pagal prognozę 2019 m. ir 2020 m. Lietuva turėtų laikytis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų;

                  (7)

                  2018 m. birželio mėn. Vyriausybė priėmė kelis teisės aktus, reikalingus norint įgyvendinti išsamų šešių struktūrinių reformų rinkinį, apimantį svarbias sritis: švietimą, sveikatos apsaugą, apmokestinimą, šešėlinę ekonomiką, pensijas ir inovacijas;

                  (8)

                  Lietuva toliau taikė kovos su šešėline ekonomika ir mokestinių prievolių vykdymo gerinimo priemones. Nors šių priemonių rezultatai nuteikia optimistiškai, bendras mokestinių prievolių vykdymas tebėra vangus. Lietuvoje PVM atotrūkis tebėra vienas didžiausių Sąjungoje. Dar labiau pagerinus mokestinių prievolių vykdymą padidėtų pajamos, o mokesčių sistema taptų teisingesnė. Nesiimta priemonių mokesčių bazei plėsti pereinant prie šaltinių, kurių apmokestinimas mažiau kenkia augimui. Aplinkosaugos ir nekilnojamojo turto mokesčiai tebėra mažesni už Sąjungos vidurkį ir nenumatoma pakeitimų, susijusių su automobilių apmokestinimu ar kelių mokesčiu už asmeninius lengvuosius automobilius;

                  (9)

                  nuo 2018 m. socialinio draudimo pensijos automatiškai indeksuojamos atsižvelgiant į darbo užmokesčio fondo augimą. Tikimasi, kad dėl to išlaidos socialinio draudimo pensijoms sumažės nuo 6,9 % BVP 2016 m. iki 5,2 % BVP 2070 m. Tačiau dėl prognozuojamo užimtumo mažėjimo pensijų adekvatumas mažės, kadangi pensijų išmokų augimas atsiliks nuo darbo užmokesčio augimo. Tikėtina, kad pensijų naudos rodiklis – išreikštas kaip vidutinės pensijos ir vidutinio darbo užmokesčio santykis – stabiliai mažės nuo jau ir taip vieno iš mažiausių dydžių Sąjungoje. Galiojančiuose teisės aktuose nustatyta, kad naudos rodikliui sumažėjus Vyriausybė turi pasiūlyti taisomųjų priemonių. Tikslus tokių būsimų priemonių pobūdis ir laikas neaiškus, todėl ataskaitos dėl senėjimo projekcijose į jas neatsižvelgiama. Tačiau jos susijusios su rizika viešųjų finansų tvarumui. Jeigu bendras naudos rodiklis iki 2070 m. išliktų nepakitęs, pensijų išlaidos padidėtų iki 7 % BVP, o ne sumažėtų iki 5,2 % BVP, kaip prognozuojama. Taigi esama netikrumo, kaip pensijas reglamentuojantys teisės aktai bus taikomi praktikoje ir kokių pasekmių laikui bėgant jie turės fiskaliniam tvarumui ir pensijų adekvatumui;

                  (10)

                  didelė žmonių, kuriems gresia skurdas arba socialinė atskirtis, dalis ir didelė pajamų nelygybė tebėra svarbūs iššūkiai Lietuvai, neigiamai veikiantys integracinio ekonomikos augimo perspektyvas. Nepaisant nuolatinio ekonomikos augimo, daugelis Lietuvos visuomenės narių (pvz., pagyvenę žmonės, neįgalieji, vaikai, namų ūkiai, kuriuos sudaro tik vienas iš tėvų ir vaikai, taip pat bedarbiai) patiria ypač didelę skurdo ir socialinės atskirties riziką. Nors socialinės apsaugos sistema per pastaruosius kelerius metus buvo pagerinta, bendras Lietuvos mokesčių ir socialinių išmokų sistemos poveikis pajamų nelygybės mažinimui ir socialinės apsaugos išlaidos, išreikštos kaip BVP dalis, tebėra vieni mažiausių Sąjungoje. Žengti tam tikri pirmieji žingsniai mažinant aukštą skurdo lygį ir pajamų nelygybę, pavyzdžiui, nustatytas minimalių vartojimo poreikių dydis, padidinta visuotinė išmoka vaikui ir įvestas senatvės pensijų indeksavimas. Tačiau vis dar aukšti skurdo ir nelygybės lygiai rodo, kad šaliai dar reikia daug nuveikti, kad ji priartėtų prie Sąjungos vidutinių socialinės apsaugos lygių, o norint išspręsti socialinės atskirties problemą reikia investicijų. Aktyvios pažeidžiamų grupių įtraukties strategijos yra veiksmingesnės, kai jomis kartu siekiama užtikrinti didesnį minimalių pajamų ir pensijų sistemų adekvatumą, skatinti aktyvumą darbo rinkoje ir sustiprinti socialinių paslaugų, įskaitant vaikų priežiūrą ir socialinį būstą, teikimą;

                  (11)

                  dėl augančio užimtumo, taip pat dėl nepalankių demografinių pokyčių, įskaitant emigraciją, darbo rinkoje susidarė įtampa. Siekiant sušvelninti mažėjančio darbingo amžiaus gyventojų skaičiaus poveikį, reikia investicijų į žmogiškąjį kapitalą ir geresnių galimybių įsidarbinti visiems. Sprendžiant nuolatines kvalifikuotų darbuotojų trūkumo bei įgūdžių pasiūlos ir paklausos neatitikties problemas Lietuvai svarbu paspartinti reformas, kuriomis gerinama kokybė ir didinamas efektyvumas visais švietimo sistemos lygmenimis, taip pat užtikrinamos vienodos kokybiško ir įtraukaus švietimo ir mokymo galimybės. Dėl demografinio nuosmukio kilo spaudimas mokyklų tinklui. Norint reaguoti į demografines permainas reikia strategijų, kuriomis būtų išsaugota galimybė visiems įgyti aukštos kokybės išsilavinimą, o kartu būtų užtikrintas mokyklų tinklo efektyvumas ir parama mokytojams, kuriuos neigiamai paveikia mokyklų konsolidavimas. Vis dar reikia daug nuveikti siekiant konsoliduoti aukštojo mokslo įstaigų tinklą, kurį sudaro daugiau kaip 40 valstybinių ir privačių universitetų ir kolegijų. Profesinio švietimo ir mokymo paslaugų teikėjams reikia modernizuoti mokymo programas ir jas labiau pritaikyti prie vietos ir regioninių darbo rinkų poreikių. Veiksmingomis ir lengvai prieinamomis suaugusiųjų mokymo, perkvalifikavimo ir kvalifikacijos kėlimo priemonėmis kartu su teikiamomis socialinėmis paslaugomis į darbo rinką būtų galima integruoti daugiau žmonių. Dalyvavimo suaugusiųjų mokymosi programose rodiklis vis dar žemas: 2018 m. jis sudarė 6,6 % ir buvo gerokai mažesnis nei 11,1 % Sąjungos vidurkis. Lietuvos ekonomikai būtų naudingos investicijos į įgūdžių, įskaitant skaitmeninius įgūdžius, tobulinimą, inovacijas ir palankių sąlygų neturinčių asmenų (pavyzdžiui, neįgaliųjų, vyresnio amžiaus asmenų, bedarbių ar neaktyvių suaugusiųjų) geresnį integravimą į darbo rinką. Atsižvelgiant į platesnį kontekstą, siekiant stiprinti socialinių partnerių bendradarbiavimą yra svarbu didinti jų kompetenciją;

                  (12)

                  prasti sveikatos priežiūros rezultatai ir mažos investicijos į sveikatos priežiūrą yra nuolatinės problemos. Dar yra daug galimybių racionalizuoti išteklių naudojimą labiau persiorientuojant nuo stacionarinės prie ambulatorinės priežiūros. Ligoninių paslaugų teikiama vis dar daug: hospitalizuojama daug lėtinėmis ligomis sergančių pacientų, o lovų užimtumo rodikliai palyginti žemi. Norint padidinti efektyvumą ir pagerinti sveikatos priežiūros rezultatus, būtina labiau racionalizuoti ligoninių išteklių naudojimą, vykdyti tikslines investicijas į pirminės sveikatos priežiūros paslaugų gerinimą, taip pat į sveikatos priežiūros sektoriaus darbo jėgą. Priežiūros paslaugų kokybė tebėra viena iš pagrindinių priežasčių, lemiančių prastus sveikatos priežiūros rezultatus. Priežiūros paslaugų kokybės gerinimo priemonės yra fragmentiškos: pirminės sveikatos priežiūros sektoriuje akreditavimo siekiama labai vangiai, o ligoninėms akreditavimo sistema netaikoma. Investicijos į ligų prevencijos priemones ypač mažos. Be to, veiksmams, kurių imtasi ligų prevencijos priemonėms sustiprinti vietos lygmeniu, trūksta bendros vizijos ir juos įgyvendinti trukdo tai, kad visuomenės sveikatos tarnybos ir pirminės sveikatos priežiūros įstaigos nepakankamai sistemingai bendradarbiauja. Galiausiai tai, kad sveikatos priežiūros išlaidos yra nedidelės, o neoficialiai mokama palyginti daug ir daug mokama savo lėšomis, neigiamai veikia vienodas galimybes naudotis sveikatos priežiūros paslaugomis;

                  (13)

                  kovojant su korupcija imtasi tam tikrų priemonių, tačiau integruotas privačių interesų deklaracijų registras dar nesukurtas. 2018 m. priimti Pranešėjų apsaugos įstatymo įgyvendinimo aktai, svarstomas naujas įstatymas, kuriuo reglamentuojama lobistinė veikla. Vis dar yra pažeidimų kovojant su korupcija sveikatos priežiūros sistemoje;

                  (14)

                  investicijos, išreikštos BVP dalimi, Lietuvoje vis dar nesiekia nei Sąjungos, nei kitų Baltijos šalių vidurkio. Lietuvos įmonių inovacijų ir technologijų įsisavinimo gebos lygis yra žemas. Reikia didesnių investicijų į mokslinius tyrimus ir inovacijas, visų pirma privačiajame sektoriuje. Tai padidintų našumą, kuris, nors pastaruoju metu ir didėja, tebėra gerokai žemesnis už Sąjungos lygį. Informacinių ir ryšių technologijų specialistų trūkumas rodo, kad reikia investuoti į skaitmeninius įgūdžius – tai padėtų didinti konkurencingumą, inovacijas ir Lietuvos pajėgumą įsisavinti technologijas – ir skatinti pereiti prie labiau žiniomis grindžiamos ir didesnės pridėtinės vertės ekonomikos;

                  (15)

                  ekonomika yra santykinai imli ištekliams, o priklausomybė nuo energijos ir medžiagų importo didelė. Išteklių našumas mažas, o energijos suvartojimas didelis, visų pirma gyvenamųjų namų ir transporto sektoriuose. Didesnės investicijos į energijos vartojimo efektyvumą, visų pirma pastatų sektoriuje, ir atsinaujinančiųjų išteklių energijos gamybą vietos rinkoje padėtų didinti ekonomikos ekologiškumą ir užtikrinti tvaresnį jos augimą, o kartu padėtų mažinti priklausomybę nuo energijos importo;

                  (16)

                  tarptautinis Lietuvos pasiekiamumas geležinkelių, kelių, jūrų ir oro transportu vis dar yra ribotas, taigi šaliai reikia labiau integruotis į Europos transporto sistemą. Užtikrinus geresnį susisiekimą padidėtų ekonomikos našumas ir pagerėtų sąlygos jai pasinaudoti visais vidaus rinkos teikiamais pranašumais. Transporto sektoriaus rezultatai, susiję su TEN-T kelių ir geležinkelių tinklu, investicijomis į mokslinius tyrimus ir inovacijas transporto sektoriuje, tvarumo apsektais ir kelių eismo sauga, gerokai prastesni nei Sąjungos vidurkis. Geležinkelių transporto srautai daugiausia nukreipti rytų–vakarų kryptimis, o šiaurės–pietų ašis tebėra nepakankamai išvystyta. Todėl norint plėtoti darnų, klimato kaitai atsparų, pažangų, saugų ir įvairiarūšiam vežimui pritaikytą TEN-T tinklą ir užtikrinti jo pasiekiamumą, taip pat norint skatinti darnų judumą mieste, reikia didelių investicijų. Be to, per pastaruosius penkerius metus labai išaugo kelių transporto išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis. Siekiant užtikrinti elektros energijos tiekimo saugumą visame Baltijos šalių regione, labai svarbu Lietuvos elektros sistemą sinchronizuoti su kontinentinės Europos tinklu;

                  (17)

                  regioniniai skirtumai Lietuvoje yra didesni nei Sąjungos vidurkis ir pastaruosius du dešimtmečius didėja. Sparčios Lietuvos ekonominės konvergencijos teigiamą poveikį daugiausiai junta dvi miestų zonos. Kaimiškuosiuose regionuose, kurie užima daugiausia šalies teritorijos ir kuriuose gyvena beveik 55 % gyventojų, gyventojų skaičius sparčiai mažėja, prie to prisideda ir mažėjančios galimybės naudotis kokybiškomis viešosiomis paslaugomis. Didžiuliai socialiniai ir ekonominiai skirtumai šalyje rodo, kad tam tikri regionai turi specifinių investicijų poreikių. Be to, jungčių, taip pat transporto ir skaitmeninių, tarp kaimyninių Lietuvos teritorijų gerinimas tebėra problema;

                  (18)

                  kad pagerintų viešųjų investicijų efektyvumą, Lietuvos valdžios institucijos atnaujino iš valstybės biudžeto finansuojamų projektų rengimo ir atrankos taisykles. Nuo 2018 m. visi nauji investiciniai projektai turėtų būti patikrinti atliekant sąnaudų ir naudos analizę ir atitikti papildomus atrankos kriterijus. Tai yra svarbus pirmas žingsnis, tačiau norint kuo labiau padidinti viešųjų investicijų poveikį, kad jos padėtų padidinti ilgalaikio augimo potencialą ir išspręsti didėjančių regioninių skirtumų problemą, reikia nuveikti daugiau. Valdžios institucijos pradėjo valstybės biudžeto sudarymo sistemos pertvarką siekdamos prailginti biudžeto sudarymo laikotarpį ir sustiprinti išlaidų ir bendrų ekonominių tikslų tarpusavio ryšį. Labai svarbu užtikrinti, kad naująją strateginio investicijų planavimo sistemą būtų pasirengta taikyti 2021–2023 m. biudžeto sudarymo procese ir 2021 m. prasidedant naujajam Sąjungos finansavimo ciklui;

                  (19)

                  Lietuva neturi vienos bendros mokslinių tyrimų ir inovacijų strategijos. Tokiai padėčiai būdingos pavienės politikos priemonės ir daug įvairių nesąveikių paramos schemų. Tai, kad yra kelios įgyvendinimo agentūros, nesilaikančios suderinto požiūrio į paramą mokslinių tyrimų ir inovacijų politikos priemonėms, didina valdymo sistemos sudėtingumą ir taip riboja naudotojų prieigą prie įvairių esamų priemonių. Tokia padėtis ypač kenkia mokslo ir verslo bendradarbiavimui ir trukdo vykdyti novatorišką veiklą. Naujas atsakomybės už mokslinių tyrimų ir inovacijų politiką pasidalijimas tarp Ekonomikos ir inovacijų ministerijos ir Švietimo ir mokslo ministerijos dar nepadeda užtikrinti nuoseklios politikos sistemos su sąveikiomis paramos schemomis, kokia būtų prieinama galimiems paramos gavėjams taikant vieno langelio principu veikiančią sistemą;

                  (20)

                  tam tikrus rekomendacijose nustatytus trūkumus, visų pirma 2019 m. šalies ataskaitos D priede nurodytose srityse, turėtų padėti pašalinti 2021–2027 m. Sąjungos fondų programavimas. Tai suteiktų Lietuvai galimybę nustatytuose sektoriuose kuo geriau panaudoti tuos fondus, atsižvelgiant į regioninius skirtumus;

                  (21)

                  per 2019 m. Europos semestrą Komisija atliko išsamią Lietuvos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2019 m. šaliai skirtoje ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2019 m. stabilumo programą, 2019 m. nacionalinę reformų programą ir veiksmus, kurių Lietuva ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai Lietuvos fiskalinei ir socialinei bei ekonominei politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

                  (22)

                  atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2019 m. stabilumo programą ir laikosi nuomonės (7), kad Lietuva turėtų laikytis Stabilumo ir augimo pakto,

            REKOMENDUOJA Lietuvai 2019 m. ir 2020 m. imtis šių veiksmų:

         1.

            Gerinti mokestinių prievolių vykdymą ir plėsti mokesčių bazę pereinant prie šaltinių, kurių apmokestinimas mažiau kenkia augimui. Mažinti pajamų nelygybę, skurdą ir socialinę atskirtį, be kita ko, gerinant mokesčių ir socialinių išmokų sistemos struktūrą.

         2.

            Gerinti visų švietimo ir mokymo sistemos lygmenų, įskaitant suaugusiųjų mokymąsi, kokybę ir didinti jų efektyvumą. Gerinti sveikatos priežiūros paslaugų kokybę, įperkamumą ir sistemos efektyvumą.

         3.

            Vykdant su investicijomis susijusią ekonominę politiką sutelkti dėmesį į inovacijas, energijos ir išteklių naudojimo efektyvumą, darnų transportą ir energijos jungtis, atsižvelgiant į regioninius skirtumus. Skatinti našumo augimą didinant viešųjų investicijų efektyvumą. Sukurti nuoseklią politikos priemonių sistemą, skirtą mokslo ir verslo bendradarbiavimui skatinti ir mokslinių tyrimų bei inovacijų politikos įgyvendinimo agentūroms konsoliduoti.

         Priimta Briuselyje 2019 m. liepos 9 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            M. LINTILÄ

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

         (3)  OL C 136, 2019 4 12, p. 1.

         (4)  OL C 320, 2018 9 10, p. 64.

         (5)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

         (6)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones, Komisijos perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

         (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: 2019 m. balandžio 3 d. Komisijos rekomendacija (ES) 2019/553 dėl energetikos sektoriaus kibernetinio saugumo (pranešta dokumentu Nr. C(2019) 2400)

text:
               5.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 96/50

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2019/553
      2019 m. balandžio 3 d.
      dėl energetikos sektoriaus kibernetinio saugumo

            (pranešta dokumentu Nr. C(2019) 2400)

      EUROPOS KOMISIJA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
      kadangi:

                  (1)

                  vyksta svarbus Europos energetikos sektoriaus perėjimas prie mažiau nuo iškastinio kuro priklausančios ekonomikos, kartu užtikrinant energijos tiekimo saugumą ir konkurencingumą. Vykstant tai energetikos pertvarkai ir susijusiam energijos gamybos iš atsinaujinančiųjų šaltinių decentralizavimui, dėl technologinės pažangos, sektorių susiejimo ir skaitmeninimo Europos elektros tinklas virsta pažangiuoju tinklu. Kartu šis procesas kelia ir naujų grėsmių, nes dėl skaitmeninimo energetikos sistema tampa vis labiau atvira kibernetiniams išpuoliams ir incidentams, galintiems pastatyti energijos tiekimo saugumą į pavojų;

                  (2)

                  priėmus visus aštuonis dokumentų rinkinio „Švari energija visiems europiečiams“ pasiūlymus dėl teisės aktų (1), iš kurių svarbiausias – energetikos sąjungos valdymo teisės aktas, suteikiama galimybė užtikrinti palankias sąlygas energetikos sektoriaus skaitmeninei transformacijai. Be to, juo pripažįstama kibernetinio saugumo svarba energetikos sektoriui. Visų pirma, nauja Reglamento dėl elektros energijos vidaus rinkos (2) redakcija numatoma priimti elektros energijos technines taisykles, kaip antai tinklo kodeksą dėl tarpvalstybinių elektros energijos srautų kibernetinio saugumo aspektams taikomų sektoriaus taisyklių, dėl bendrų būtinųjų reikalavimų, planavimo, stebėsenos, informacijos teikimo ir krizių valdymo. Reglamente dėl pasirengimo valdyti riziką elektros energijos sektoriuje (3) iš esmės vadovaujamasi tuo pačiu požiūriu kaip ir Reglamente dėl dujų tiekimo saugumo (4), pabrėžiant poreikį tinkamai įvertinti visą riziką, įskaitant susijusią su kibernetiniu saugumu, ir siūlant priimti šios nustatytos rizikos prevencijos ir mažinimo priemones;

                  (3)

                  2013 m. priimtoje Europos Sąjungos kibernetinio saugumo strategijoje (5) Komisija prioritetą teikė Sąjungos kibernetinio atsparumo didinimui. Vienas iš pagrindinių strategijos įgyvendinimo rezultatų – 2016 m. liepos mėn. priimta Tinklų ir informacinių sistemų saugumo direktyva (6) (toliau – TIS direktyva). TIS direktyva, pirmuoju horizontaliuoju kibernetinio saugumo srities ES teisės aktu, Sąjungoje didinamas bendras kibernetinio saugumo lygis: plėtojami nacionaliniai kibernetinio saugumo gebėjimai ir didinamas ES lygmens bendradarbiavimas, o įmonėms (t. y. esminių paslaugų operatoriams) nustatoma informacijos apie saugumą ir incidentus teikimo prievolė. Teikti informaciją apie incidentus privaloma pagrindiniuose sektoriuose, įskaitant energetikos sektorių;

                  (4)

                  įgyvendindamos kibernetinio saugumo srities pasirengimo priemones atitinkamos suinteresuotosios šalys, įskaitant energetikos sektoriaus esminių paslaugų operatorius, kaip nustatyta TIS direktyva, turėtų atsižvelgti į TIS bendradarbiavimo grupės, įsteigtos TIS direktyvos 11 straipsniu, paskelbtas horizontaliąsias rekomendacijas. Bendradarbiavimo grupė, kurią sudaro valstybių narių, Europos Sąjungos kibernetinio saugumo agentūros (ENISA) ir Komisijos atstovai, yra priėmusi rekomendacinius dokumentus, susijusius su saugumo priemonėmis ir pranešimu apie incidentus. 2018 m. birželio mėn. ta grupė parengė specialią energetikos srities darbo procedūrą;

                  (5)

                  2017 m. bendrame komunikate dėl kibernetinio saugumo (7) pripažįstama sektoriams, įskaitant energetikos sektorių, aktualių argumentų ir ES lygmens reikalavimų svarba. Pastaraisiais metais Sąjungoje vyko išsamių diskusijų kibernetinio saugumo ir galimų politinių pasekmių temomis. Taigi šiuo metu tampa vis aiškiau, kad atskiri ekonomikos sektoriai susiduria su specifinėmis kibernetinio saugumo problemomis, todėl, atsižvelgdami į platesnį bendrųjų kibernetinio saugumo strategijų kontekstą, turi kurti specialius sektorinius metodus;

                  (6)

                  pagrindiniai kibernetinio saugumo elementai – keitimasis informacija ir pasitikėjimas. Komisija siekia skatinti atitinkamų suinteresuotųjų šalių keitimąsi informacija, organizuodama specialius renginius, pavyzdžiui, 2017 m. kovo mėn. Romoje vykusią aukšto lygio apskritojo stalo diskusiją energetikos sektoriaus kibernetinio saugumo klausimais ir 2018 m. spalio mėn. Briuselyje surengtą aukšto lygio konferenciją energetikos sektoriaus kibernetinio saugumo klausimais. Be to, Komisija siekia skatinti atitinkamų suinteresuotųjų šalių ir specializuotų subjektų, kaip antai Europos keitimosi informacija ir jos analizės centro, bendradarbiavimą;

                  (7)

                  ENISA (ES kibernetinio saugumo agentūros) ir informacinių ir ryšių technologijų kibernetinio saugumo sertifikavimo reglamentu (Kibernetinio saugumo reglamentu) (8) bus padidinti ES kibernetinio saugumo agentūros įgaliojimai tinkamiau remti valstybes nares šalinant kibernetinio saugumo grėsmes ir reaguojant į išpuolius. Reglamentu taip pat nustatoma Europos kibernetinio saugumo sistema, skirta produktų, procesų ir paslaugų sertifikavimui, galiosiančiam visoje Sąjungoje ir ypač svarbiam energetikos sektoriui;

                  (8)

                  Komisija pateikė rekomendaciją (9) dėl kibernetinio saugumo grėsmių, susijusių su 5-osios kartos (5G) tinklų technologijomis, kurioje išdėstė tinkamos nacionalinio lygmens rizikos analizės ir valdymo priemonių gaires, taip pat koordinuotos Europos rizikos analizės parengimo ir bendro geriausių rizikos valdymo priemonių sąvado sudarymo proceso gaires. Išplėtoti 5G tinklai taps įvairiausių paslaugų, svarbių vidaus rinkos veikimui ir esminių visuomeninių ir ekonominių funkcijų, kaip antai energetikos, vykdymui, centrine ašimi;

                  (9)

                  šia rekomendacija valstybėms narėms ir atitinkamoms suinteresuotosioms šalims, visų pirma tinklų operatoriams ir technologijų tiekėjams, pateikiamos neišsamios aukštesnio lygio kibernetinio saugumo įgyvendinimo gairės, atsižvelgiant į specialius energetikos sektoriui nustatytus realiojo laiko reikalavimus, grandininį poveikį ir esamų bei moderniausių technologijų derinimą. Šiomis gairėmis siekiama suinteresuotosioms šalims padėti paisyti specialių energetikos sektoriaus reikalavimų įgyvendinant tarptautiniu mastu pripažintus kibernetinio saugumo standartus (10);

                  (10)

                  konsultuodamasi su valstybėmis narėmis ir atitinkamomis suinteresuotosiomis šalimis, Komisija planuoja šią rekomendaciją reguliariai peržiūrėti atsižvelgdama į Sąjungoje padarytą pažangą. Komisija toliau dės pastangas siekdama didinti energetikos sektoriaus kibernetinį saugumą, visų pirma pasitelkdama TIS bendradarbiavimo grupę, užtikrinančią valstybių narių strateginį bendradarbiavimą ir keitimąsi informacija kibernetinio saugumo klausimais,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

         DALYKAS

                  1)

                  Šioje rekomendacijoje nurodomos pagrindinės problemos, susijusios su energetikos sektoriaus kibernetiniu saugumu, konkrečiai, realiojo laiko reikalavimai, grandininis poveikis ir esamų bei moderniausių technologijų derinimas, ir nustatomi pagrindiniai veiksmai, reikalingi atitinkamoms kibernetinio saugumo pasirengimo priemonėms energetikos sektoriuje įgyvendinti.

                  2)

                  Taikydamos šią rekomendaciją valstybės narės turėtų skatinti atitinkamas suinteresuotąsias šalis kaupti žinias ir lavinti įgūdžius, susijusius su energetikos sektoriaus kibernetiniu saugumu. Atitinkamais atvejais valstybės narės šiuos argumentus turėtų įtraukti į savo nacionalines kibernetinio saugumo sistemas, visų pirma priimdamos strategijas, įstatymus ir kitus teisės aktus.

         ENERGETIKOS INFRASTRUKTŪROS KOMPONENTAMS TAIKOMI REALIOJO LAIKO REIKALAVIMAI

                  3)

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad atitinkamos suinteresuotosios šalys, konkrečiai energetikos tinklų operatoriai ir technologijų tiekėjai, o ypač TIS direktyva nustatyti esminių paslaugų operatoriai, energetikos sektoriuje diegtų atitinkamas kibernetinio saugumo pasirengimo priemones, susijusias su realiojo laiko reikalavimais. Kai kurie energetikos sistemos elementai turi dirbti realiuoju laiku, t. y. reaguoti į komandas per kelias milisekundes, todėl dėl laiko trūkumo kibernetinio saugumo priemones įdiegti yra sudėtinga ar net neįmanoma.

                  4)

                  Visų pirma, energetikos tinklo operatoriai turėtų:

                              a)

                              naujiems įrenginiams taikyti pačius naujausius saugumo standartus, jei tinka, ir apsvarstyti papildomas fizinio saugumo priemones, kai įrengtos senų įrengimų bazės kibernetinio saugumo mechanizmais pakankamai apsaugoti neįmanoma;

                              b)

                              diegti tarptautinius kibernetinio saugumo standartus ir tinkamus specialius techninius standartus, skirtus saugiai komunikacijai realiuoju laiku, kai tik atitinkami produktai pasirodo prekyboje;

                              c)

                              taikant bendrąją turto saugumo koncepciją, ypač klasifikuojant turtą, įvertinti realiojo laiko suvaržymus;

                              d)

                              svarstyti galimybę naudoti privačius nuotolinės apsaugos sistemų tinklus, kad užtikrintų tokį paslaugų kokybės lygį, kokio reikia atsižvelgiant į realiojo laiko suvaržymus; viešuosius ryšių tinklus naudojantys operatoriai turėtų svarstyti galimybę užtikrinti specialios juostos paskyrimą, delsos reikalavimų laikymąsi ir ryšių saugumo priemonių taikymą;

                              e)

                              suskirstyti bendrą sistemą į logines zonas ir kiekvienai zonai nustatyti laiko ir procesų suvaržymus, kad būtų galima taikyti tinkamas kibernetinio saugumo priemones arba svarstyti alternatyvius apsaugos metodus.

                  5)

                  Jei įmanoma, energetikos tinklo operatoriai taip pat turėtų:

                              a)

                              rinktis saugų ryšių protokolą, atsižvelgdami į realiojo laiko reikalavimus, taikomus, pavyzdžiui, įrenginių ir jų valdymo sistemų (energijos naudojimo vadybos sistemos, EMS, ir (arba) paskirstymo vadybos sistemos, DMS) ryšiui;

                              b)

                              įdiegti tinkamą atpažinties mechanizmą, skirtą automatų ryšiams ir tenkinantį realiojo laiko reikalavimus.

         GRANDININIS POVEIKIS

                  6)

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad atitinkamos suinteresuotosios šalys, konkrečiai energetikos tinklų operatoriai ir technologijų tiekėjai, o ypač TIS direktyva nustatyti esminių paslaugų operatoriai energetikos sektoriuje diegtų atitinkamas kibernetinio saugumo pasirengimo priemones, susijusias su grandininiu poveikiu. Elektros tinklai ir dujotiekiai Europoje yra glaudžiai tarpusavyje sujungti, todėl vienos energetikos sistemos dalies atjungimą ar sutrikdymą sukėlęs kibernetinis išpuolis gali turėti platų grandininį poveikį kitoms tos sistemos dalims.

                  7)

                  Pagal šią rekomendaciją valstybės narės turėtų įvertinti energijos gamybos ir lanksčių paklausos sistemų, perdavimo ir paskirstymo pastočių bei linijų tarpusavio priklausomybę ir kritinę svarbą, taip pat įvertinti susijusias suinteresuotąsias šalis, kurioms pavykusio kibernetinio išpuolio ar kibernetinio incidento atveju būtų daromas poveikis (taip pat tarpvalstybinėse situacijose). Be to, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad energetikos tinklų operatoriai būtų nustatę ryšių su visomis pagrindinėmis suinteresuotosiomis šalimis sistemą, kad galėtų perduoti ankstyvojo perspėjimo signalus ir bendradarbiauti valdant krizę. Turėtų būti nustatyti struktūrizuoti ryšių kanalai ir sutarti formatai keistis slapta informacija su visomis atitinkamomis suinteresuotosiomis šalimis, reagavimo į kompiuterių saugumo incidentus tarnybomis ir atitinkamomis valdžios institucijomis.

                  8)

                  Visų pirma, energetikos tinklo operatoriai turėtų:

                              a)

                              užtikrinti, kad visų naujų prietaisų, įskaitant daiktų interneto prietaisus, kibernetinio saugumo lygis būtų dabar ir ateityje tinkamas atsižvelgiant į konkrečios vietos kritinę svarbą;

                              b)

                              tinkamai atsižvelgti į kibernetinį ir fizinį poveikį, rengdami ir reguliariai peržiūrėdami veiklos tęstinumo planus;

                              c)

                              nustatyti atsparaus tinklo kūrimo kriterijus ir architektūrą, pagal kuriuos tinklo atsparumo būtų galima siekti:

                                          —

                                          kiekvienoje vietoje įdiegiant išsamias apsaugos priemones, pritaikytas pagal konkrečios vietos kritinę svarbą,

                                          —

                                          nustatant kritinius mazgus, tiek susijusius su elektros energijos gamybos pajėgumu, tiek su poveikiu klientams. Tinklo ypatingos svarbos funkcijos turėtų būti kuriamos taip, kad būtų sumažinta grandininio poveikio rizika, t. y. apsvarstant dubliavimą, atsparumą fazės virpesiams ir apsaugos nuo grandininio apkrovos nutrūkimo priemones,

                                          —

                                          bendradarbiaujant su kitais atitinkamais operatoriais ir technologijų tiekėjais siekiant tinkamomis priemonėmis ir paslaugomis užkirsti kelią grandininiam poveikiui,

                                          —

                                          projektuojant ir diegiant ryšių ir kontrolės tinklus, kad bet kokių fizinių ir loginių gedimų poveikis paveiktų tik ribotas tinklų dalis ir būtų užtikrintos tinkamos ir greitos poveikio mažinimo priemonės.

         ESAMOS IR MODERNIAUSIOS TECHNOLOGIJOS

                  9)

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad atitinkamos suinteresuotosios šalys, konkrečiai energetikos tinklų operatoriai ir technologijų tiekėjai, o ypač TIS direktyva nustatyti esminių paslaugų operatoriai energetikos sektoriuje diegtų atitinkamas kibernetinio saugumo pasirengimo priemones, susijusias su esamų ir moderniausių technologijų derinimu. Iš tiesų šiandienos energetikos sistemoje sąveikauja dviejų skirtingų rūšių technologijos: senesnė technologija, kurios gyvavimo laikotarpis yra 30–60 metų ir kuri buvo kuriama iki kibernetinio saugumo sampratos susiformavimo, ir moderni įranga, suderinama su moderniausiais skaitmeninimo ir išmaniaisiais prietaisais.

                  10)

                  Pagal šią rekomendaciją valstybės narės turėtų energetikos tinklo operatorius ir technologijų tiekėjus skatinti, kai įmanoma, laikytis atitinkamų tarptautiniu mastu pripažintų kibernetinio saugumo standartų. Kita vertus, jungdamos prietaisus į tinklą suinteresuotosios šalys ir klientai turėtų laikytis į kibernetinį saugumą orientuoto požiūrio.

                  11)

                  Visų pirma, vos paaiškėjus atitinkamai saugumo problemai, technologijų tiekėjai turėtų nemokamai teikti išbandytų esamų arba naujų technologijų saugumo problemų sprendimo būdų.

                  12)

                  Visų pirma, energetikos tinklo operatoriai turėtų:

                              a)

                              analizuoti esamų technologijų ir daiktų interneto koncepcijų jungimo riziką ir išmanyti vidaus ir išorės sąsajas ir jų silpnąsias vietas;

                              b)

                              imtis tinkamų kovos su piktavališkais išpuoliais priemonių atvejais, kai šie išpuoliai vykdomi iš daugybės piktavališkai kontroliuojamų klientų prietaisų ar taikomųjų programų;

                              c)

                              nustatyti automatizuotą su saugumu susijusių įvykių, pavyzdžiui, nepavykusių bandymų prisijungti, skydinių durų atidarymo signalizacijos ar kitų įvykių, esamų įrenginių ir daiktų interneto aplinkose stebėsenos ir analizės sistemą;

                              d)

                              reguliariai atlikti specialią esamų įrenginių kibernetinio saugumo rizikos analizę, ypač sujungiant senas ir naujas technologijas; kadangi esami įrenginiai dažnai sudaro labai didelę turto dalį, galima atlikti atskirų klasių turto rizikos analizę;

                              e)

                              atnaujinti esamų ir daiktų interneto sistemų programinę ir aparatinę įrangą, kai įmanoma, įdiegiant pačią naujausią jų versiją. Tuo tikslu energetikos tinklo operatoriai turėtų apsvarstyti papildomas priemones, kaip antai sistemos atskyrimą arba išorinių saugumo barjerų įdiegimą, tais atvejais, kai reikėtų pataisų ar atnaujinimo, tačiau juos atlikti nėra galimybių (pavyzdžiui, kai produktų palaikymas nutrauktas);

                              f)

                              rengiant konkursus atsižvelgti į kibernetinį saugumą, kitaip tariant, reikalauti informacijos apie saugumo priemones, reikalauti laikytis galiojančių kibernetinio saugumo standartų, užtikrinti nuolatinį perspėjimo, pataisų diegimo ir rizikos mažinimo pasiūlymų teikimą, jei nustatomos silpnosios vietos, ir paaiškinti pardavėjo atsakomybę kibernetinių išpuolių ar incidentų atveju;

                              g)

                              bendradarbiauti su technologijų tiekėjais keičiant esamas sistemas, jei tai naudinga saugumo sumetimais, tačiau atsižvelgti į ypatingos svarbos sistemos funkcijas.

         STEBĖSENA

                  13)

                  Per 12 mėnesių nuo šios rekomendacijos priėmimo ir vėliau kas dvejus metus valstybės narės per TIS bendradarbiavimo grupę turėtų pateikti Komisijai išsamios informacijos apie šios rekomendacijos įgyvendinimo pažangą.

         PERŽIŪRA

                  14)

                  Remdamasi valstybių narių pateikta informacija Komisija peržiūrės šios rekomendacijos įgyvendinimą ir, pasikonsultavusi su valstybėmis narėmis ir suinteresuotosiomis šalimis, įvertins, ar reikėtų papildomų priemonių.

         ADRESATAI

                  15)

                  Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

         Priimta Briuselyje 2019 m. balandžio 3 d.

               Komisijos vardu

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Komisijos narys

         (1)  2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/2001 dėl skatinimo naudoti atsinaujinančiųjų išteklių energiją (OL L 328, 2018 12 21, p. 82); 2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/2002, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2012/27/ES dėl energijos vartojimo efektyvumo (OL L 328, 2018 12 21, p. 210); 2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2018/1999 dėl energetikos sąjungos ir klimato politikos veiksmų valdymo, kuriuo iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (EB) Nr. 663/2009 ir (EB) Nr. 715/2009, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 94/22/EB, 98/70/EB, 2009/31/EB, 2009/73/EB, 2010/31/ES, 2012/27/ES ir 2013/30/ES, Tarybos direktyvos 2009/119/EB ir (ES) 2015/652 ir panaikinamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 525/2013 (OL L 328, 2018 12 21, p. 1); 2018 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/844, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2010/31/ES dėl pastatų energinio naudingumo ir Direktyva 2012/27/ES dėl energijos vartojimo efektyvumo (OL L 156, 2018 6 19, p. 75). Europos Parlamentas patvirtino, kad per plenarinį posėdį 2019 m. kovo mėn. su Taryba pasiektas politinis susitarimas dėl pasiūlymų dėl elektros energijos rinkos modelio (Pasirengimo valdyti riziką reglamento, Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūros (ACER) reglamento), Elektros energijos direktyvos ir Elektros energijos reglamento. Numatoma, kad Taryba teisės aktus oficialiai priims balandžio mėn.; netrukus po to teisinis tekstas bus paskelbtas Oficialiajame leidinyje.

         (2)  COM(2016) 861 final.

         (3)  COM(2016) 862 final.

         (4)  2017 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2017/1938 dėl dujų tiekimo saugumo užtikrinimo priemonių, kuriuo panaikinamas Reglamentas (ES) Nr. 994/2010 (OL L 280, 2017 10 28, p. 1).

         (5)  JOIN(2013) 1.

         (6)  2016 m. liepos 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/1148 dėl priemonių aukštam bendram tinklų ir informacinių sistemų saugumo lygiui visoje Sąjungoje užtikrinti (OL L 194, 2016 7 19, p. 1).

         (7)  JOIN(2017) 450.

         (8)  Europos Parlamentas priėmė Kibernetinio saugumo teisės aktą 2019 m. kovo mėn. Numatoma, kad Taryba teisės aktus oficialiai priims balandžio mėn.; netrukus po to teisinis tekstas bus paskelbtas Oficialiajame leidinyje.

         (9)  C(2019) 2335.

         (10)  Tarptautinės standartizacijos organizacijos yra paskelbusios įvairių kibernetinio saugumo (ISO/IEC 27000: informacinės technologijos) ir rizikos valdymo (ISO/IEC31000: rizikos valdymo diegimas) standartų. 2017 m. spalio mėn. paskelbtas specialus energetikos sektoriui skirtas ISO/IEC 27000 serijos standartas (ISO/IEC 27019: energetikos komunalinių paslaugų sektoriaus informacinio saugumo kontrolės priemonės).