title: 2017 m. spalio 3 d. Komisijos rekomendacija (ES) 2017/1805 dėl viešųjų pirkimų specializacijos. Viešųjų pirkimų specializacijos struktūros kūrimas (Tekstas svarbus EEE. )

text:
               7.10.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 259/28

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2017/1805
   2017 m. spalio 3 d.
   dėl viešųjų pirkimų specializacijos
   Viešųjų pirkimų specializacijos struktūros kūrimas
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               viešieji pirkimai yra priemonė užtikrinti pažangų, tvarų ir integracinį augimą. Ši priemonė galėtų turėti stiprų ekonominį poveikį (1) Komisijos darbotvarkėje iškeltiems ekonomikos augimo, darbo vietų kūrimo ir tarpvalstybinės prekybos tikslams. Veiksmingi, našūs ir konkurencingi viešieji pirkimai yra gerai veikiančios bendrosios rinkos pagrindas ir svarbiausias investavimo Europoje būdas (2);

               (2)

               2014 m. priimtose viešųjų pirkimų direktyvose (3) pateikiamas priemonių rinkinys, padėsiantis valstybėms narėms rengti veiksmingesnius ir strateginius viešuosius pirkimus. Viešiesiems pirkimams keliami nauji uždaviniai ir vis dažniau tikimasi, kad juos vykdant: nuolat mažinamos biudžeto išlaidos bus skirtos ekonomiškai naudingiausiam pasiūlymui; bus išnaudotos skaitmeninimo ir besivystančių rinkų teikiamos galimybės; bus strategiškai prisidėta įgyvendinant horizontaliosios politikos tikslus ir puoselėjant visuomenines vertybes, tokias kaip inovacija, socialinė įtrauktis, ekonomikos ir aplinkos tvarumas; bus daugiau galimybių juose dalyvauti ir prisiimama atsakomybė už neveiksmingumo, neūkiškumo, pažeidimų, sukčiavimo ir korupcijos pavojų sumažinimą ir atsakingo tiekimo grandinių sukūrimą;

               (3)

               „Investicijų plane Europai“ (4) nurodyta, kad, siekiant kuo geriau pasinaudoti viešaisiais pirkimais kaip svarbiausiu Europos investicijų svertu, reikėtų visais lygmenimis efektyviai taikyti viešųjų pirkimų taisykles ir, kaip siūloma Pirmininko J.-C. Junckerio 2017 m. pranešime apie Sąjungos padėtį, sustiprinti bendrąją rinką. Europos semestro procese atkreiptas dėmesys į tai, kad taip pat reikėtų padidinti viešųjų pirkimų veiksmingumą;

               (4)

               todėl būtina užtikrinti, kad viešosios lėšos būtų panaudotos kuo veiksmingiau, o viešieji pirkėjai laikytųsi aukščiausių profesionalumo standartų. Didinant ir remiant viešųjų pirkimų specialistų profesionalumą galima padidinti viešųjų pirkimų poveikį visai ekonomikai (5);

               (5)

               viešųjų pirkimų specializacijos samprata plati ir apima visokeriopą viešuosius pirkimus arba susijusias užduotis vykdančių asmenų profesinių įgūdžių ir kompetencijos, žinių ir patirties gerinimą (6). Ji taip pat apima priemones, paramą ir institucinę strategijos struktūrą – visa tai, ko reikia, kad darbas būtų atliktas veiksmingai ir rezultatyviai (7). Todėl efektyvi specializacijos strategija turėtų būti grindžiama visuotiniu strateginiu metodu siekiant trijų neatsiejamų tikslų:

                           I.

                           Tinkamos specializacijos strategijos struktūros kūrimas. Kad specializacijos strategija tikrai būtų naudinga, ją turėtų remti aukšto lygio politikai. Todėl centrinio politinio lygmens institucijoms reikėtų aiškiai nurodyti jų atsakomybės sritis ir užduotis, remti vietos, regionų ir sektorių lygmens pastangas, užtikrinti strategijos įgyvendinimą pasikeitus politiniams ciklams, prireikus panaudoti institucines struktūras, atsakingas už specializaciją, žinių kaupimą ir dalijimąsi jomis.

                           II.

                           Žmogiškieji ištekliai. Geresnis viešųjų pirkimų specialistų rengimas ir karjeros valdymas. Viešųjų pirkimų specialistai, t. y. asmenys, dalyvaujantys prekių, paslaugų ir darbų viešųjų pirkimų procedūrose, taip pat auditoriai ir už viešųjų pirkimų peržiūrą atsakingi pareigūnai, turi būti tinkamai kvalifikuoti, parengti, įgiję savo pareigoms eiti reikiamų įgūdžių ir patirties. Todėl reikėtų rasti patyrusių, kvalifikuotų ir motyvuotų darbuotojų, jiems surengti reikalingus mokymus ir užtikrinti tęstinį profesinį tobulėjimą, be to, reikėtų sukurti karjeros sistemą ir paskatas, kad darbas viešųjų pirkimų srityje būtų patrauklus, o valstybės tarnautojai motyvuoti siekti strategiškai svarbių rezultatų.

                           III.

                           Sistemos. Profesionaliems viešiesiems pirkimams vykdyti siūlomos priemonės ir metodai. Viešųjų pirkimų specialistams turi būti pasiūlytos tinkamos priemonės ir parama, kad jie galėtų veiksmingai dirbti ir kaskart gauti ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą. Todėl pažangiems viešiesiems pirkimams užtikrinti reikėtų pasiūlyti tinkamas priemones ir procedūras, tokias kaip e. viešojo pirkimo priemonės, gairės, vadovai, šablonai ir bendradarbiavimo įrankiai, ir jas papildyti atitinkamais mokymais, parama ir ekspertinėmis žiniomis, ir suteikti galimybę kaupti žinias ir keistis gerąja patirtimi;

               (6)

               šia rekomendacija (8) valstybės narės raginamos parengti ir įgyvendinti specializacijos strategiją remiantis siūlomu apsvarstyti sistemos pavyzdžiu (9). Šia iniciatyva siekiama padėti valstybėms narėms parengti specializacijos strategiją, padėsiančią sustiprinti viešųjų pirkimų vaidmenį, įtaką, poveikį ir reputaciją siekiant viešųjų tikslų;

               (7)

               ši rekomendacija skirta valstybėms narėms ir pirmiausia nacionalinio lygmens viešojo administravimo institucijoms. Savo ruožtu valstybės narės turėtų skatinti centralizuotos ar decentralizuotos viešųjų pirkimų sistemos perkančiąsias organizacijas ir (arba) subjektus imtis specializacijos iniciatyvų ir jas remti. Todėl valstybės narės turėtų paraginti visų lygmenų už viešuosius pirkimus atsakingas įstaigas ir institucijas, atsakingas už auditorių ir už viešųjų pirkimų peržiūrą atsakingų pareigūnų mokymus, atkreipti dėmesį į šią rekomendaciją,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   I.   VIEŠŲJŲ PIRKIMŲ SPECIALIZACIJOS STRATEGIJOS KŪRIMAS

               1.

               Valstybės narės, atsižvelgdamos į savo poreikius, išteklius ir administracinę struktūrą, turėtų parengti ir įgyvendinti ilgalaikes viešųjų pirkimų specializacijos strategijas, nesvarbu, ar pavienes, ar įtrauktas į platesnės aprėpties viešosios administracijos specializacijos strategijas. Jomis turėtų būti siekiama pritraukti kvalifikuotus asmenis, kelti jų kvalifikaciją ir juos išlaikyti, daugiausia dėmesio skirti veiklos veiksmingumui ir strateginiams rezultatams ir kuo geriau išnaudoti turimas priemones ir metodus. Strategijos turėtų būti:

                           a)

                           skirtos visiems susijusiems viešųjų pirkimų procedūrų dalyviams ir parengtos į procesą įtraukiant nacionalinį, regioninį ir vietos lygmenį;

                           b)

                           taikomos atsižvelgiant į kitas viešojo sektoriaus strategijas ir

                           c)

                           parengtos atsižvelgiant į pokyčius kitose valstybėse narėse ir tarptautinėje arenoje.

               2.

               Valstybės narės taip pat turėtų raginti perkančiąsias organizacijas ir (arba) subjektus įgyvendinti nacionalines specializacijos strategijas, rengti specializacijos iniciatyvas ir formuoti tinkamą institucinę struktūrą ir bendradarbiavimą ir jas remti, siekdamos, kad viešieji pirkimai būtų koordinuotesni, veiksmingesni, strategiškesni ir visų pirma grindžiami:

                           a)

                           glaudesniu atitinkamų tarnybų ir perkančiųjų organizacijų ir (arba) subjektų bendradarbiavimu ir

                           b)

                           mokymo institucijų, centrinių perkančiųjų organizacijų ir specializuotų viešųjų pirkimų organizacijų ekspertinėmis žiniomis ir parama.

         II.   ŽMOGIŠKIEJI IŠTEKLIAI. GERESNIS SPECIALISTŲ RENGIMAS IR KARJEROS VALDYMAS

               3.

               Valstybės narės, atsižvelgdamos į tai, kad viešųjų pirkimų projektai apima daug sričių, turėtų nustatyti ir apibrėžti, kokius bazinius įgūdžius ir kompetenciją turėtų būti įgijęs ir išsiugdęs bet kuris viešųjų pirkimų specialistas (t. y. tikras viešųjų pirkimų specialistas ir susijusias pareigas einantis pareigūnas, taip pat teisėjai ir auditoriai), pvz., nustatyti:

                           a)

                           kvalifikacijų ir kompetencijos sistemą, siekdamos remti įdarbinimo ir karjeros valdymo procedūras ir rengti profesinio rengimo programas, ir

                           b)

                           bendrą Europos lygmens viešųjų pirkimų kompetencijos sistemą.

               4.

               Valstybės narės turėtų parengti atitinkamas mokymo programas (įžangines ir mokymosi visą gyvenimą), remdamosi duomenimis ir poreikių vertinimu, taip pat jau turima kompetencijos sistema, pvz.:

                           a)

                           plėsti įžanginių mokymų, universitetinių ir pouniversitetinių studijų ir kitokių jaunų specialistų mokymų pasiūlą ir (arba) ją puoselėti;

                           b)

                           sukurti išsamią, tikslinę ir prieinamą mokymo ir mokymosi visą gyvenimą pasiūlą ir (arba) ją puoselėti;

                           c)

                           plėsti mokymo pasiūlą, naudojant inovacinius ir interaktyvius sprendimus arba e. mokymosi priemones ir atkartojimo sistemas, ir

                           d)

                           pasinaudoti akademiniu bendradarbiavimu ir tyrimais, siekiant parengti patikimą teorinį pagrindą viešųjų pirkimų srities sprendimams.

               5.

               Valstybės narės taip pat turėtų sukurti patikimą žmogiškųjų išteklių valdymo sistemą, viešųjų pirkimų pareigybėms skirtus specialius profesinės karjeros planus ir motyvavimo sistemas ir paskatinti perkančiąsias organizacijas ir (arba) subjektus juos taikyti, siekiant į viešųjų pirkimų sritį pritraukti kvalifikuotus darbuotojus ir juos išlaikyti, paskatinti specialistus užtikrinti geresnės kokybės viešuosius pirkimus ir taikyti strateginius metodus, pvz., sukurti:

                           a)

                           pripažinimo ir (arba) sertifikavimo schemas, kuriomis nustatomos ir tinkamai įvertinamos viešųjų pirkimų srities užduotys;

                           b)

                           karjeros struktūras, institucines paskatas ir politinę paramą, siekiant strateginių rezultatų, ir

                           c)

                           apdovanojimus už pasiekimus, siekiant skleisti gerąją patirtį tokiose srityse kaip inovacijos, žaliuosius ir socialiai atsakingus viešuosius pirkimus arba kovą su korupcija.

         III.   SISTEMOS. SIŪLOMOS PRIEMONĖS IR METODAI

               6.

               Valstybės narės turėtų skatinti ir remti prieinamų IT priemonių kūrimą ir įsisavinimą, taip tikėdamosi supaprastinti ir pagerinti viešųjų pirkimų sistemos veikimą, pvz., skatinti:

                           a)

                           prieigą prie informacijos suteikti viename internetiniame portale;

                           b)

                           kurti IT priemones ir atitinkamus mokymus (pvz., siekiant masto ekonomijos, energijos vartojimo efektyvumo arba kolektyvinio darbo) arba remti atitinkamus į rinką orientuotus sprendimus ir

                           c)

                           taikyti strateginius skaitmeninimo metodus: standartizuoti, pakartotinai naudoti produktus ir paslaugas ir jais dalytis, užtikrinti jų sąveikumą, visų pirma naudojant prieinamus ES lygmens IT sprendimus (10), taip pat kurti tokias priemones kaip IRT standartų viešųjų pirkimų procedūroms internetinis katalogas (11).

               7.

               Valstybės narės turėtų remti ir puoselėti nuo tinkamo profesinio elgesio neatsiejamą darbuotojų ir institucijų profesinį sąžiningumą, sukurdamos atitikties ir skaidrumo užtikrinimo priemones ir pažeidimų prevencijos gaires, pvz.:

                           a)

                           parengti etikos kodeksus ir profesinio sąžiningumo chartiją;

                           b)

                           duomenis apie pažeidimus (12) naudoti atitinkamiems mokymams ir gairėms parengti, taip pat skatinti susigrąžinti reputaciją ir

                           c)

                           parengti konkrečias gaires, siekiant išvengti sukčiavimo ar korupcijos atvejų arba juos nustatyti, ir numatyti informavimo apie pažeidimus būdus.

               8.

               Valstybės narės turėtų teikti konsultacijas, siekdamos, viena vertus, suteikti teisinio aiškumo ES ir nacionalinės teisės ar reikalavimų klausimais, kylančiais iš tarptautinių ES įsipareigojimų, ir, kita vertus, skatinti strateginį mąstymą, komercinę nuovoką ir protingų ir informacija pagrįstų sprendimų priėmimą, ir sudaryti tam sąlygas, pvz., parengti:

                           a)

                           medžiagą tikslinėms gairėms, metodinius vadovus ir gerosios patirties ir dažniausių klaidų saugyklą, kuriuose būtų pateikta naujausia informacija, kurie būtų patogūs naudoti, lengvai prieinami ir pagrįsti specialistų patirtimi, ir

                           b)

                           įvairių procedūrų, pvz., žaliųjų viešųjų pirkimų, ir kriterijų standartinius šablonus ir priemones.

               9.

               Valstybės narės, siekdamos užtikrinti profesionalias viešųjų pirkimų procedūras, bendradarbiavimą ir ekspertinių žinių perdavimą, turėtų skatinti gerosios patirties mainus ir teikti paramą specialistams, pvz.:

                           a)

                           įsteigti operatyvią pagalbos tarnybą, kontaktinę liniją ir (arba) e. pašto paslaugas techninei pagalbai teikti;

                           b)

                           rengti seminarus ir praktinius užsiėmimus, siekdamos informuoti apie naujus teisinius pokyčius, politikos prioritetus ir gerąją patirtį, ir

                           c)

                           skatinti specialistų bendruomenes telktis internetiniuose forumuose ir profesiniuose socialiniuose tinkluose.

         IV.   TOLESNI VEIKSMAI. ATASKAITOS IR STEBĖSENA

               10.

               Teikiant ataskaitas pagal Direktyvos 2014/24/ES 83 straipsnį, Direktyvos 2014/23/ES 45 straipsnį ir Direktyvos 2014/25/ES 99 straipsnį valstybėms narėms rekomenduojama informuoti Komisiją apie veiksmus, kurių jos ėmėsi šiai rekomendacijai įgyvendinti.

      Priimta Strasbūre 2017 m. spalio 3 d.

            Komisijos vardu

         Elżbieta BIEŃKOWSKA

            Komisijos narė

      (1)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Bendrosios rinkos tobulinimas: daugiau galimybių piliečiams ir įmonėms“ (COM(2015) 550).

      (2)  Beveik pusė sanglaudai skirtų lėšų paskirstoma rengiant viešuosius pirkimus. 2014–2020 m. laikotarpiu ES į Europos regionus investuos 325 mlrd. EUR (beveik trečdalį viso ES biudžeto), kuriuos iš Europos struktūrinių ir investicijų fondų ji skirs siekdama skatinti ekonomikos augimą, darbo vietų kūrimą, konkurencingumą ir mažinti išsivystymo netolygumus.

      (3)  2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB (OL L 94, 2014 3 28, p. 65) (Klasikinė direktyva), 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/23/ES dėl koncesijos sutarčių suteikimo (OL L 94, 2014 3 28, p. 1) (Koncesijų direktyva) ir 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/25/ES dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/17/EB (OL L 94, 2014 3 28, p. 243) (Komunalinio sektoriaus direktyva), ypač atitinkamai jų 83 straipsnio 4 dalis, 45 straipsnio 4 dalis ir 99 straipsnio 4 dalis.

      (4)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos Centriniam Bankui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui, Regionų komitetui ir Europos investicijų bankui „Investicijų planas Europai“ (COM(2014) 903).

      (5)  Komisijos tarnybų darbiniame dokumente (SWD(2015) 202), pridedamame prie bendrosios rinkos strategijos, apskaičiuota, kad išsprendus dėl specializacijos stokos kylančias problemas ekonominė nauda galėtų pasiekti daugiau kaip 80 mlrd. EUR.

      (6)  Turima omenyje viskas, kas susiję su viešųjų pirkimų vykdytojų, dalyvaujančių pirkimuose bet kuriuo proceso etapu, darbu pradedant nuo poreikių nustatymo ir baigiant sutarties administravimu, nesvarbu, ar jie dirba centrinėje ar decentralizuotoje administracijoje ar institucijoje, ar užima tiesiogiai su viešaisiais pirkimais susijusias pareigas, ar yra atsakingi tik už tam tikras su viešaisiais pirkimais susijusias užduotis.

      (7)  Poreikis rengti specialistus, gebančius nuolat organizuoti ekonomiškai naudingus viešuosius pirkimus, taip pat pabrėžtas 2015 m. EBPO rekomendacijoje dėl viešųjų pirkimų. http://www.oecd.org/gov/ethics/OECD-Recommendation-on-Public-Procurement.pdf.

      (8)  Komisija nesiekia įtvirtinti konkretaus modelio, tiesiog ragina valstybes nares ir susijusias administracijas spręsti atitinkamus uždavinius. Visuotinai žinoma, kad šioje srityje kiekviena valstybė pažengusi skirtingai. Vis dėlto, naujomis direktyvomis valstybių narių prašoma užtikrinti, kad: a) būtų galima nemokamai gauti informaciją ir konsultacijas dėl ES viešųjų pirkimų teisės aktų aiškinimo ir taikymo, siekiant padėti perkančiosioms organizacijoms ir ekonominės veiklos vykdytojams, ypač MVĮ, ir b) būtų teikiama parama perkančiosioms organizacijoms planuojant ir vykdant viešųjų pirkimų procedūras.

      (9)  Prie rekomendacijos bus pridėtas valstybių narių gerosios praktikos rinkinys.

      (10)  Tokios priemonės: bendrieji skaitmeniniai vartai, Europos skaitmeninių paslaugų infrastruktūros tinklų esminiai elementai (e. tapatybė, e. parašas, e. pristatymas, e. sąskaita faktūra) ir kt.

      (11)  https://joinup.ec.europa.eu/community/european_catalogue/.

      (12)  Laikantis duomenų apsaugos teisės aktų ir pagrindinės teisės į asmens duomenų apsaugą.


title: 2007 m. gruodžio 17 d. Komisijos rekomendacija dėl elektroninių ryšių sektoriaus atitinkamų produktų ir paslaugų rinkų, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pranešta dokumentu Nr. C(2007) 5406) (Tekstas svarbus EEE )

text:
               28.12.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 344/65

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2007 m. gruodžio 17 d.
   dėl elektroninių ryšių sektoriaus atitinkamų produktų ir paslaugų rinkų, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos
   (Pranešta dokumentu Nr. C(2007) 5406)
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2007/879/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (1), ir ypač į jos 15 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Direktyva 2002/21/EB nustato teisinius elektroninių ryšių sektoriaus pagrindus, kuriais siekiama reaguoti į konvergencijos tendencijas, įtraukiant į jos taikymo sritį visus elektroninių ryšių tinklus ir paslaugas. Reguliavimo sistemos tikslas – laipsniškai mažinti konkrečiam sektoriui taikomas ex ante taisykles plėtojantis konkurencijai rinkoje.

               (2)

               Šios rekomendacijos tikslas – nurodyti tas produktų ir paslaugų rinkas, kuriose ex ante reguliavimas gali būti pagrįstas pagal Direktyvos 2002/21/EB 15 straipsnio 1 dalį. Bet kokio ex ante reguliavimo tikslas – suteikti naudos galutiniams naudotojams, padarant mažmenines rinkas tvariai konkurencingas. Atitinkamų rinkų apibrėžtis laikui bėgant gali kisti ir kinta, nes keičiasi produktų ir paslaugų ypatybės, paklausos ir pasiūlos pakeičiamumo galimybės. Rekomendacija 2003/311/EB galioja jau daugiau kaip ketverius metus, tad atsižvelgiant į rinkos pokyčius dabar jau reikėtų patikslinti pradinę redakciją. Taigi ši rekomendacija pakeičia Komisijos rekomendaciją 2003/311/EB (2).

               (3)

               Direktyvos 2002/21/EB 15 straipsnio 1 dalyje reikalaujama, kad Komisija apibrėžtų rinkas pagal konkurencijos teisės principus. Todėl šioje rekomendacijoje taikomi konkurencijos teisės principai siekiant nustatyti produktų rinkų ribas elektroninių ryšių sektoriuje, o apibrėžtų rinkų, kurioms būtų taikomas ex ante reguliavimas, nustatymas ar pasirinkimas priklauso nuo to, ar tos rinkos turi ypatybių, kuriomis gali būti pateisintas ex ante reguliavimo įpareigojimų nustatymas. Šios rekomendacijos terminija pagrįsta Direktyvoje 2002/21/EB ir Direktyvoje 2002/22/EB vartojama terminija; šios rekomendacijos paaiškinime apibūdinamos su šiomis rinkomis susijusios plėtojamos technologijos. Pagal Direktyvą 2002/21/EB būtent nacionalinės reguliavimo institucijos turi apibrėžti atitinkamas rinkas pagal nacionalines aplinkybes, visų pirma atitinkamas geografines rinkas savo teritorijoje.

               (4)

               Rinkų nustatymą pagal šią rekomendaciją reikėtų pradėti nuo mažmeninių rinkų apibrėžimo atsižvelgiant į ateities perspektyvą, į paklausos ir pasiūlos pakeičiamumą. Apibrėžus mažmenines rinkas reikėtų nustatyti atitinkamas didmenines rinkas. Jei mažmeninių vartotojų rinkai tiektų vertikaliai integruota įmonė arba įmonės, nesant reguliavimo, gali nebūti (prekybininkų) didmeninės rinkos. Tad jeigu rinkos nustatymas yra pagrįstas, gali reikėti suformuoti hipotetinę didmeninę rinką „vertikaliai aukštyn“. Elektroninių ryšių sektoriaus rinkos dažnai turi dvi puses, nes jos apima per tinklus ar platformas teikiamas paslaugas, dėl kurių naudotojai visi kartu atsiduria bet kurioje rinkos pusėje; pavyzdžiui, galutiniai naudotojai, kurie keičiasi informacija, arba informacijos ar turinio siuntėjai ir gavėjai. Į šiuos aspektus reikia atsižvelgti svarstant rinkų nustatymo ir apibrėžimo klausimus, nes jie gali turėti įtakos tiek rinkų apibrėžimo būdui, tiek tam, ar rinkos turės tų ypatybių, kurios gali pateisinti ex ante reguliavimo įpareigojimų nustatymą.

               (5)

               Siekiant nustatyti rinkas, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas, reikėtų taikyti toliau nurodytus suvestinius kriterijus. Pirmasis kriterijus – didelės ir pastovios patekimo į rinką kliūtys. Tai gali būti struktūrinio, teisinio arba reguliuojamojo pobūdžio kliūtys. Tačiau atliekant perspektyvinę analizę atitinkamoms rinkoms nustatyti, kurioms būtų taikomas ex ante reguliavimas, dėl dinamiško elektroninių ryšių rinkos pobūdžio ir veikimo dar reikėtų atsižvelgti į galimybes įveikti kliūtis patekti į rinką per tam tikrą laiką. Todėl antrasis kriterijus taikomas tik toms rinkoms, kurių struktūra neleidžia atsirasti veiksmingai konkurencijai per tam tikrą apibrėžtą laikotarpį. Taikant šį kriterijų tiriama konkurencijos būklė, esant kliūtims patekti į rinką. Trečiasis kriterijus yra tai, kad vien tik taikant konkurencijos teisę nebūtų tinkamai išspręstas atitinkamas rinkos nepakankamumo klausimas.

               (6)

               Pagrindiniai svarstytini rodikliai vertinant pirmąjį ir antrąjį kriterijus panašūs į jau aptartus, atliekant į ateitį orientuotą rinkos analizę, visų pirma tai patekimo į rinką kliūčių rodikliai nesant reguliavimo (įskaitant neatsiperkančių išlaidų dydį), rinkos struktūra, rinkos veikimas ir rinkos dinamika, įskaitant tokius rodiklius kaip rinkos dalys ir tendencijos, rinkos kainos ir tendencijos, taip pat konkuruojančių tinklų ar infrastruktūrų mastas ir aprėptis. Kiekvienai rinkai, kuri nesant ex ante reguliavimo atitinka visus tris kriterijus, gali būti taikomas ex ante reguliavimas.

               (7)

               Besiformuojančioms rinkoms neturėtų būti nustatomi netinkami įpareigojimai, net jei šalis įgijo pranašumą pirmoji patekusi į rinką pagal Direktyvą 2002/21/EB. Laikoma, kad atsirandančios rinkos apima produktus ar paslaugas, jeigu dėl jų naujumo labai sudėtinga nuspėti paklausos sąlygas ar patekimo į rinką ir pasiūlos sąlygas, ir todėl sunku taikyti tuos tris kriterijus. Tikslas, dėl kurio besiformuojančioms rinkoms nebūtų nustatomi netinkami įpareigojimai, yra skatinti naujoves, kaip reikalaujama Direktyvos 2002/21/EB 8 straipsnyje; kartu reikėtų užkirsti kelią pirmaujančiai įmonei išstumti tokias rinkas, kaip nurodyta Komisijos gairėse dėl rinkos analizės ir didelės įtakos rinkoje vertinimo pagal Bendrijos elektroninių ryšių ir paslaugų reglamentavimo sistemą (3). Laipsniški esamos tinklo infrastruktūros atnaujinimai retai sudaro sąlygas naujai rinkai ar besiformuojančiai rinkai. Tai, ar nėra produkto pakeičiamumo galimybės, reikia nustatyti atsižvelgiant ir į paklausos, ir į pasiūlos perspektyvas, prieš darant išvadą, kad jis jau nėra esamos rinkos dalis. Naujų mažmeninių paslaugų atsiradimas gali lemti naujos išvestinės didmeninės rinkos susiformavimą taip, kad tokios mažmeninės paslaugos negalėtų būti teikiamos naudojantis esamais didmenos produktais.

               (8)

               Kalbant apie patekimo į rinką kliūtis – šioje rekomendacijoje svarbios dviejų rūšių kliūtys: struktūrinės kliūtys ir teisinės arba reguliuojamojo pobūdžio kliūtys.

               (9)

               Struktūrinės kliūtys, trukdančios patekti į rinką, atsiranda dėl pradinių išlaidų ar paklausos sąlygų, kurios sukuria nevienodas sąlygas esamiems ir naujiems dalyviams, ir kliudo arba neleidžia pastariesiems patekti į rinką. Pavyzdžiui, didelės struktūrinės kliūtys gali būti tada, kai rinkai būdingas absoliučių sąnaudų pranašumas, didelė masto ekonomija ir (arba) aprėpties ekonomija, pajėgumų apribojimas ir didelės neatsiperkančios išlaidos. Šiuo metu tokios kliūtys vis dar yra vietos prieigos tinklų įrengimui ir (arba) suteikimui fiksuotose vietose. Panaši struktūrinė kliūtis gali atsirasti ir tada, kai paslaugai teikti būtina tinklo sudedamoji dalis, kurios techniškai negalima dubliuoti arba galima dubliuoti tik tokia kaina, kuri konkurentams yra nenaudinga.

               (10)

               Teisinės arba reguliuojamojo pobūdžio kliūtys pagrįstos ne ekonominėmis sąlygomis, o atsiranda dėl teisės aktų, administracinių ar kitų valstybės priemonių, kurios turi tiesioginį poveikį patekimo į rinką sąlygoms ir (arba) operatorių padėčiai atitinkamoje rinkoje. Kaip pavyzdį galima paminėti teisines arba reguliuojamojo pobūdžio kliūtis, neleidžiančias patekti į rinką, nes yra apribotas įmonių, turinčių prieigą prie atitinkamoms paslaugoms teikti reikalingo spektro, skaičius. Kiti teisinių arba reguliuojamojo pobūdžio kliūčių pavyzdžiai – kainų kontrolė ar kitos su kainomis susijusios įmonėms taikomos priemonės, turinčios įtakos ne tik patekimui į rinką, bet ir įmonių padėčiai rinkoje. Teisinės arba reguliuojamojo pobūdžio kliūtys, kurias galima pašalinti per apibrėžtą laikotarpį, paprastai neturėtų būti laikomos ekonominėmis patekimo į rinką kliūtimis, atitinkančiomis pirmąjį kriterijų.

               (11)

               Patekimo į rinką kliūtys gali būti ir ne tokios svarbios naujovėmis grindžiamose rinkose, kuriose vyksta nuolatinė technologinė pažanga. Tokiose rinkose konkurenciją dažnai varžo galimų, rinkoje dar nedalyvaujančių konkurentų diegiamų naujovių keliama grėsmė. Tokiose naujovėmis grindžiamose rinkose tarp įmonių, kurios esamoje „statiškoje“ rinkoje nebūtinai yra konkurentės, gali egzistuoti dinamiška ar ilgalaikė konkurencija. Šioje rekomendacijoje nenurodomos rinkos, kuriose nenumatoma artimiausioje ateityje išliksiant patekimo į rinką kliūčių. Vertinant tikimybę, kad patekimo į rinką kliūtys išliks, jei nebus reguliavimo, būtina išnagrinėti tai, ar pramonėje dažnai ir sėkmingai buvo patenkama į rinką ir ar taip bus ateityje, ar tikėtina, kad patekti į rinką bus galima pakankamai tiesiogiai ir užtikrintai, kad būtų apribota įtaka rinkoje. Patekimo į rinką kliūčių reikšmė priklausys, inter alia, nuo minimalaus tikrojo gaunamos naudos masto ir neatsiperkančių išlaidų.

               (12)

               Net jei rinkai būdingos didelės patekimo į ją kliūtys, kiti struktūriniai veiksniai toje rinkoje gali rodyti, kad rinkoje per atitinkamą laikotarpį atsiras veiksminga konkurencija. Pavyzdžiui, rinkos dinamiką gali paskatinti technologijų plėtra arba produktų ir rinkų konvergencija, o dėl to skirtingose rinkose veikiantys subjektai tarpusavyje gali pradėti taikyti konkurencinius suvaržymus. Taip gali būti ir rinkose, kuriose yra ribotas, bet pakankamas įmonių, turinčių skirtingą sąnaudų struktūrą, skaičius ir lanksti kainų atžvilgiu pasiūla. Be to, rinkoje, kuri paprastai leistų konkuruojančioms įmonėms labai greitai padidinti gamybą reaguojant į bet kokį kainų padidėjimą, gali atsirasti perteklinių pajėgumų. Laikui bėgant tokiose rinkose įmonėms priklausančios rinkos dalys gali keistis ir (arba) gali pradėti mažėti kainos. Ten, kur rinkos dinamika sparčiai kinta, reikėtų atidžiai pasirinkti atitinkamą laikotarpį, kad būtų galima atspindėti susijusius rinkos pokyčius.

               (13)

               Sprendimas įvardyti rinką, kurioje pateisinama taikyti ex ante reguliavimą, taip pat turėtų priklausyti nuo to, ar konkurencijos teisės pakanka, kad būtų nustatytas rinkos nepakankamumas, nustatomas tada, kai įvykdomi pirmieji du kriterijai. Tikėtina, kad intervencinių konkurencijos teisės priemonių nepakaks, jei intervencijos priemonės, skirtos atitaisyti rinkos nepakankamumui, vykdymo reikalavimai būtų dideli arba jei intervencinių priemonių reikėtų imtis neišvengiamai dažnai ir (arba) reikiamu laiku.

               (14)

               Trijų kriterijų taikymas turėtų apriboti rinkų, kurioms gali būti nustatomi ex ante reguliavimo įpareigojimai elektroninių ryšių sektoriuje, skaičių ir taip būtų prisidėta prie reglamentavimo sistemos tikslo laipsniškai sumažinti konkrečiam sektoriui taikomų ex ante taisyklių skaičių plėtojantis rinkoje konkurencijai. Šie kriterijai turėtų būti taikomi kaip suvestiniai, kad bent vieno iš jų neįvykdymas reikštų, jog rinka neturėtų būti įvardyta kaip tokia, kuriai galima taikyti ex ante reguliavimą.

               (15)

               Reguliavimo kontrolė mažmeninėms paslaugoms turėtų būti taikoma tik tada, kai nacionalinės reguliavimo institucijos mano, kad atitinkamos didmeninės priemonės, priemonės, skirtos operatoriaus pasirinkimui arba išankstiniam jo pasirinkimui trukdytų užtikrinti veiksmingą konkurenciją ir visuomeninius interesus. Taikydamos intervencines priemones didmeniniu lygmeniu, įskaitant poveikio priemones, kurios gali turėti įtakos mažmeninėms rinkoms, valstybės narės gali užtikrinti, kad įprastiems konkurencijos procesams būtų atvira kuo didesnė vertės grandinės dalis ir taip galutiniai naudotojai gautų geriausius rezultatus. Todėl šioje rekomendacijoje daugiausia įvardijamos didmeninės rinkos, kurių tinkamu reguliavimu siekiama atkreipti dėmesį į tai, kad nėra veiksmingos konkurencijos, akivaizdžios galutinių naudotojų rinkose. Jei kuri nors nacionalinė reguliavimo institucija įrodytų, kad intervencinės priemonės didmeniniu lygiu buvo neveiksmingos, atitinkamai mažmeninei rinkai gali būti taikomas ex ante reguliavimas, jeigu tik yra įvykdyti trys minėti kriterijai.

               (16)

               Šioje rekomendacijoje rinkų nustatymo procesas neturi poveikio toms rinkoms, kurias pagal konkurencijos teisę galima apibrėžti atskirais atvejais. Be to, ex ante reguliavimo mastas neriboja veiklos, kuri gali būti analizuojama pagal konkurencijos teisę, masto.

               (17)

               Priede išvardytos rinkos buvo nustatytos taikant visus tris suvestinius kriterijus. Tų rinkų, kurios nėra išvardytos šioje rekomendacijoje, atveju nacionalinės reguliavimo institucijos, analizuodamos atitinkamą rinką, turėtų taikyti trijų kriterijų testą. Rinkų, išvardytų 2003 m. vasario 11 d. rekomendacijos 2003/311/EB priede, atveju nacionalinėms reguliavimo institucijoms turėtų būti suteikti įgaliojimai taikyti trijų kriterijų testą siekiant įvertinti, ar pagal nacionalines aplinkybes rinkai vis dar gali būti taikomas ex ante reguliavimas. Šioje rekomendacijoje nurodytų rinkų atveju nacionalinė reguliavimo institucija gali nuspręsti neanalizuoti rinkos, jei atlikusi analizę nustatytų, kad konkrečioje situacijoje rinka neatitinka trijų kriterijų. Nacionalinės reguliavimo institucijos gali nustatyti rinkas, kurios skiriasi nuo nurodytų šioje rekomendacijoje, jei tik jų veiksmai atitiks Direktyvos 2002/21/EB 7 straipsnio nuostatas. Nepranešus apie priemonės, kuri turi poveikio valstybių narių tarpusavio prekybai, projektą kaip nurodyta Direktyvos 2002/21/EB 38 konstatuojamojoje dalyje, gali būti pradėtas procesas dėl pažeidimo. Kitos, šioje rekomendacijoje nenurodytos rinkos, turėtų būti apibrėžiamos pagal konkurencijos principus, nustatytus Komisijos pranešime dėl atitinkamos rinkos apibrėžimo Bendrijos konkurencijos teisėje (4), ir turi atitikti Komisijos rinkos analizės bei didelės įtakos rinkoje vertinimo gaires (5); kartu turi būti įvykdyti ir trys pirmiau aprašyti kriterijai.

               (18)

               Tai, kad šioje rekomendacijoje nurodytos tos produktų ir paslaugų rinkos, kuriose gali būti pagrįsta taikyti ex ante reguliavimą, nereiškia, kad reguliavimas visada pateisinamas, ar kad toms rinkoms bus skirti specialiose direktyvose nurodyti reguliavimo įpareigojimai. Visų pirma reguliavimas negali būti taikomas arba jo turi būti atsisakyta, jeigu ir be reguliavimo tose rinkose yra veiksminga konkurencija, t. t. jei nė vienas operatorius neturi didelės įtakos rinkoje Direktyvos 2002/21/EB 14 straipsnio prasme. Reguliavimo įpareigojimai turi būti tinkami ir pagrįsti nustatytos problemos pobūdžiu, proporcingi ir pateisinami atsižvelgiant į Direktyvos 2002/21/EB nustatytus tikslus, visų pirma – maksimaliai padidinti naudotojams teikiamą naudą, užtikrinti, kad konkurencija nebūtų iškreipta arba ribojama, skatinti našias investicijas į infrastruktūrą ir skatinti naujoves, taip pat veiksmingą radijo dažnių ir numeracijos išteklių naudojimą.

               (19)

               Dėl šios rekomendacijos vyko viešosios konsultacijos ir buvo konsultuojamasi su nacionalinėmis reguliavimo institucijomis ir nacionalinėmis konkurencijos institucijomis,

         REKOMENDUOJA:

               1.

               Apibrėždamos atitinkamas rinkas pagal nacionalines aplinkybes vadovaujantis Direktyvos 2002/21/EB 15 straipsnio 3 dalimi, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų analizuoti šios rekomendacijos priede nurodytas produktų ir paslaugų rinkas.

               2.

               Nustatydamos rinkas, išskyrus nurodytas priede, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų užtikrinti, kad būtų įvykdyti visi šie trys kriterijai:

                           a)

                           yra didelės ir pastovios patekimo į rinką kliūtys; jos gali būti struktūrinio, teisinio arba reguliuojamojo pobūdžio;

                           b)

                           tokia rinkos struktūra, dėl kurios per atitinkamą laikotarpį negali atsirasti veiksmingos konkurencijos. Taikant šį kriterijų reikia išnagrinėti konkurencijos padėtį esant patekimo į rinką kliūtims;

                           c)

                           vien konkurencijos teisės nepakanka norint imtis tinkamų priemonių, skirtų atitinkamam rinkos nepakankamumui ištaisyti.

               3.

               Ši rekomendacija neapriboja rinkų apibrėžimų, rinkų analizių rezultatų ir reguliavimo įpareigojimų, kuriuos nustatė nacionalinės reguliavimo institucijos pagal Direktyvos 2002/21/EB 15 straipsnio 3 dalį ir 16 straipsnį iki šios rekomendacijos priėmimo dienos.

               4.

               Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2007 m. gruodžio 17 d.

            Komisijos vardu

         Neelie KROES

            Komisijos narė

      (1)  OL L 108, 2002 4 24, p. 33. Direktyva su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 717/2007 (OL L 171, 2007 6 29, p. 32).

      (2)  OL L 114, 2003 5 8, p. 45.

      (3)  OL C 165, 2002 7 11, p. 6.

      (4)  OL C 372, 1997 12 9, p. 5.

      (5)  OL C 165, 2002 7 11, p. 6.

      PRIEDAS
      Mažmeninis lygmuo

                  1.

                  Prieiga, suteikiama klientams – gyventojams ir kitiems klientams, ne gyventojams, prie viešojo telefono tinklo fiksuotoje vietoje.

            Didmeninis lygmuo

                  2.

                  Iškvietos siuntimas viešajame fiksuoto telefono ryšio tinkle fiksuotoje vietoje.
                  Šioje rekomendacijoje iškvietos siuntimas apima iškvietos perdavimą, apibrėžtą taip, kad nacionalinėmis aplinkybėmis atitiktų ribas, apibrėžtas iškvietų tranzito ir iškvietų perdavimo viešojo telefono ryšio tinkle fiksuotoje vietoje rinkai.

                  3.

                  Iškvietos gavimas atskiruose viešuosiuose telefono ryšio tinkluose fiksuotoje vietoje.
                  Šioje rekomendacijoje iškvietos gavimas apima vietinės iškvietos perdavimą, apibrėžtą taip, kad pagal nacionalines aplinkybes atitiktų rinkų ribas, nustatytas iškvietų tranzitui ir iškvietų perdavimui viešojo telefono ryšio tinkle fiksuotoje vietoje.

                  4.

                  Didmeninė (fizinė) tinklo infrastruktūros prieiga (įskaitant bendrąją ar visiškai atsietą prieigą) fiksuotoje vietoje.

                  5.

                  Didmeninė plačiajuostė prieiga.
                  Ši rinka apima nefizinę ar virtualiąją tinklo prieigą, įskaitant „duomenų srauto“ prieigą fiksuotoje vietoje. Ši rinka yra „vertikaliai aukštyn“ nuo fizinės prieigos, kurią apima 4 punkte nurodyta rinka, nes didmeninė plačiajuostė prieiga gali būti formuojama naudojant šiuos įvesties duomenis kartu su kitais elementais.

                  6.

                  Didmeniniai skirtųjų linijų baigiamieji segmentai, neatsižvelgiant į technologiją, naudojamą teikti skirtuosius ar specialiuosius pajėgumus.

                  7.

                  Balso iškvietų gavimas atskiruose mobiliojo ryšio tinkluose.