title: 2016 m. gruodžio 21 d. Komisijos rekomendacija (ES) 2017/146 dėl teisinės valstybės principų Lenkijoje kuria papildoma Rekomendacija (ES) 2016/1374

text:
               27.1.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 22/65

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2017/146
   2016 m. gruodžio 21 d.
   dėl teisinės valstybės principų Lenkijoje kuria papildoma Rekomendacija (ES) 2016/1374
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               2016 m. liepos 27 d. Komisija priėmė Rekomendaciją dėl teisinės valstybės principų Lenkijoje (1), kurioje reiškiamas susirūpinimas dėl Konstitucinio Teismo padėties ir pateikiamos rekomendacijos, kaip šias problemas būtų galima spręsti;

               (2)

               Komisijos rekomendacija buvo patvirtinta pagal teisinės valstybės priemonių sistemą (2). Komunikate dėl priemonių teisinei valstybei stiprinti nustatyta, kaip Komisija reaguos, jei bus aiškių ženklų, kad Sąjungos valstybėje narėje kyla grėsmė teisinei valstybei, ir paaiškinami teisinės valstybės principai. Tokia teisinės valstybės stiprinimo priemonių sistema Komisijai sudaro galimybę užmegzti dialogą su valstybe nare, kad neiškiltų sisteminė grėsmė teisinės valstybės principams, kuri galėtų sukelti „aiškų šiurkštų pažeidimo pavojų“, dėl kurio prireiktų taikyti ES sutarties 7 straipsnyje numatytą procedūrą. Kai yra aiškių požymių, kad teisinės valstybės principams kurioje nors valstybėje narėje iškilo sisteminė grėsmė, Komisija, remdamasi teisinės valstybės stiprinimo priemonėmis, gali su ta valstybe nare pradėti dialogą;

               (3)

               Europos Sąjunga grindžiama bendromis vertybėmis, įtvirtintomis Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 2 straipsnyje, tarp jų – teisinės valstybės principų laikymusi. Komisija ne tik užtikrina, kad būtų laikomasi ES teisės, bet kartu su Europos Parlamentu, valstybėmis narėmis ir Taryba ji yra atsakinga už Sąjungos bendrų vertybių puoselėjimą;

               (4)

               Europos Sąjungos Teisingumo Teismo ir Europos žmogaus teisių teismo praktikoje, taip pat Europos Tarybos parengtuose dokumentuose, grindžiamuose Europos demokratijos per teisę komisijos (Venecijos komisija) praktine patirtimi, pateikiamas nebaigtinis šių principų sąrašas ir taip apibrėžiama pagrindinė teisinės valstybės, kaip bendros Sąjungos vertybės pagal ES sutarties 2 straipsnį, reikšmė. Prie šių principų priskiriami teisėtumas, kuris reiškia skaidrų, atskaitingą, demokratinį ir pliuralistinį teisės aktų priėmimo procesą; teisinis tikrumas; vykdomosios valdžios galių savavališkumo draudimas; nepriklausomas ir nešališkas teismų darbas; veiksminga teisminė peržiūra, įskaitant pagarbą pagrindinėms teisėms ir lygybė prieš įstatymą (3). Valstybės institucijos ne tik turi laikytis šių principų ir vertybių, bet taip pat turi lojalaus bendradarbiavimo pareigą;

               (5)

               2016 m. liepos 27 d. Rekomendacijoje Komisija paaiškino aplinkybes, kuriomis 2016 m. sausio 13 d. rėmėsi nagrinėdama padėtį pagal teisinės valstybės stiprinimo priemones ir kuriomis 2016 m. birželio 1 d. priėmė nuomonę dėl teisinės valstybės principų Lenkijoje. Rekomendacijoje taip pat paaiškinta, kad Komisija ir Lenkijos Vyriausybė bendravo, tačiau nesugebėjo išspręsti Komisijai susirūpinimą keliančių klausimų;

               (6)

               savo rekomendacijoje Komisija nurodė, kad Lenkijoje teisinei valstybei kyla sisteminė grėsmė, ir Lenkijos valdžios institucijoms rekomendavo kuo skubiau imtis atitinkamų veiksmų šiai grėsmei šalinti;

               (7)

               visų pirma, Komisija rekomendavo Lenkijos valdžios institucijoms imtis šių veiksmų: a) visapusiškai įgyvendinti 2015 m. gruodžio 3 ir 9 d. Konstitucinio Teismo sprendimus, kuriuose nurodyta, kad 2015 m. spalio mėn. trys 7-osios kadencijos Seimo teisėtai paskirti teisėjai gali pradėti eiti Konstitucinio Teismo teisėjo pareigas, o trys teisėjai, kuriuos be tinkamo teisinio pagrindo paskyrė 8-osios kadencijos Seimas, šių pareigų eiti nepradėtų; b) paskelbti ir visapusiškai įgyvendinti 2016 m. kovo 9 d. Konstitucinio Teismo sprendimą ir užtikrinti, kad būsimi Teismo sprendimai būti skelbiami automatiškai ir nepriklausytų nuo vykdomosios ar įstatymų leidžiamosios valdžios sprendimų; c) užtikrinti, kad bet kuria Konstitucinio Teismo įstatymo reforma būtų laikomasi Konstitucinio Teismo sprendimų, įskaitant 2015 m. gruodžio 3 ir 9 d. sprendimus ir 2016 m. kovo 9 d. sprendimą, ir visapusiškai atsižvelgiama į Venecijos komisijos nuomonę; taip pat užtikrinti, kad reikalavimai nepakenktų Konstitucinio Teismo, kaip Konstitucijos garanto, veiksmingumui; d) užtikrinti, kad Konstitucinis Teismas galėtų įvertinti, ar naujasis 2016 m. liepos 22 d. priimtas Konstitucinio Teismo įstatymas atitinka Konstituciją, iki jam įsigaliojant, taip pat paskelbti ir visapusiškai įgyvendinti Teismo sprendimą dėl šio klausimo; e) susilaikyti nuo veiksmų ir viešų pareiškimų, kurie galėtų susilpninti Konstitucinio Teismo teisėtumą ir veiksmingumą;

               (8)

               Komisija paragino Lenkijos Vyriausybę per tris mėnesius išspręsti šioje rekomendacijoje nustatytas problemas ir pranešti Komisijai apie veiksmus, kurių buvo imtasi šiuo tikslu. Komisija pažymėjo, kad ji yra pasirengusi vesti konstruktyvų dialogą su Lenkijos valdžios institucijų atstovais;

               (9)

               2016 m. liepos 30 d. Respublikos Prezidentas pasirašė 2016 m. liepos 22 d. įstatymą, kuris 2016 m. rugpjūčio 1 d. buvo paskelbtas Oficialiajame leidinyje;

               (10)

               2016 m. rugpjūčio 11 d. Konstitucinis Teismas priėmė sprendimą dėl 2016 m. liepos 22 d. įstatymo (4). Sprendime nurodyta, kad keletas šio įstatymo nuostatų, kurias ir Komisija savo rekomendacijoje pripažino kaip keliančias susirūpinimą, prieštarauja Konstitucijai. Prieštaravimas Konstitucijai buvo pagrįstas, visų pirma, valdžių padalijimo ir įgaliojimų pusiausvyros (5), teismų ir tribunolų nepriklausomumo nuo kitų valdžios institucijų (5), teisėjų nepriklausomumo (6) ir viešųjų institucijų vientisumo ir veiksmingumo principais (7). Lenkijos Vyriausybė nepripažino šio sprendimo ir nepaskelbė jo oficialiajame leidinyje;

               (11)

               2016 m. rugpjūčio 16 d. Lenkijos Vyriausybė paskelbė 21 Teismo sprendimą, kurie buvo priimti nuo 2016 m. balandžio 6 d. iki liepos 19 d. Atrodo, kad šių sprendimų paskelbimas buvo pagrįstas 2016 m. liepos 22 d. įstatymo 89 straipsniu, kuriame nustatyta, kad „[p]er 30 dienų nuo [šio] Įstatymo įsigaliojimo Teismo sprendimai, priimti iki 2016 m. liepos 20 d. pagal tvarką, prieštaraujančią 2015 m. birželio 25 d. Konstitucinio Teismo įstatymui, skelbiami, išskyrus sprendimus dėl atšauktų norminių aktų“. Ši nuostata buvo viena iš tų, kurios Konstitucinio Teismo 2016 m. rugpjūčio 11 d. sprendimu buvo paskelbtos prieštaraujančiomis konstitucijai. Be to, Vyriausybė nepaskelbė nei 2016 m. kovo 9 d. ir 2016 m. rugpjūčio 11 d. sprendimų, nei 16 sprendimų, priimtų nuo 2016 m. rugpjūčio 11 d.;

               (12)

               2016 m. rugpjūčio 18 d. Lenkijos prokuratūra informavo, kad pradėjo baudžiamąjį tyrimą dėl Konstitucinio Teismo pirmininko, kuris neleido 2015 m. gruodžio mėn. naujos kadencijos Seimo paskirtiems trims teisėjams pradėti eiti pareigų, veiksmų;

               (13)

               2016 m. rugsėjo 14 d. Europos Parlamentas priėmė rezoliuciją dėl padėties Lenkijoje (8), kurioje, be kita ko, ragina Lenkijos Vyriausybę bendradarbiauti su Komisija pagal lojalaus bendradarbiavimo principą, kuris įtvirtintas ES sutartyje, ir primygtinai ragina išnaudoti Komisijos skirtus tris mėnesius ryšiams su visomis Seime atstovaujančiomis partijomis užmegzti, siekiant surasti kompromisą, kuris padėtų išspręsti dabartinę konstitucinę krizę, visapusiškai atsižvelgiant į Venecijos komisijos nuomonę ir Komisijos rekomendaciją;

               (14)

               2016 m. rugsėjo 30 d. Seimo narių grupė pateikė naują pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto dėl Konstitucinio Teismo teisėjų statuso. Pasiūlyme yra nuostatų dėl Teismo teisėjų teisių ir pareigų, Teismo teisėjų skyrimo tvarkos, jų įgaliojimų ir pareigų nutraukimo, taip pat aptarti imuniteto, asmens neliečiamybės ir drausminių priemonių taikymo klausimai;

               (15)

               2016 m. spalio 14 d. Venecijos komisija priėmė nuomonę dėl 2016 m. liepos 22 d. įstatymo (9). Nuomonėje nurodyta, kad įstatyme atlikta keletas patobulinimų, palyginti su 2015 m. gruodžio 22 d. įstatymu, dėl kurio Venecijos komisija savo nuomonę pateikė 2016 m. kovo mėn. Tačiau manoma, kad šie patobulinimai yra pernelyg riboti, nes kitos priimto įstatymo nuostatos akivaizdžiai sulėtintų Teismo darbą ir jam trukdytų, galimai padarytų jį neveiksmingą, taip pat pakenktų jo nepriklausomumui, nes įstatymų leidžiamosios ir vykdomosios valdžios atstovai vykdytų pernelyg didelę jo funkcijų kontrolę. Kitos tokios nuostatos apima, pavyzdžiui, nuostatas dėl galimybės keturių teisėjų prašymu atidėti bylos nagrinėjimą iki šešių mėnesių, generalinio prokuroro teisę sustabdyti posėdį pačiam nedalyvaujant arba galimybę laikinai sustabdyti visų institucinių bylų nagrinėjimą šešiems mėnesiams, po kurių būtų atliekama pakartotinė registracija. Nuomonėje taip pat kritikuojama sistema dėl kandidatų į Teismo pirmininko pareigas siūlymo Respublikos Prezidentui, nes gali susiklostyti padėtis, kai bus paskirtas daugumos teisėjų paramos neturintis kandidatas. Be to, nesant jokio konstitucinio ar teisinio pagrindo, Ministro pirmininko kanceliarija norėjo kontroliuoti Teismo sprendimų galiojimą, atsisakydama juos paskelbti. Nuomonėje taip pat pabrėžiama, kad teisėjų skyrimo problema nebuvo sprendžiama taip, kaip buvo rekomenduota, ir kad 2016 m. liepos 22 d. įstatymo nuostatos, pagal kurią reikalaujama, kad Teismo pirmininkas skirtų bylas gruodžio mėn. paskirtiems teisėjams, įgyvendinimas prieštarautų Teismo sprendimams, kurie yra visuotinai privalomi, taigi įpareigoja visas valstybines valdžios institucijas, įskaitant Teismą ir jo pirmininką. Nuomonėje pateikiama išvada, kad priimdamas įstatymą Lenkijos Parlamentas prisiėmė konstitucinės peržiūros įgaliojimus, kurių jis neturėjo, veikdamas kaip eilinis teisės aktų leidėjas. Teigiama, kad Lenkijos parlamentas ir Vyriausybė ir toliau ginčijo Teismo, kaip galutinio konstitucinių klausimų arbitro, poziciją ir patys perėmė šiuos įgaliojimus: jie sudarė naujas kliūtis veiksmingam Teismo funkcionavimui ir veikė, toliau kenkdami jo nepriklausomumui. Pratęsdami konstitucinę krizę, jie kliudo Konstituciniam Teismui, kuris negali atlikti savo konstitucinio vaidmens ir veikti kaip demokratijos, teisinės valstybės ir žmogaus teisių gynėjas, kaip nurodyta nuomonėje. Lenkijos Vyriausybė nusprendė nedalyvauti 2016 m. spalio 14 d. Venecijos komisijos posėdyje, nes laikėsi nuomonės, kad Venecijos komisija yra vienašališka ir neatsižvelgia į Vyriausybės poziciją;

               (16)

               2016 m. spalio 26 d. Seimo narių grupė pateikė naują pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, susijusio su Konstitucinio Teismo veiklos organizavimu ir bylų nagrinėjimu. Pasiūlyme pateiktos išsamios Konstitucinio Teismo veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo nuostatos, įskaitant naujas Teismo pirmininko ir pirmininko pavaduotojo rinkimo taisykles. Pasiūlymas papildo pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto dėl Konstitucinio Teismo teisėjų statuso, kuris buvo pateiktas Seimui 2016 m. rugsėjo 30 d. (žr. pirmiau); abu pasiūlymai dėl teisėkūros procedūra priimamo akto yra glaudžiai tarpusavyje susiję, ir jais siekiama pakeisti 2016 m. liepos 22 d. įstatymą;

               (17)

               2016 m. spalio 27 d., dar nepraėjus rekomendacijoje nurodytam trijų mėnesių laikotarpiui, Lenkijos Vyriausybė pateikė atsakymą į Komisijos rekomendaciją. Atsakyme visais atžvilgiais nesutinkama su rekomendacijoje pateikta pozicija ir nepranešama apie jokias naujas priemones, kurios sumažintų Komisijos reiškiamą susirūpinimą dėl teisinės valstybės;

               (18)

               2016 m. spalio 31 d. JT Žmogaus teisių komitetas priėmė baigiamąsias septintosios periodinės ataskaitos apie Lenkiją pastabas. Jis reiškė susirūpinimą dėl neigiamo teisėkūros reformų poveikio, įskaitant 2015 m. lapkričio ir gruodžio mėn. ir 2016 m. liepos mėn. patvirtintus Konstitucinio Teismo įstatymo pakeitimus, dėl Konstitucinio Teismo sprendimų nepaisymo, taip pat dėl Teismo veiklos ir nepriklausomumo bei pakto įgyvendinimo. Komitetas taip pat išreiškė susirūpinimą dėl Ministro pirmininko atsisakymo paskelbti 2016 m. kovo ir rugpjūčio mėn. priimtus Teismo sprendimus ir dėl Vyriausybės pastangų pakeisti Teismo sudėtį, kurias Teismas laikė nekonstitucinėmis, taip pat dėl teismo proceso, pradėto prieš Teismo pirmininką dėl įtariamo piktnaudžiavimo įgaliojimais. Komitetas priėjo prie išvados, kad Lenkija turėtų užtikrinti Konstitucinio Teismo ir teisėjų teisingumo ir nepriklausomumo apsaugą ir šių principų laikymąsi, taip pat užtikrinti visų jo sprendimų įgyvendinimą. Komitetas paragino Lenkiją kuo skubiau oficialiai paskelbti visus Teismo sprendimus, susilaikyti nuo tokių priemonių, kurios kliudytų veiksmingam jo funkcionavimui, nustatymo ir užtikrinti skaidrų ir nešališką narių skyrimo procesą bei jų kadencijos garantiją, kurie atitiktų visus teisėtumo reikalavimus pagal nacionalinės ir tarptautinės teisės aktus;

               (19)

               2016 m. lapkričio 7 d. Konstitucinis Teismas priėmė sprendimą dėl 2016 m. liepos 22 d. įstatymo nuostatų, susijusių su Teismo pirmininko ir pirmininko pavaduotojo rinkimu, atitikties Konstitucijai (10). Pažymėtina, kad trims Teismo teisėjams atsisakius dalyvauti bylos nagrinėjime (11) ir atsižvelgiant į tai, kad 2015 m. spalio mėn. 7-osios kadencijos Seimo teisėtai paskirti trys teisėjai nepradėjo eiti savo pareigų Teisme, Konstitucinis Teismas turėjo pakeisti savo sudėtį iš visos sudėties į penkių teisėjų sudėtį. Nuo 2016 m. rugpjūčio 11 d. Konstitucinis Teismas negalėjo visa sudėtimi priimti sprendimų. 2016 m. lapkričio 10 d. bylos nagrinėjimas visa sudėtimi turėjo būti atidėtas, nes nebuvo galimybių turėti visos sudėties kvorumą. Be to, 2016 m. lapkričio 30 d. ir gruodžio 8 d. Generalinė Asamblėja negalėjo priimti rezoliucijos dėl kandidatų į Konstitucinio Teismo pirmininko pareigas teikimo, nes nebuvo įstatyme numatyto kvorumo;

               (20)

               2016 m. gruodžio 1 d. Senatas priėmė 2016 m. lapkričio 30 d. įstatymą dėl Konstitucinio Teismo teisėjų teisinio statuso („Įstatymas dėl teisėjų statuso“);

               (21)

               2016 m. gruodžio 2 d. Senatas priėmė 2016 m. lapkričio 30 d. įstatymą dėl Konstitucinio Teismo veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo („Įstatymas dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo“);

               (22)

               2016 m. gruodžio 14 d. Europos Parlamentas surengė diskusijas dėl teisinės valstybės padėties Lenkijoje. Šiose diskusijose Komisija primygtinai paragino Lenkijos valdžios institucijas atidėti šių naujųjų įstatymų įsigaliojimą, kol Konstitucinis Teismas galės išnagrinėti jų suderinamumą su Konstitucija;

               (23)

               2016 m. gruodžio 15 d. Senatas priėmė 2016 m. gruodžio 13 d. įstatymą, kuriuo įgyvendinamas Įstatymas dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo ir Įstatymas dėl teisėjų statuso („Įgyvendinimo įstatymas“);

               (24)

               2016 m. gruodžio 19 d. Respublikos Prezidentas pasirašė tris pirmiau nurodytus įstatymus, kurie buvo paskelbti Oficialiajame leidinyje. Tą pačią dieną Respublikos Prezidentas paskyrė teisėją Julią Przyłębską, kurią buvo išrinkęs naujasis Seimas, laikinai eiti Konstitucinio Teismo pirmininko pareigas;

               (25)

               2016 m. gruodžio 20 d. teisėja Julia Przyłębska leido trims 8-osios kadencijos Seimo be tinkamo teisinio pagrindo paskirtiems teisėjams pradėti eiti pareigas Teisme ir tą pačią dieną surengė Generalinės Asamblėjos posėdį. Kadangi posėdis buvo surengtas taip skubiai, vienas teisėjas dalyvauti negalėjo ir paprašė posėdį surengti viena diena vėliau. Teisėja Julia Przyłębska atsisakė tai padaryti. Posėdyje taip pat nedalyvavo dar septyni kiti teisėjai. Posėdyje dalyvavo tik šeši teisėjai, įskaitant tris, kurie buvo paskirti neteisėtai; jie išrinko du kandidatus, Julią Przyłębską ir Mariuszą Muszyńskį, kurių kandidatūros buvo pateikti Respublikos Prezidentui;

               (26)

               2016 m. gruodžio 21 d. Respublikos Prezidentas paskyrė teisėją Julią Przyłębską eiti Konstitucinio Teismo pirmininko pareigas,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Lenkijos Respublika turėtų tinkamai atsižvelgti į toliau pateiktą Komisijos analizę ir imtis šios rekomendacijos 7 skirsnyje išdėstytų priemonių, kad nustatytos problemos būtų išspręstos per nustatytą laikotarpį.

         1.   REKOMENDACIJOS TAIKYMO SRITIS

               2.

               Šia rekomendacija papildoma 2016 m. liepos 27 d. rekomendacija. Joje nagrinėjama, kurios iš ankstesnėje rekomendacijoje nurodytų problemų buvo išspręstos, išvardijamos likusios problemos ir pateikiama keletas naujų, vėliau paaiškėjusių ir Komisijai susirūpinimą keliančių klausimų, susijusių su teisine valstybe Lenkijoje. Atsižvelgiant į tai, Lenkijos valdžios institucijoms pateikiamos rekomendacijos, kaip spręsti šias problemas. Susirūpinimą kelia toliau nurodyti klausimai, susiję su:

                           (1)

                           Konstitucinio Teismo teisėjų skyrimu ir 2015 m. gruodžio 3 ir 9 d. bei 2016 m. rugpjūčio 11 d. Konstitucinio Teismo sprendimų, susijusių su šiuo klausimu, nevykdymu;

                           (2)

                           tuo, kad nepaskelbti ir neįgyvendinti nuo 2016 m. kovo mėn. priimti Konstitucinio Teismo sprendimai, tarp jų – kovo 9 d. ir rugpjūčio 11 d. sprendimai, susiję su Konstitucinio Teismo veiklą reglamentuojančiais teisės aktais;

                           (3)

                           veiksminga Konstitucinio Teismo veikla ir efektyvia naujų teisės aktų konstitucinė peržiūra, visų pirma naujų, su Konstituciniu Teismu susijusių teisės aktų, ypač Įstatymo dėl teisėjų skyrimo, Įstatymo dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo ir Įgyvendinimo įstatymo;

                           (4)

                           taisyklėmis, kurios taikomos atrenkant kandidatus į Konstitucinio Teismo pirmininko ir pirmininko pavaduotojo pareigas ir paskiriant laikinai Konstitucinio Teismo pirmininko pareigas einantį teisėją, kurios nustatytos Įstatyme dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo ir Įgyvendinimo įstatyme.

         2.   KONSTITUCINIO TEISMO TEISĖJŲ SKYRIMAS

               3.

               2016 m. liepos 27 d. rekomendacijoje (12) Komisija rekomendavo, kad Lenkijos valdžios institucijos visapusiškai įgyvendintų Konstitucinio Teismo 2015 m. gruodžio 3 ir 9 d. sprendimus, kuriuose nurodyta, kad 2015 m. spalio mėn. 7-osios kadencijos Seimo teisėtai paskirti trys teisėjai gali pradėti eiti Konstitucinio Teismo teisėjo pareigas, o trys teisėjai, kuriuos be tinkamo teisinio pagrindo paskyrė 8-osios kadencijos Seimas, šių pareigų eiti nepradėtų.

               4.

               Dėl 2016 m. liepos 22 d. priimto įstatymo dėl Konstitucinio Teismo Komisija pažymėjo, kad šis įstatymas prieštarauja Konstitucinio Teismo gruodžio 3 ir 9 d. sprendimams. Pagal 90 straipsnį (13) Konstitucinio Teismo pirmininkas turi skirti bylas visiems teisėjams, kurie yra prisiekę Respublikos Prezidentui, tačiau kaip teisėjai dar nepradėjo eiti pareigų. Atrodo, kad ši nuostata skirta trims teisėjams, kuriuos neteisėtai paskyrė 8-osios kadencijos Seimas 2015 m. gruodžio mėn. Tai reikštų, kad šie teisėjai gali eiti pareigas, užimdami atsilaisvinusias vietas, į kurias ankstesnės kadencijos Seimas jau buvo teisėtai paskyręs tris teisėjus, kaip nurodyta 2015 m. gruodžio 3 ir 9 d. sprendimuose.

               5.

               2016 m. rugpjūčio 11 d. sprendime Konstitucinis Teismas nurodė, kad 2016 m. liepos 22 d. įstatymo 90 straipsnis prieštarauja Konstitucijai, ir Venecijos komisija savo 2016 m. spalio 14 d. nuomonėje patvirtino, kad pagal teisinės valstybės principą minėta nuostata nėra išeitis (14).

               6.

               Tačiau Lenkijos Vyriausybė ir toliau atsisako pripažinti 2016 m. rugpjūčio 11 d. priimtą sprendimą ir jį paskelbti Oficialiajame leidinyje (žr. toliau pateiktą 3 dalį).

               7.

               Be to, naujajame Įstatyme dėl teisėjų statuso pakartotinai įvedama nuostata (15), panaši į 2016 m. liepos 22 d. įstatymo 90 straipsnį, kuris 2016 m. rugpjūčio 11 d. sprendimu buvo pripažintas prieštaraujančiu Konstitucijai. Be to, nuostatų, kuriomis siekiama panašaus poveikio, galima rasti Įstatyme dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo (16) ir Įgyvendinimo įstatyme (17).

               8.

               Savo 2016 m. spalio 27 d. atsakyme Lenkijos Vyriausybė pažymėjo, kad 2015 m. gruodžio 3 ir 9 d. Teismo sprendimuose nebuvo nurodyta, kurie teisėjai turėjo pradėti vykdyti savo funkcijas, ir mano, kad 2015 m. gruodžio mėn. naujos kadencijos Seimas teisėtai paskyrė penkis teisėjus. Toks pagrindimas sukėlė rimtą susirūpinimą dėl teisinės valstybės, nes juo paneigiamas dviejų gruodžio mėn. priimtų sprendimų poveikis ir, kaip jau ne kartą pabrėžta, prieštaraujama Teismo pateiktiems argumentams, taip pat 2016 m. rugpjūčio 11 d. sprendime pateiktiems argumentams. Atsakymas leidžia manyti, kad padėtis išliktų tokia pati tiek priėmus Teismo sprendimus, tiek jų nepriėmus.

               9.

               Atsakyme pripažįstama, kad 2015 m. gruodžio 3 d. sprendimo rezoliucinėje dalyje Konstitucinis Teismas nagrinėjo Respublikos Prezidento prievolę kuo skubiau priimti Seimo į Teismą išrinkto teisėjo priesaiką. Tačiau laikomasi nuomonės, kad sprendimas negali įpareigoti kitų valdžios institucijų taikyti nuostatų taip, kaip nurodyta tuo konkrečiu atveju. Pagal šį aiškinimą būtų apribota 2015 m. gruodžio 3 ir 9 d. sprendimų galia, nes jie lemtų tik prievolę Vyriausybei juos paskelbti, tačiau jie netektų bet kokios tolesnės teisinės ir praktinės galios, visų pirma dėl Respublikos Prezidento pareigos priimti atitinkamų teisėjų priesaiką. Šiuo aiškinimu prieštaraujama lojalaus valstybės institucijų bendradarbiavimo principui, kuris, kaip pabrėžta Venecijos komisijos pateiktose nuomonėse, yra būtina demokratinės valstybės, valdomos pagal teisinės valstybės principus, konstitucinė sąlyga.

               10.

               Be to, Komisija pažymi, kad Venecijos komisija irgi mano, jog dabartinio konflikto dėl Konstitucinio Teismo sudėties sprendimas „turi būti pagrįstas prievole gerbti ir visapusiškai įgyvendinti Konstitucinio Teismo sprendimus“ ir „todėl ragina visus valstybės organus, visų pirma Seimą, visapusiškai gerbti ir įgyvendinti sprendimus“ (18).

               11.

               Apibendrinant, Komisija mano, kad Lenkijos valdžios institucijos turėtų gerbti ir visapusiškai įgyvendinti 2015 m. gruodžio 3 ir 9 d. Konstitucinio Teismo sprendimus. Pagal šiuos sprendimus valstybinės institucijos turi lojaliai bendradarbiauti, kad remdamosi teisinės valstybės principais užtikrintų, jog trys 7-osios kadencijos Seimo paskirti teisėjai galėtų pradėti eiti Konstitucinio Teismo teisėjo pareigas ir kad trys teisėjai, kuriuos be tinkamo teisinio pagrindo paskyrė 8-osios kadencijos Seimas, šių pareigų eiti nepradėtų. Atitinkamos 2016 m. liepos 22 d. įstatymo dėl Konstitucinio Teismo nuostatos kelia daug susirūpinimo dėl teisinės valstybės, ir 2016 m. rugpjūčio 11 d. Konstitucinio Teismo sprendimu buvo pripažintos prieštaraujančiomis Konstitucijai. Be to, Lenkijos valdžios institucijos turėtų laikytis šio sprendimo, jį paskelbti ir įgyvendinti. Nuostatos (19), kuriomis siekiama panašių rezultatų ir kurios yra įtrauktos į Įstatymą dėl teisėjų statuso, Įstatymą dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo ir Įgyvendinimo įstatymą taip pat yra nesuderinamos su šiais sprendimais ir neturėtų būti taikomos.

         3.   2016 M. KOVO 6 D. KONSTITUCINIO TEISMO SPRENDIMO IR NUO 2016 M. KOVO 9 D. PRIIMTŲ SPRENDIMŲ NEPASKELBIMAS IR NEĮGYVENDINIMAS

               12.

               2016 m. liepos 27 d. rekomendacijoje Komisija rekomendavo, kad Lenkijos valdžios institucijos paskelbtų ir visapusiškai įgyvendintų 2016 m. kovo 9 d. Konstitucinio Teismo sprendimą ir vėlesnius sprendimus ir užtikrintų, kad būsimi Teismo sprendimai būti skelbiami automatiškai ir nepriklausytų nuo vykdomosios ar įstatymų leidžiamosios valdžios sprendimų;

               13.

               2016 m. rugpjūčio 16 d. Lenkijos Vyriausybė, remdamasi 2016 m. liepos 22 d. įstatymo 89 straipsniu, paskelbė 21 Konstitucinio Teismo sprendimą, kurie buvo priimti nuo 2016 m. balandžio 6 d. iki liepos 19 d. Tačiau Lenkijos Vyriausybė vis dar nepaskelbė 2016 m. kovo 9 d. ir rugpjūčio 11 d. sprendimų, nors to buvo prašoma Komisijos rekomendacijoje. Be to, vis dar nepaskelbtas nė vienas iš 16 Konstitucinio Teismo sprendimų, kurie buvo priimti po 2016 m. rugpjūčio 11 d.

               14.

               Konstitucinis Teismas 2016 m. rugpjūčio 11 d. sprendime paskelbė, kad 2016 m. liepos 22 d. įstatymo 89 straipsnis prieštarauja Konstitucijai dėl nesuderinamumo su valdžių padalijimo ir įgaliojimų pusiausvyros principais, taip pat su teismų ir tribunolų nepriklausomumo nuo kitų valdžios institucijų principu.

               15.

               Lenkijos Vyriausybė savo spalio 27 d. atsakyme patvirtina, kad ji vis dar mano turinti galių tikrinti Teismo sprendimų teisėtumą ir kad automatinis sprendimų skelbimas negali būti užtikrintas.

               16.

               Įstatymo dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo 114 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodyta, kad „Nutartys skelbiamos atitinkamame oficialiajame leidinyje, vadovaujantis Konstitucijoje ir 2000 m. liepos 20 d. įstatyme dėl norminių aktų skelbimo ir kituose teisiniuose aktuose nurodytais principais ir tvarka […]“. Be to, nurodyta, kad „Teismo pirmininkas nurodo paskelbti nutartis“. Taigi, ši nuostata yra žingsnis tinkama linkme.

               17.

               Tačiau Įgyvendinimo įstatymo 19 straipsnyje nurodyta, kad „Teismo nutartys ir sprendimai, priimti iki 1 straipsnyje nurodyto įstatymo įsigaliojimo datos pagal tvarką, prieštaraujančią 2015 m. birželio 25 d. Konstitucinio Teismo įstatymui […] arba Konstitucinio Teismo 2016 m. liepos 22 d. įstatymui, skelbiami atitinkamuose oficialiuosiuose leidiniuose, kai Teismo pirmininko pareigas einantis teisėjas nurodo juos paskelbti, išskyrus atvejus, kai jie yra susiję su reguliavimo priemonėmis, kurios nebėra taikomos.“ Panašią nuostatą 2016 m. rugpjūčio 11 d. sprendimu Teismas jau buvo paskelbęs prieštaraujančia Konstitucijai. Komisijos rekomendacijoje pabrėžiama, jog teiginys, kad teismo sprendimai buvo priimti neteisėtai, prieštarauja valdžių padalijimo principui, nes Seimas nėra įgaliotas spręsti dėl sprendimų teisėtumo (20). Venecijos komisija dviejose nuomonėse taip pat pritarė šiai pozicijai (21). Be to, paskelbimo nuostatos netaikymas sprendimams, susijusiems su negaliojančiais norminiais aktais, kaip nurodyta Įgyvendinimo įstatymo 19 straipsnyje, visų pirma yra susijęs su 2016 m. kovo 9 d., rugpjūčio 11 d. ir lapkričio 7 d. sprendimais. Kol nepaskirtas Konstitucinio Teismo pirmininkas, ši nuostata užkerta kelią visų sprendimų paskelbimui. Be to, nėra jokios garantijos, kad Įstatymo dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo 114 straipsnio 2 dalimi būtų užtikrinta, kad būsimas Teismo pirmininkas paskelbtų visus sprendimus, kurie buvo priimti prieš jam pradedant eiti savo pareigas.

               18.

               Apibendrinant galima teigti, jog tai, kad Lenkijos Vyriausybė iki šiol atsisakė Oficialiajame leidinyje paskelbti 2016 m. kovo 9 d. ir 2016 m. rugpjūčio 11 d. sprendimus, susijusius su Konstitucinio Teismo veiklą reglamentuojančiais teisės aktais ir visus kitus sprendimus, kuriuos Konstitucinis Teismas priėmė nuo 2016 m. rugpjūčio 11 d., sukuria netikrumą dėl Teismo veiklos teisinio pagrindo ir jo sprendimų teisinio poveikio. Šis netikrumas silpnina konstitucinės peržiūros veiksmingumą ir kelia didelį susirūpinimą dėl teisinės valstybės principų laikymosi. Galutinių teismo sprendimų laikymasis yra vienas esminių teisinės valstybės aspektų. Kai atsisakoma paskelbti privalomą ir galutinį sprendimą, jis neįgyja automatinės teisinės ir praktinės galios ir taip pažeidžiami teisėtumo ir valdžių padalijimo principai.

         4.   KONSTITUCINIO TEISMO ĮSTATYMO PERŽIŪRA IR NAUJŲ TEISĖS AKTŲ KONSTITUCINĖS PERŽIŪROS VEIKSMINGUMAS

               19.

               2016 m. liepos 27 d. rekomendacijoje Komisija išsamiai aptarė 2016 m. liepos 22 d. įstatymą ir jo poveikį, atsižvelgdama į atskirų ir visų nuostatų kartu poveikį, taip pat į ankstesnę Konstitucinio Teismo praktiką ir Venecijos komisijos nuomonę. Komisija rekomendavo Lenkijos valdžios institucijoms užtikrinti, kad bet kuria Konstitucinio Teismo įstatymo reforma būtų laikomasi Konstitucinio Teismo sprendimų, įskaitant 2015 m. gruodžio 3 ir 9 d. sprendimus ir 2016 m. kovo 9 d. sprendimą, ir visapusiškai atsižvelgiama į 2016 m. kovo 11 d. Venecijos komisijos nuomonę. Visų pirma, Komisija rekomendavo Lenkijos valdžios institucijoms užtikrinti, kad reikalavimai, susiję su dalyvių kvorumu, bylų nagrinėjimu chronologine tvarka, galimybe generaliniam prokurorui užkirsti kelią bylų nagrinėjimui, svarstymų atidėjimu arba pereinamojo laikotarpio priemonėmis, darančiomis poveikį neišnagrinėtoms byloms, ir bylų sustabdymu nesusilpnintų – atskirai arba kartu – Konstitucinio Teismo, kaip Konstitucijos garanto, veiksmingumo.

               20.

               2016 m. spalio 27 d. atsakyme Lenkijos Vyriausybė nepripažino, kad 2016 m. liepos 22 d. įstatyme nebuvo atsižvelgta į daugumą Komisijos ir Venecijos komisijos nuogąstavimų. Atsakyme ginčijama tai, kad Teismui nebuvo leista atlikti veiksmingos peržiūros, nes Teismas vadinamosios konstitucinės krizės metu galėjo priimti nutartis. Tačiau šis argumentas nėra tinkamas, nes Teismas galėjo taip elgtis būtent nesilaikydamas aptariamų procedūrinių reikalavimų (2016 m. rugpjūčio 11 d. sprendimas), o Vyriausybė, mėgindama užkirsti kelią jų teisiniam poveikiui, atsisako paskelbti šiuos Teismo sprendimus.

               21.

               Atsakyme taip pat pateikiamas trumpas paaiškinimas dėl minėto teisės akto suderinamumo su pagrindinėmis teisėmis. Komisija pastebi, kad šie Vyriausybės paaiškinimai nepašalina iš tikrųjų veiksmingos Konstitucinio Teismo atliekamos konstitucinės peržiūros poreikio.

               22.

               Atsakyme taip pat paneigiamas labai svarbus Konstitucinio Teismo vaidmuo užtikrinant teisinę valstybę Lenkijoje. Komisija ginčija šį teiginį. Konstitucinis Teismas – vienas iš pagrindinių teisinės valstybės Lenkijoje garantų, visų pirma todėl, kad jam suteikta užduotis priimti sprendimus dėl Lenkijos teisės aktų atitikties Konstitucijai. Lenkijos Konstitucijoje aiškiai nurodyta, kad Konstitucinis Teismas turi kompetenciją spręsti, ar įstatymai ir tarptautinės sutartys atitinka Konstituciją, ir ar įstatymas atitinka ratifikuotas tarptautines sutartis, kurių ratifikavimui reikalingas išankstinis pritarimas pagal įstatymą, ar centrinių valdžios institucijų priimtos teisinės nuostatos atitinka Konstituciją, ratifikuotas tarptautines sutartis ir įstatymus, ar politinių partijų tikslai arba veikla atitinka Konstituciją, taip pat dėl skundų, susijusių su konstituciniais pažeidimais (22). Konstitucinis Teismas taip pat turėtų spręsti ginčus dėl valstybės pagrindinių konstitucinių institucijų įgaliojimų (23). Tai, kad remiantis Konstitucija, Konstitucinis Teismas nagrinėja bylas dėl tam tikrų asmenų įvykdytų Konstitucijos ar įstatymo pažeidimų (24), o Respublikos Prezidentas užtikrina Konstitucijos laikymąsi (25), nedaro įtakos šiai svarbiai Teismo funkcijai.

               23.

               Komisija pažymi, kad Įstatyme dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo nebeliko 2016 m. liepos 22 d. įstatymo nuostatų, kurios rekomendacijoje įvardytos kaip keliančios susirūpinimą: 26 straipsnio 1 dalies 1g punkto dėl bylų perdavimo visos sudėties kolegijai (26), 38 straipsnio 3 dalies dėl bylų svarstymo chronologine tvarka (27), 68 straipsnio 5–8 dalių dėl svarstymų atidėjimo (28), 61 straipsnio 6 dalies dėl galimybės generaliniam prokurorui užkirsti kelią bylų nagrinėjimui (29) ir 83–86 straipsnių dėl pereinamojo laikotarpio priemonių, darančių poveikį neišnagrinėtoms byloms (30). Komisija pažymi, kad paprasčiausias Konstitucinio Teismo 2016 m. rugpjūčio 11 d. sprendimo, kuriame šios nuostatos buvo nurodytos prieštaraujančiomis Konstitucijai, paskelbimas būtų pakankama priemonė šioms problemoms išspręsti, nepriimant naujo teisės akto.

               24.

               Nepaisant šių patobulinimų, Komisija pažymi, kad vis dėlto išlieka tam tikri susirūpinimą keliantys klausimai. Visų pirma, teisėjų, turinčių dalyvauti visos sudėties kolegijoje, skaičius išlieka 11, nors 1997 m. Konstitucinio Teismo įstatyme ir 2015 m. birželio 25 d. įstatyme buvo nustatyti devyni teisėjai. Kaip nurodyta rekomendacijoje (31), tai yra Konstitucinio Teismo sprendimus priimančio proceso apribojimas, ypač dabartinėmis aplinkybėmis, kai Konstitucinis Teismas turi tik 12 teisėjų (nes trys teisėjai, kuriuos 2015 m. spalio mėn. teisėtai paskyrė 7-osios kadencijos Seimas, nepradėjo eiti savo pareigų Teisme). Rekomendacijoje aptartas pavojus, kad gali būti atvejų, kai nėra galimybių turėti visos sudėties kvorumą, jau tapo realybe (32).

               25.

               Be to, Įstatyme dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo, Įstatyme dėl teisėjų statuso ir Įgyvendinimo įstatyme yra kitų nuostatų, kurios kelia tam tikrų rekomendacijoje nurodytų abejonių (žr. 2 skirsnį dėl teisėjų skyrimo ir 3 skirsnį dėl sprendimų paskelbimo), arba naujų abejonių, kurios susijusios su teisėjų statusu (žr. 4 skirsnio 1 dalį) ir dėl Teismo pirmininko, pirmininko pavaduotojo ir laikinai pirmininko pareigas einančio teisėjo skyrimo (žr. 5 skirsnį).

         4.1.   Abejonės, susijusios su teisėjų statusu

   4.1.1.   Drausminės procedūros

               26.

               Įstatymo dėl teisėjų statuso 26 straipsnyje nurodyta: „Apie Teismo teisėjo netinkamą elgesį, nurodytą 24 straipsnio 1 dalyje, […] Lenkijos Respublikos Prezidentas generalinio prokuroro siūlymu, pasikonsultavęs su Aukščiausiojo Teismo pirmuoju pirmininku, gali pranešti Teismo pirmininkui“. (33) 27 straipsnio 5 dalyje nustatyta: „Jei drausmines nuobaudas skiriantis pareigūnas, gavęs įgaliotos institucijos prašymą, neturi pagrindo pradėti drausminę procedūrą, jis priima sprendimą atsisakyti pradėti procedūrą. Institucija, kuri pateikė 26 straipsnyje nurodytą pranešimą, per septynias darbo dienas nuo šio sprendimo priėmimo gali pateikti skundą pirmos instancijos drausmės teismui“. Pagal 27 straipsnio 6 dalį teismas turi išnagrinėti skundą per 14 dienų nuo jo gavimo dienos. Jei sprendimas, kuriuo atsisakoma pradėti drausminę procedūrą, yra panaikinamas, drausmės teismo nurodymai dėl tolesnio nagrinėjimo drausmines nuobaudas skiriančiam pareigūnui yra privalomi.

               27.

               Savo rekomendacijoje dėl teisinės valstybės Komisija, turėdama omenyje 2015 m. gruodžio 22 d. įstatymą, pabrėžė, kad Respublikos Prezidentas negali turėti įgaliojimų pradėti drausminę procedūrą, ir pažymėjo, kad tokios nuostatos pašalinimas iš 2016 m. liepos 22 d. įstatymo reiškia pažangą. Komisija taip pat primena, kad 2015 m. gruodžio 22 d. įstatymo nuostatos, kuriomis į Teismo teisėjų drausmines procedūras įtraukiamos kitos valdžios institucijos, Teismo 2016 m. kovo 9 d. sprendimu buvo paskelbtos prieštaraujančiomis Konstitucijai, taip pat buvo kritikuotos Venecijos komisijos 2016 m. kovo 11 d. nuomonėje. Todėl Komisijai kelia susirūpinimą tai, kad pakartotinai buvo priimta nuostata, kuri Respublikos Prezidentui suteikia įgaliojimus pradėti drausmines procedūras. Tai, kad tokias procedūras gali pradėti institucijos, nepriklausančios teismų sistemai, taip pat tai, kad tokios institucijos gali pateikti skundą pirmos instancijos drausmės teismui, jei drausmines nuobaudas skiriantis pareigūnas neturi pagrindo pradėti drausminę procedūrą, gali turėti įtakos Teismo nepriklausomumui.

         4.1.2.   Ankstyvo išėjimo į pensiją galimybė

               28.

               Įgyvendinimo įstatymo 10 straipsnyje nurodyta: „1. Teismo teisėjai, kurių kadencija prasidėjo prieš įsigaliojant [Įstatymui dėl teisėjų statuso], turi teisę per mėnesį nuo įstatymo įsigaliojimo dienos pateikti Teismo pirmininkui pareiškimą, kad jie išeina į pensiją dėl naujų taisyklių, įsigaliojusių jų kadencijos metu, pagal kurias reglamentuojamas Teismo teisėjo pareigų vykdymas ir kurios yra nurodytos šio Įstatymo 11 straipsnio 3 dalyje, 13 ir 14 straipsniuose (34). 2. Teisėjo išėjimo į pensiją pagal 1 punkte nurodytas aplinkybes data yra pirmoji mėnesio, einančio po pareiškimo pateikimo mėnesio, diena. Išėjimą į pensiją patvirtina Teismo pirmininkas savo įsakymu.“

               29.

               Ši nuostata, rodos, skatina ankstyvą išėjimą į pensiją, nes Teismo teisėjai gali – išimties tvarka – visapusiškai pasinaudoti į pensiją išėjusio teisėjo statuso teikiamais privalumais, įskaitant senatvės pensijos gavimą, nors jų kadencija nėra pasibaigusi. Teisėjui, kuris nebenori dirbti pagal naujas taisykles, tokia ankstyvo išėjimo į pensiją galimybė suteiktų daugiau privalumų nei paprastas atsistatydinimas. Tokių privalumų siūlymas rodo įstatymų leidžiamosios valdžios kišimąsi į Teismo nepriklausomumą, nes šiuo metu pareigas einančius teisėjus siekiama paskatinti atsistatydinti dar nepasibaigus jų kadencijai ir šiuo atžvilgiu daryti įtaką teisėjų apsisprendimui.

         4.1.3.   Kitos nuostatos

               30.

               Įstatyme dėl teisėjų statuso Teismo teisėjams įvedami nauji reikalavimai, susiję su finansiniais įnašais bendrovėse (35), turto deklaracijomis (36) ir sutuoktinių ekonominės veiklos deklaravimu (37). Be to, Įstatymu nustatomos drastiškos šių reikalavimų nesilaikymo pasekmės: atitinkamų įpareigojimų nevykdymas prilygsta atsistatydinimui iš Teismo teisėjo pareigų. Šios nuostatos gali kelti abejonių dėl proporcingumo ir, kaip pažymėjo Aukščiausiasis Teismas, dėl konstitucingumo (38). Todėl labai svarbu atlikti veiksmingą šių nuostatų konstitucinę peržiūrą.

               31.

               Komisija taip pat pažymi, kad Įstatymu dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo gerokai keičiama vidinė Konstitucinio Teismo organizacija, Konstitucinio Teismo biurą pakeičiant dviem naujomis institucijomis: Teismo teisinių paslaugų registru ir biuru (39). Įgyvendinimo įstatyme nurodyta, kad 2017 m. gruodžio 31 d. Konstitucinio Teismo biuras bus panaikintas (40), ir darbuotojams nesuteikiama jokių garantijų, kad po šios datos jie išsaugos savo darbo vietas Teisme (41). Vykstant diskusijoms dėl Konstitucinio Teismo, taip pat atsižvelgiant į šios rekomendacijos 5 skirsnyje išreikštą susirūpinimą dėl naujojo Teismo pirmininko ir laikinai pirmininko pareigas einančio asmens paskyrimo, tokia reorganizacija gali paskatinti tolesnį Teismo nestabilumą ir turėti įtakos konstitucinės peržiūros veiksmingumui.

         4.2.   Vacatio legis

               32.

               Įgyvendinimo įstatymo pagrindinės nuostatos įsigalios be vacatio legis
                   (42), kitą dieną po įstatymo paskelbimo. Pagrindinės Įstatymo dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo ir Įstatymo dėl teisėjų statuso nuostatos, įskaitant nuostatas, kuriomis leidžiama neteisėtai gruodžio mėn. paskirtiems teisėjams pradėti eiti pareigas Teisme (43), taip pat įsigalios be vacatio legis, kitą dieną po jų paskelbimo. 2016 m. liepos 22 d. įstatymo dėl Konstitucinio Teismo nuostatos neteks galios kitą dieną po Įgyvendinimo įstatymo paskelbimo (44).

               33.

               Todėl Konstitucinis Teismas negalės išnagrinėti šių pagrindinių nuostatų atitikties Konstitucijai prieš joms įsigaliojant. Tokiomis aplinkybėmis konstitucinė peržiūra nebegali būti laikoma veiksminga. Atsižvelgiant į tai primenama, kad 2016 m. kovo 11 d. nuomonėje Venecijos komisija pabrėžė, kad Konstitucinis Teismas turi turėti galimybę peržiūrėti bendrąjį statutą, kuriuo reglamentuojamas Teismo darbas iki statuto įsigaliojimo.

         4.3.   Naujų teisės aktų konstitucinės peržiūros veiksmingumo trūkumo pasekmės

               34.

               Seimas dažnai skubos tvarka priėmė nemažai itin svarbių naujų teisės aktų, pavyzdžiui, žiniasklaidos įstatymą (45), naują Valstybės tarnybos įstatymą (46), įstatymą, kuriuo iš dalies keičiamas Policijos įstatymas ir tam tikri kiti įstatymai (47), Prokuratūros įstatymus (48) ir naują Ombudsmeno įstatymą, kuriuo iš dalies keičiami tam tikri kiti įstatymai (49). Komisija 2016 m. vasario 1 d. ir kovo 3 d. raštais paprašė Lenkijos Vyriausybės pateikti informacijos apie esamą padėtį ir šių teisėkūros reformų turinį, tačiau iki šiol ši informacija nėra pateikta. Seimas priėmė nemažai kitų svarbių teisės aktų projektų, pavyzdžiui, Nacionalinės žiniasklaidos tarybos įstatymą (50) ir naują Kovos su terorizmu įstatymą (51).

               35.

               Komisija mano, kad kol Konstitucinis Teismas negali visapusiškai užtikrinti veiksmingos konstitucinės peržiūros, nebus veiksmingai tikrinama teisės aktų, tokių, kaip pirmiau nurodyti, atitiktis Konstitucijai, įskaitant pagrindines teises.

               36.

               Komisija pažymi, kad, pavyzdžiui, nauji teisės aktai (visų pirma Žiniasklaidos įstatymas (52)) kelia susirūpinimą dėl žiniasklaidos laisvės ir pliuralizmo. Konkrečiau, naujuoju žiniasklaidos įstatymu pakeičiamos valstybinių transliuotojų valdymo ir stebėtojų tarybų narių skyrimo taisyklės, pagal kurias jas kontroliuoja Vyriausybė (finansų ministras), o ne nepriklausoma įstaiga. Naujajame įstatyme taip pat numatyta nedelsiant atleisti esamas stebėtojų ir valdymo tarybas. Šiuo klausimu Komisija ypač abejoja, ar asmenys, kuriems įstatymas turi įtakos, turės galimybę naudotis teisminėmis teisių gynimo priemonėmis. 2016 m. gruodžio 13 d. Konstitucinis Teismas, posėdžiaujantis penkių teisėjų sudėties kolegijoje (53), priėmė sprendimą, kuriuo tam tikros įstatymo nuostatos buvo įvertintos kaip prieštaraujančios Konstitucijai.

               37.

               Teisės aktai, kaip antai naujasis Valstybės tarnybos įstatymas (54), taip pat yra svarbūs, atsižvelgiant į teisinės valstybės principus ir pagrindines teises. Šiuo klausimu Komisija 2016 m. vasario 1 d. ir kovo 3 d. raštais paprašė Lenkijos Vyriausybės pateikti informacijos apie asmenų, kuriems įstatymas turi įtakos, galimybes naudotis teisminėmis teisių gynimo priemonėmis (55). Lenkijos Vyriausybė į Komisijos prašymą iki šiol neatsakė.

               38.

               Įstatymas, kuriuo iš dalies keičiamas Policijos įstatymas ir tam tikri kiti įstatymai (56), taip pat gali kelti klausimų dėl jo atitikties pagrindinėms teisėms, įskaitant teisę į privatumą ir duomenų apsaugą. 2016 m. balandžio 28–29 d. Venecijos komisijos delegacija lankėsi Varšuvoje, kad aptartų Policijos įstatymo ir tam tikrų kitų įstatymų pakeitimus, ir 2016 m. birželio 10–11 d. posėdyje pateikė nuomonę (57). Joje, be kita ko, teigiama, kad įstatyme nustatytų procedūrinių garantijų ir materialinių sąlygų vis dar nepakanka, kad nebūtų pernelyg ir nepagrįstai kišamasi į asmenų privatumą.

               39.

               Be to, naujasis kovos su terorizmu įstatymas gali kelti klausimų dėl jo atitikties pagrindinėms teisėms, (58) taigi turėtų būti atlikta jo konstitucinė peržiūra.

               40.

               Be to, gruodžio 13 d. įstatymas, kuriuo iš dalies keičiamas Susirinkimų įstatymas (59), gali kilti klausimų dėl jo suderinamumo su pagrindinėmis teisėmis, visų pirma su susirinkimų laisve, kuri įtvirtinta Europos žmogaus teisių konvencijoje (60).

               41.

               2016 m. gruodžio 14 d. Seimo kanceliarijos spaudos tarnyba paskelbė pareiškimą dėl žiniasklaidos darbo Seime ir Senate sąlygų pakeitimų, dėl kurių buvo išreikštas susirūpinimas, susijęs su saviraiškos laisve ir teise gauti informaciją. 2016 m. gruodžio 16 d. prieštaringomis aplinkybėmis Seimas nubalsavo dėl 2017 m. biudžeto įstatymo, visų pirma dėl to, kad buvo teigiama, kad nebuvo užtikrintas kvorumas, vienam Seimo nariui atimta galimybė balsuoti, o žiniasklaidai balsavimo proceso neleista įrašyti. Būtina atlikti veiksmingą šių priemonių ir sąlygų, kuriomis jos buvo priimtos, teisminę peržiūrą, įskaitant, jei taikytina, konstitucinę peržiūrą.

               42.

               Apibendrinant, Komisija mano, kad kol Konstitucinis Teismas negalės visapusiškai užtikrinti veiksmingos konstitucinės peržiūros, nebus veiksmingai tikrinama teisės aktų atitiktis pagrindinėms teisėms. Tai kelia didelį susirūpinimą dėl teisinės valstybės principų laikymosi, visų pirma atsižvelgiant į tai, kad Seimas neseniai priėmė nemažai itin svarbių naujų teisės aktų, kurių konstitucinė peržiūra turėtų būti atlikta.

         5.   TEISMO PIRMININKO, PIRMININKO PAVADUOTOJO IR LAIKINAI PIRMININKO PAREIGAS EINANČIO TEISĖJO SKYRIMAS

               43.

               Naujame įstatyme dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo pateikiamos naujos nuostatos, susijusios su kandidatų į Teismo pirmininko ir pirmininko pavaduotojo pareigas, kuriuos Generalinė Asamblėja teikia Respublikos Prezidentui, atranka. Naujame Įgyvendinimo įstatyme taip pat pateikiamos kandidatų į Teismo pirmininko pareigas atrankos nuostatos ir nuostatos, suteikiančios galimybę Respublikos Prezidentui paskirti teisėją, kuris laikinai eis Teismo pirmininko pareigas (tai laikinai Teismo pirmininko pareigas einantis teisėjas).

               44.

               Komisija primena, kad Konstitucijos 194 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad Konstitucinio Teismo pirmininką ir pirmininko pavaduotoją skiria Respublikos Prezidentas „iš kandidatų, kuriuos pasiūlo Konstitucinio Teismo teisėjų Generalinė Asamblėja“. Teismo pirmininko kadencija baigėsi 2016 m. gruodžio 19 d. Šiuo metu pareigas einančio Teismo pirmininko pavaduotojo kadencija baigsis 2017 m. birželio 26 d. Du pirmesnėje pastraipoje nurodyti įstatymai jau priimti ir Respublikos Prezidento pasirašyti. Be to, jie buvo priimti labai skubiai (pasiūlymas dėl Įgyvendinimo įstatymo Seimui buvo pateiktas 2016 m. lapkričio 24 d.) be vacatio legis, kuris suteiktų galimybę atlikti veiksmingą konstitucinę peržiūrą. Jų priėmimo metu Teismas jau buvo pradėjęs kandidatų į Teismo pirmininko pareigas atrankos procesą, kad galėtų juos pasiūlyti Respublikos Prezidentui, kaip reikalaujama 2016 m. liepos 22 d. įstatyme (61). Tačiau Generalinė Asamblėja negalėjo priimti rezoliucijos dėl kandidatų į Konstitucinio Teismo pirmininko pareigas teikimo, nes nebuvo įstatyme numatyto kvorumo (62).

         5.1.   Teismo pirmininko ir pirmininko pavaduotojo atrankos procedūra

               45.

               Įgyvendinimo įstatyme ir Įstatyme dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo pateikiamos naujos taisyklės dėl procedūros, pagal kurią teikiami kandidatai į Teismo pirmininko ir pirmininko pavaduotojo pareigas. Įgyvendinimo įstatymo procedūra (63) yra konkrečiai skirta esamai Teismo pirmininko atrankos procedūrai ir taikoma 16 straipsnio 1 dalyje nurodytomis aplinkybėmis (žr. 5.3 skirsnį). Įstatyme dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo (64) pateikiama procedūra, kuri iš esmės bus taikoma būsimoms atrankos į Teismo pirmininko ir pirmininko pavaduotojo pareigas procedūroms ir kurios yra iš esmės panašios į Įgyvendinimo įstatyme pateiktą procedūrą.

               46.

               Pagal naują kandidatų į Teismo pirmininko pareigas atrankos procedūrą reikalaujama, kad trys gruodžio mėn. naujos kadencijos Seimo neteisėtai paskirti teisėjai dalyvautų procese (65). Komisija mano, kad dėl tokių reikalavimų visas atrankos procesas tampa prieštaraujančiu Konstitucijai (žr. 2 skirsnį). Tai, kad spalio mėn. teisėtai išrinkti teisėjai negali dalyvauti procese, taip pat gali turėti įtakos rezultatams ir iškreipti procesą.

               47.

               Be to, nauja procedūra neužtikrinama, kad Respublikos Prezidentui būtų siūlomi tik tie kandidatai, kurie turi Teismo Generalinės Asamblėjos daugumos pritarimą (66). Remiantis Teismo 2016 m. lapkričio 7 d. sprendimu, Konstitucijos 194 straipsnio 2 dalis turi būti suprantama taip, kad Respublikos Prezidentas skiria Teismo pirmininką iš kandidatų, už kuriuos balsavo dauguma Teismo Generalinės Asamblėjos narių. Todėl naujoji procedūra yra nesuderinama su Konstitucinio Teismo 2016 m. lapkričio 7 d. sprendimu. 2016 m. spalio 14 d. nuomonėje Venecijos komisija taip pat pabrėžė, kad atrankos procesu svarbu užtikrinti, kad tik didelę Teismo paramą turintys kandidatai būtų atrinkti kandidatais, kurie siūlomi Respublikos Prezidentui (67).

               48.

               Tokie patys klausimai kyla dėl kandidatų į Teismo pirmininko pavaduotojo pareigas teikimo procedūros (68); procedūra yra tokia pati kaip kandidatų į Pirmininko pareigas teikimo, kaip nurodyta Įstatyme dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo.

         5.2.   Teismo pirmininko pavaduotojo vaidmuo

               49.

               Komisija taip pat atkreipia dėmesį į tai, kad Įgyvendinimo įstatyme ir Įstatyme dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo pateikiama keletas nuostatų, kuriomis paneigiama Konstitucinio Teismo pirmininko pavaduotojo funkcija. Įstatymo dėl organizavimo ir bylų nagrinėjimo 12 straipsnio 3 dalimi Konstitucinio Teismo pirmininkui leidžiama, be pirmininko pavaduotojo, paskirti kitą teisėją, kuris vykdytų tam tikras Teismo veiklos funkcijas. 37 straipsnyje nurodyta, kad Teismo pirmininkas gali paskirti kitą teisėją, kuris jį pakeistų nagrinėjant bylas, kuriose reikalinga visos sudėties kolegija (pirmininko pavaduotojas nėra minimas). Be to, pasibaigus Teismo pirmininko kadencijai tam tikras pagrindines funkcijas perima teisėjas, turintis „didžiausią bendrą stažą“ (11 straipsnio 2 dalis), arba „trumpiausiai pareigas einantis“ teisėjas (11 straipsnio 4 dalis), bet ne pirmininko pavaduotojas. Be to, 8 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad Teismo pirmininkas turi dalyvauti Generalinėje Asamblėjoje tam, kad joje priimtas sprendimas būtų laikomas teisėtu (išskyrus atvejį, kai renkamas naujas Teismo pirmininkas, kaip minėta pirmiau), nors pagal 2016 m. liepos 22 d. įstatymą Generalinėje Asamblėjoje turi dalyvauti Teismo pirmininkas arba Teismo pirmininko pavaduotojas. Be to, įstatyme nebėra nurodyta, kad Generalinei Asamblėjai gali pirmininkauti pirmininko pavaduotojas, priešingai nei 2016 m. liepos 22 d. įstatyme. Taip pat Įgyvendinimo įstatymo 17 straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad per laikotarpį nuo įstatymo paskelbimo iki naujojo Teismo pirmininko oficialaus paskyrimo Teismui vadovauja teisėjas, kuriam Respublikos Prezidentas nurodė eiti Teismo pirmininko pareigas (žr. 5.3 skirsnį).

               50.

               Šiomis nuostatomis paneigiamas konkretus pirmininko pavaduotojo, kaip Konstitucinio Teismo pirmininko atstovo, vaidmuo. Teismo pirmininko pavaduotojo vaidmuo yra pripažįstamas Konstitucijoje. NET jei Konstitucijoje nėra apibrėžtas pirmininko pavaduotojo vaidmuo, pirmesnėje pastraipoje nurodytos nuostatos silpnina pirmininko pavaduotojo vaidmenį ir galimai kelia konstitucingumo klausimą, kurį sprendžiant būtina atlikti veiksmingą konstitucinę peržiūrą.

         5.3.   Laikinai Teismo pirmininko pareigas einančio teisėjo skyrimas

               51.

               Įgyvendinimo įstatymo 17 straipsnio 1 dalyje nustatyta: „Jei būtina vykdyti kandidatų į Teismo pirmininko pareigas teikimo procedūrą, kuri nurodyta 21 straipsnyje, laikotarpiu, kuris prasideda kitą dieną po šio įstatymo paskelbimo ir baigiasi paskyrus Teismo pirmininką, Teismui pirmininkauja tas Teismo teisėjas, kuriam Respublikos Prezidentas savo sprendimu paveda eiti Teismo pirmininko pareigas“. 21 straipsnyje yra pateikta konkreti procedūra, kurios laikantis Generalinė Asamblėja Respublikos Prezidentui pateikia kandidatus, atrinktus į Teismo pirmininko postą (žr. aukščiau).

               52.

               17 straipsnio 2 dalyje nustatyta: „Respublikos Prezidentas iš Teismo teisėjų išrenka ilgiausią bendrosios kompetencijos teismuose arba centrinės valdžios pareigose, apimančiose teisės taikymą, darbo stažą turintį teisėją, kuriam paveda atlikti Teismo pirmininko pareigas.“ 17 straipsnio 3 dalyje nurodyta, kad šiuo atveju nebus taikoma naujoji kandidatų į Teismo pirmininko pareigas atrankos procedūra, nustatyta Įstatyme dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo.

               53.

               Įgyvendinimo įstatymo 16 straipsnio 1 dalyje nustatyta: „Jei šio įstatymo paskelbimo dieną Generalinė Asamblėja: 1) nebuvo Teismo pirmininko sušaukta arba 2) buvo Teismo pirmininko sušaukta, bet nebuvo laikomasi įstatymo 3 straipsnyje pateiktų reikalavimų, arba 3) Respublikos Prezidentui nebuvo pateikti kandidatai į Teismo pirmininko pareigas, arba 4) Respublikos Prezidentui buvo pateikti kandidatai į Teismo pirmininko pareigas, bet Respublikos Prezidentas nepaskyrė Teismo pirmininko, arba 5) kandidatai į Teismo pirmininko pareigas buvo atrinkti pažeidžiant 3 straipsnyje nurodytą įstatymą, – kandidatų į Teismo pirmininko pareigas teikimo procedūra yra vykdoma pagal šio įstatymo 21 straipsnyje nustatytas taisykles.“

               54.

               16 straipsnio 2 dalyje nustatyta: „1 dalies 1–5 punktuose nurodytais atvejais visi veiksmai ir priemonės, taikomos pagal kandidatų į Teismo pirmininko pareigas teikimo Respublikos Prezidentui procedūrą, yra panaikinamos.“

               55.

               Kol naujas Teismo pirmininkas neišrinktas, laikinai Teismo pirmininko pareigas einančiam teisėjui suteikiami įvairūs įgaliojimai. Visų pirma, remiantis Įgyvendinimo įstatymo 18 straipsniu, laikinai pirmininko pareigas einantis teisėjas leidžia neteisėtai gruodžio mėn. išrinktiems teisėjams eiti savo, kaip teisėjų, pareigas (žr. 2 dalį) ir vadovauja naujam atrankos procesui, taip pat visapusiškai naudojasi Teismo pirmininko įgaliojimais, kol nėra oficialiai paskirtas naujas pirmininkas (69).

               56.

               Šios nuostatos, kuriomis Respublikos Prezidentui suteikiama teisė tiesiogiai paskirti laikinai pirmininko pareigas einantį teisėją, kelia rimtą susirūpinimą dėl valdžių atskyrimo ir teismų nepriklausomumo principų, kurie įtvirtinti Lenkijos Konstitucijoje. Visų pirma, Konstitucijoje nėra numatyta laikinai Teismo pirmininko pareigas einančio teisėjo funkcija. Be to, panašu, kad Respublikos Prezidentui suteikti įgaliojimai paskirti laikinai Teismo pirmininko pareigas einantį teisėją prieštarauja Konstitucijos 194 straipsnio 2 daliai, kurioje nustatyta, kad Teismo pirmininką ir pirmininko pavaduotoją Respublikos Prezidentas skiria iš „Konstitucinio Teismo teisėjų Generalinės Asamblėjos pasiūlytų kandidatų“, o Įgyvendinimo įstatyme nustatyta procedūra toks Generalinės Asamblėjos vaidmuo yra paneigiamas. 2016 m. lapkričio 7 d. sprendime patvirtinama, kad kandidatus į Teismo pirmininko pareigas turėtų siūlyti Generalinė Asamblėja.

               57.

               Be to, Respublikos Prezidento taikomi atrankos kriterijai, pagal kuriuos jis pasirenka laikinai pirmininko pareigas einantį teisėją, atrodo savavališki. Turėtų būti renkamasi iš tų Teismo teisėjų, kurie turi ilgiausią darbo bendrosios kompetencijos teismuose arba centrinės valdžios pareigose stažą. Šie kriterijai atrodo savavališki, nes gali būti išrinktas asmuo, neturintis reikiamos patirties teismuose, tik dirbęs centrinėje valdžioje, o asmuo, turintis ilgą darbo pačiame Teisme, bet ne bendrosios kompetencijos teismuose, patirtį negali būti išrinktas.
               Šiose nuostatose taip pat neatsižvelgta į ankstesnius atrankos proceso veiksmus, kuriuos Teismas atliko prieš įsigaliojant naujajam įstatymui. 2016 m. liepos 22 d. įstatymo 16 straipsnio 3 dalyje Teismo buvo reikalaujama kandidatų atrankos procesą pradėti laikotarpiu nuo 30-tos iki 15-tos dienos iki kadencijos pabaigos. Įgyvendinimo įstatymo 16 straipsnio 2 dalyje panaikinami bet kokie veiksmai, kurių Teismas ėmėsi vykdydamas šią pareigą. Toks įstatymų leidžiamosios valdžios kišimasis į galimai anksčiau Teismo priimtą sprendimą kelia susirūpinimą dėl teismų nepriklausomumo ir lojalaus valstybinių institucijų bendradarbiavimo principo.

         5.4.   2016 m. gruodžio 21 d. Teismo pirmininko skyrimas

               58.

               2016 m. gruodžio 19 d. Respublikos Pirmininkas teisėją Julią Przylębską paskyrė laikinai eiti Konstitucinio Teismo pirmininko pareigas. 2016 m. gruodžio 21 d. teisėja Julia Przyłębska leido 8-osios kadencijos Seimo be tinkamo teisinio pagrindo paskirtiems trims teisėjams eiti pareigas Teisme ir tą pačią dieną surengė Generalinės Asamblėjos posėdį. Kadangi posėdis buvo surengtas taip skubiai, vienas teisėjas dalyvauti negalėjo ir paprašė posėdį surengti viena diena vėliau. Teisėja Julia Przyłębska atsisakė tai padaryti. Posėdyje taip pat nedalyvavo dar septyni kiti teisėjai. Posėdyje dalyvavo tik šeši teisėjai, įskaitant tris, kurie buvo paskirti neteisėtai; jie išrinko du kandidatus, Julią Przyłębską ir Mariuszą Muszyńskį, kurių kandidatūros buvo pateikti Respublikos Prezidentui; 2016 m. gruodžio 21 d. Respublikos Prezidentas paskyrė teisėją Julią Przyłębską eiti Konstitucinio Teismo pirmininko pareigas.

               59.

               Komisija mano, kad ši procedūra, pagal kurią buvo paskirta naujoji Teismo pirmininkė, iš esmės kertasi su teisinės valstybės principu. Kaip išdėstyta pirmiau, procedūrai vadovavo laikinai pirmininko pareigas einanti teisėja, kurios skyrimas kelia rimtą susirūpinimą dėl valdžių atskyrimo ir teismų nepriklausomumo principų, kurie įtvirtinti Lenkijos Konstitucijoje. Be to, tai, kad pagal procedūrą buvo leista trims naujosios kadencijos Seimo gruodžio mėn. neteisėtai paskirtiems dalyvauti procese, lėmė, kad visas atrankos procesas prieštaravo Konstitucijai. Tai, kad spalio mėn. teisėtai išrinkti teisėjai negalėjo dalyvauti procese, taip pat turėjo įtakos rezultatams ir iškreipė procesą. Be to tai, kad Generalinė Asamblėja buvo sušaukta labai skubiai ir atsisakyta ją nukelti, kelia rimtą susirūpinimą. Galiausiai tai, kad kandidatus rinko tik šeši teisėjai, prieštarauja Teismo 2016 m. lapkričio 7 d. sprendimui, pagal kurį Konstitucijos 194 straipsnio 2 dalis turi būti suprantama taip, kad Respublikos Prezidentas skiria Teismo pirmininką iš kandidatų, už kuriuos balsavo dauguma Teismo Generalinės Asamblėjos narių.

               60.

               Todėl Komisija mano, kad šios nuostatos dėl laikinai Teismo pirmininko pareigas einančio teisėjo ir dėl Teismo pirmininko paskyrimo ir jų įgyvendinimas gruodžio 19, 20 ir 21 d. kelia didelę grėsmę Konstitucinio Teismo teisėtumui ir atitinkamai konstitucinės peržiūros veiksmingumui.

         6.   SISTEMINĖS GRĖSMĖS TEISINEI VALSTYBEI NUSTATYMAS

               61.

               Dėl pirmiau nurodytų priežasčių Komisija mano, kad nors kai kurie 2016 m. liepos 27 d. rekomendacijoje aptarti klausimai buvo išspręsti, svarbios problemos lieka neišspręstos, ir pastaruoju metu iškyla naujų klausimų. Todėl Komisija laikosi nuomonės, kad sisteminė grėsmė teisinei valstybei Lenkijoje, apie kurią kalbėta 2016 m. liepos 27 d. rekomendacijoje, išlieka. Visų pirma:

                           (1)

                           dėl Konstitucinio Teismo sudėties – vis dar nebuvo įgyvendinti 2015 m. gruodžio 3 ir 9 d. sprendimai; todėl 2015 m. spalio mėn. 7-osios kadencijos Seimo teisėtai paskirti trys teisėjai negali Konstituciniame Teisme pradėti eiti savo pareigų. Būtina priimti sprendimą, nes trijuose 2016 m. lapkričio ir gruodžio mėn. priimtuose naujuose įstatymuose (70) reikalaujama, kad trys teisėjai, kuriuos be tinkamo teisinio pagrindo paskyrė 8-osios kadencijos Seimas, pradėtų eiti pareigas Teisme. Be to, nesant 2015 m. spalio mėn. 7-osios kadencijos Seimo teisėtai paskirtų trijų teisėjų, kartu atsižvelgiant į sudėties reikalavimus, kurie išlieka labai griežti, ne kartą kilo pavojus Teismo darbo veiksmingumui dėl kvorumo nebuvimo tvirtinant Generalinės Asamblėjos rezoliucijas ar priimant sprendimus, kuriuos turi priimti visi teisėjai

                           (2)

                           Aptariant sprendimų paskelbimą, Konstitucinio Teismo 2016 m. kovo 9 d. sprendimas vis dar nėra paskelbtas Oficialiajame leidinyje. Be to, Lenkijos Vyriausybė atsisako paskelbti 2016 m. rugpjūčio 11 d. sprendimą dėl 2016 m. liepos 22 d. įstatymo dėl Konstitucinio Teismo ir visus kitus po šios datos priimtus sprendimus, įskaitant 2016 m. lapkričio 7 d. sprendimą dėl 2016 m. liepos 22 d. įstatymo nuostatų, susijusių su kandidatų į Teismo pirmininko pareigas atranka. Todėl išlieka netikrumas dėl Teismo veiksmų teisinio pagrindo ir dėl jo priimtų sprendimų teisinio poveikio. Komisija pažymi, kad Įstatyme dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo yra pateikta nuostata, kuri Teismo pirmininkui suteikia teisę reikalauti paskelbti sprendimus (71). Tačiau Įgyvendinimo įstatymu vis dar užkertamas kelias tam tikrų Teismo priimtų sprendimų paskelbimui, įskaitant pirmiau minėtus sprendimus (72).

                           (3)

                           Dėl konstitucinės peržiūros veiksmingumo, Komisija mano, kad, nors yra padaryta pažanga, palyginti su 2016 m. liepos 22 d. įstatymu, trijuose 2016 m. gruodžio mėn. priimtuose įstatymuose yra keletas nuostatų, kuriomis neatsižvelgta į ankstesnius Konstitucinio Teismo sprendimus, ir kyla naujų nuogąstavimų, neskaitant jau nurodytų 2016 m. liepos 27 d. rekomendacijoje.

                           (4)

                           Šie nauji susirūpinimą keliantys klausimai visų pirma yra susiję su drausmės procedūromis, ankstyvo išėjimo į pensiją galimybe, naujais reikalavimais Teismo teisėjams, reikšmingais Teismo vidinės veiklos organizacijos pokyčiais, kandidatų į Teismo pirmininko ir pirmininko pavaduotojo pareigas atrankos procedūra, Teismo pirmininko pavaduotojo funkcijomis ir laikinai Teismo pirmininko pareigas einančio teisėjo paskyrimu.

                           (5)

                           Komisija pirmiausia mano, kad bendras nuostatų dėl laikinai Teismo pirmininko pareigas einančio teisėjo skyrimo, kandidatų į pirmininko pareigas atrankos procedūros ir atsisakymo prisaikdinti 7-osios kadencijos Seimo išrinktus teisėjus poveikis, kartu leidžiant eiti pareigas trims teisėjams, kuriuos be tinkamo teisinio pagrindo paskyrė 8-osios kadencijos Seimas, kelia didelę grėsmę Konstitucinio Teismo teisėtumui ir, atitinkamai, konstitucinės peržiūros veiksmingumui. Be to, kol 2015 m. spalio mėn. 7-osios kadencijos Seimo teisėtai paskirti trys teisėjai negali Konstituciniame Teisme pradėti eiti savo pareigų, Komisija mano, kad naujojo Teismo pirmininko atrankos procesas yra iš esmės klaidingas.

                           (6)

                           Komisija taip pat pažymi, kad šių trijų įstatymų priėmimo laikas ir tinkamo vacatio legis stoka kai kurių svarbiausių nuostatų atveju užkerta kelią Konstituciniam Teismui peržiūrėti šių įstatymų konstitucingumą prieš jiems įsigaliojant.

                           (7)

                           Be to, Lenkijos valdžios institucijos toliau vykdo veiksmus ir skelbia viešus pareiškimus, kurie kenkia Konstitucinio Teismo teisėtumui ir veiksmingumui, įskaitant baudžiamojo tyrimo prieš Konstitucinio Teismo pirmininką pradėjimą. Komisija primena apie lojalaus valstybės institucijų bendradarbiavimo principą, kuris yra, kaip pabrėžta Venecijos komisijos pateiktose nuomonėse, būtina demokratinės valstybės, valdomos pagal teisinės valstybės principus, konstitucinė sąlyga.

               62.

               Komisija yra labai susirūpinusi dėl sisteminės grėsmės teisinei valstybei padarinių:

                           (1)

                           tai, kad Konstitucinis Teismas negali visiškai užtikrinti veiksmingos konstitucinės peržiūros, kuri yra viena iš pagrindinių teisinės valstybės apsaugos priemonių Lenkijoje, neigiamai veikia jo vientisumą, stabilumą ir tinkamą veikimą. Kai sukuriama konstitucinio teisingumo sistema, jos veiksmingumas yra vienas svarbiausių teisinės valstybės aspektų. Lenkijos įstatymų konstitucingumas (73) dabartinėmis aplinkybėmis nebegali būti veiksmingai užtikrintas.

                           (2)

                           Pasitikėjimą Lenkijos teisine sistema, jos vientisumu ir nuoseklumu smarkiai pažeidė Lenkijos Vyriausybės atsisakymas paskelbti Konstitucinio Teismo sprendimus. Tai patvirtina aplinkybė, kad Aukščiausiasis Teismas nusprendė, jog būtina priimti rezoliuciją (74), kurioje teigiama, kad Konstitucinio Teismo sprendimai yra privalomi, net jei jie nėra paskelbti. Panašius pareiškimus paskelbė Aukščiausiojo administracinio teismo vyriausioji taryba (75) ir kitos valdžios institucijos, visų pirma Lenkijos nacionalinė teisėjų taryba, (76) Nacionalinė advokatų asociacija (77) ir Nacionalinė teisinių atstovų asociacija (78).

                           (3)

                           Pagarba teisinės valstybės principui – ne tik išankstinė visų ES sutarties 2 straipsnyje išvardytų pagrindinių vertybių apsaugos sąlyga. Tai reiškia ir visų teisių ir prievolių, kylančių iš Sutarčių ir tarptautinės teisės, laikymąsi ir užtikrinimą, kad piliečiai, įmonės ir nacionalinės valdžios institucijos pasitikėtų visų kitų valstybių narių teisės sistemomis.

               63.

               Komisija atkreipia dėmesį, kad per vienus metus vienas po kito buvo priimti šeši su Konstituciniu Teismu susiję teisės aktai. Toks teisėkūros aktyvumas, nevykdant išankstinių konsultacijų su visomis suinteresuotosiomis šalimis ir nesilaikant reikalaujamo lojalaus valstybinių valdžios institucijų bendradarbiavimo principo, kenkia Konstitucinio Teismo stabilumui, vientisumui ir tinkamam veikimui.

         7.   REKOMENDUOJAMI VEIKSMAI

               64.

               Komisija rekomenduoja Lenkijos valdžios institucijoms skubos tvarka imtis tinkamų veiksmų, kad būtų pašalinta ši sisteminė grėsmė teisinės valstybės principams.

               65.

               Visų pirma, Komisija rekomenduoja Lenkijos valdžios institucijoms imtis 2016 m. liepos 27 d. rekomendacijoje nurodytų veiksmų:

                           a)

                           visapusiškai įgyvendinti 2015 m. gruodžio 3 ir 9 d. Konstitucinio Teismo sprendimus, pagal kuriuos reikalaujama, kad ankstesnės kadencijos Seimo 2015 m. spalio mėn. trims teisėtai paskirtiems teisėjams būtų sudaryta galimybė pradėti eiti Konstitucinio Teismo teisėjų pareigas, o trys teisėjai, kuriuos be tinkamo teisinio pagrindo paskyrė naujos kadencijos Seimas, neužimtų teisėjų pareigybių, kadangi jie nėra tinkamai išrinkti; todėl Respublikos Prezidento primygtinai reikalaujama kuo skubiau priimti trijų ankstesniosios kadencijos Seimo išrinktų teisėjų priesaikas;

                           b)

                           paskelbti ir visiškai įgyvendinti Konstitucinio Teismo 2016 m. kovo 9 d. ir 2016 m. rugpjūčio 11 d. sprendimus dėl 2016 m. liepos 22 d. įstatymo dėl Konstitucinio Teismo, taip pat kitus po šios datos priimtus sprendimus ir būsimus sprendimus;

                           c)

                           užtikrinti, kad reformuojant Konstitucinio Teismo įstatymą būtų laikomasi Konstitucinio Teismo sprendimų, visapusiškai atsižvelgiama į Venecijos komisijos nuomones ir užtikrinama, kad nebūtų kenkiama Konstitucinio Teismo, kaip Konstitucijos garanto, veiksmingumui;

                           d)

                           susilaikyti nuo veiksmų ir viešų pareiškimų, kurie galėtų susilpninti Konstitucinio Teismo teisėtumą ir veiksmingumą.

               66.

               Be šių veiksmų, Komisija rekomenduoja, kad Lenkijos valdžios institucijos:

                           e)

                           užtikrintų, kad Konstitucinis Teismas kuo skubiau galėtų veiksmingai peržiūrėti Įstatymo dėl teisėjų statuso, Įstatymo dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo ir Įgyvendinimo įstatymo atitiktį Konstitucijai ir kad minėti sprendimai būtų nedelsiant paskelbti ir visapusiškai įgyvendinti;

                           f)

                           užtikrintų, kad naujas Konstitucinio Teismo pirmininkas nebūtų paskirtas tol, kol nebus paskelbti ir visapusiškai įgyvendinti Konstitucinio Teismo sprendimai dėl naujų įstatymų atitikties Konstitucijai ir kol trys teisėjai, kuriuos 2015 m. spalio mėn. teisėtai paskyrė 7-osios kadencijos Seimas, nepradės eiti savo pareigų Teisme;

                           g)

                           Užtikrintų, kad tol, kol nėra teisėtai paskirtas naujas Konstitucinio Teismo pirmininkas, jį pakeistų Teismo pirmininko pavaduotojas, o ne laikinai pirmininko pareigas einantis asmuo ar asmuo, 2016 m. gruodžio 21 d. paskirtas eiti Teismo pirmininko pareigas.

               67.

               Komisija pabrėžia, kad skirtingos valstybės institucijos turi lojaliai bendradarbiauti su teisine valstybe susijusiais klausimais, nes tai be galo svarbu siekiant rasti išeitį iš dabartinės padėties.

               68.

               Komisija prašo Lenkijos Vyriausybės per du mėnesius nuo šios rekomendacijos gavimo išspręsti joje nustatytas problemas ir pranešti Komisijai apie veiksmus, kurių buvo imtasi šiuo tikslu.

               69.

               Komisija taip pat primena, kad rekomendacijos, priimtos pagal teisinės valstybės priemonių sistemą neužkerta kelio tam, kad būtų tiesiogiai aktyvuoti ES sutarties 7 straipsnyje išdėstyti mechanizmai, jei dėl staigiai pablogėjusios padėties valstybėje narėje reikėtų griežtesnio ES atsako (79).

               70.

               Remdamasi šia rekomendacija, Komisija yra pasirengusi vesti konstruktyvų dialogą su Lenkijos valdžios institucijų atstovais.

      Priimta Briuselyje 2016 m. gruodžio 21 d.

            Komisijos vardu

         Frans TIMMERMANS

            Pirmasis Europos Komisijos pirmininko pavaduotojas

      (1)  2016 m. liepos 27 d. Komisijos rekomendacija (ES) 2016/1374 dėl teisinės valstybės principų Lenkijoje (OL L 217, 2016 8 12, p. 53).

      (2)  Komunikatas „Naujos ES priemonės teisinei valstybei stiprinti“, COM(2014) 158 final.

      (3)  Žr. COM(2014) 158 final, I priedo 2 skirsnis.

      (4)  K 39/16.

      (5)  2016 m. liepos 22 d. įstatymo 38 str. 3–6 d., 61 str. 6 d., 83 str. 2 d., 84–87 str. ir 89 str.

      (6)  2016 m. liepos 22 d. įstatymo 26 str. 1 d. pirmos pastraipos g punktas ir 68 str. 5–7 d.

      (7)  2016 m. liepos 22 d. įstatymo 38 str. 3–6 d., 61 str. 3 d., 61 str. 6 d., 68 str. 5–7 d. ir 83 str. 2 d.

      (8)  2016 m. rugsėjo 14 d. Europos Parlamento rezoliucija dėl pastarojo meto įvykių Lenkijoje ir jų poveikio Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje nustatytoms pagrindinėms teisėms (2016/2774(RSP)).

      (9)  Nuomonė Nr. 860/2016 – CDL-AD(2016)026.

      (10)  K 44/16.

      (11)  Žr. 2016 m. lapkričio 7 d. Konstitucinio Teismo pirmininko potvarkį.

      (12)  2 skirsnis.

      (13)  Taip pat žr. 6 straipsnio 7 dalį.

      (14)  Nuomonės Nr. 860/2016 – CDL-AD(2016)026 106 dalis.

      (15)  Žr. 5 straipsnį.

      (16)  Žr. 6 straipsnio 1 dalį ir 11 straipsnio 5 dalį.

      (17)  Žr. 18 straipsnio 2 dalį ir 21 straipsnio 2 dalį.

      (18)  Nuomonės Nr. 833/2015 – CDL-AD(2016)001 136 dalis.

      (19)  Žr. 7 dalies išnašas.

      (20)  Žr. rekomendacijos 23 dalį.

      (21)  Nuomonės Nr. 860/2016 101 dalis; Nuomonės Nr. 833/2015 43, 142 ir 143 dalys.

      (22)  Konstitucijos 188 straipsnis.

      (23)  Konstitucijos 189 straipsnis.

      (24)  Konstitucijos 198 straipsnis taikomas Respublikos Prezidentui, Ministrui Pirmininkui ir Ministrų Tarybos nariams, Lenkijos nacionalinio banko valdybos pirmininkui, Aukščiausiųjų kontrolės rūmų pirmininkui, Nacionalinės radijo ir televizijos transliacijos tarybos nariams, asmenims, kuriems Ministras Pirmininkas suteikė įgaliojimus vadovauti ministerijoms, ir vyriausiajam ginkluotųjų pajėgų vadui.

      (25)  Konstitucijos 126 straipsnis.

      (26)  Žr. rekomendacijos 4.2.1 dalį.

      (27)  Žr. rekomendacijos 4.2.3 dalį.

      (28)  Žr. rekomendacijos 4.2.7 dalį.

      (29)  Žr. rekomendacijos 4.2.6 dalį.

      (30)  Žr. rekomendacijos 4.2.8 dalį.

      (31)  Žr. rekomendacijos 43 dalį.

      (32)  Žr. 19 konstatuojamąją dalį.

      (33)  24 straipsnio 1 dalyje nustatyta: „Teismas taiko drausmines procedūras Teismo teisėjams, kurie pažeidžia įstatymą, kelia pavojų Teismo teisėjų orumui, nesilaiko Konstitucinio Teismo teisėjų etikos kodekso arba kitaip neetiškai elgiasi, kai toks elgesys gali sumenkinti pasitikėjimą jų nešališkumu ar nepriklausomumu“.

      (34)  Įstatymo dėl teisėjų statuso 11 straipsnio 3 dalyje pateikiamos taisyklės dėl Teismo teisėjų finansinių įnašų bendrovėse; 13 straipsnyje nustatyta pareiga Teismo teisėjams pateikti savo arba sutuoktinio (-ės) veiklos deklaraciją; 14 straipsnyje nustatyta pareiga Teismo teisėjams pateikti turto deklaraciją.

      (35)  11 straipsnio 3 dalis.

      (36)  14 straipsnis.

      (37)  13 straipsnis.

      (38)  Žr. Aukščiausiojo Teismo nuomonę dėl 2016 m. spalio 12 d. Įstatymo dėl teisėjų statuso projekto.

      (39)  16–32 straipsnyje pateiktos išsamios nuostatos dėl Teismo teisinių paslaugų registro ir biuro.

      (40)  11 straipsnis.

      (41)  13 straipsnis.

      (42)  23 straipsnyje nurodyta, kad toliau nurodyti straipsniai įsigalioja kitą dieną po paskelbimo: 1–3, 12 ir 16–22 straipsniai. Toliau nurodyti straipsniai įsigalioja 2018 m. sausio 1 d.: 4–5 ir 8 straipsniai. Kiti įstatymo projekto straipsniai įsigalioja praėjus 14 dienų po jo paskelbimo. Straipsniai, kurie įsigalioja kitą dieną po įstatymo paskelbimo, be kita ko, yra susiję su „laikinai Konstitucinio Teismo pirmininko pareigas einančiu teisėju“, trijų neteisėtai gruodžio mėn. paskirtų teisėjų integracija ir nauja kandidatų į Konstitucinio Teismo pirmininko pareigas atrankos procedūra.

      (43)  Žr. Įgyvendinimo įstatymo 1 ir 2 straipsnius. Kitos dviejų įstatymų nuostatos įsigalioja praėjus 14 dienų po jų paskelbimo. Tik Įstatymo dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo 16–32 straipsniai įsigalioja 2018 m. sausio 1 d.

      (44)  Žr. 3 ir 23 straipsnius. Tik liepos 22 d. Įstatymo dėl organizacinių ir administracinių darbo sąlygų Konstituciniame Teisme ir Konstitucinio Teismo biure 18 straipsnio 1 dalis, 4 ir 5 straipsniai lieka galioti iki 2018 m. sausio 1 d.

      (45)  2015 m. gruodžio 30 d. Įstatymas, kuriuo iš dalies keičiamas Transliavimo įstatymas, Oficialiajame leidinyje paskelbtas 2016 m. sausio 7 d., 25 punktas.

      (46)  2015 m. gruodžio 30 d. Įstatymas, kuriuo iš dalies keičiamas Valstybės tarnybos įstatymas, Oficialiajame leidinyje paskelbtas 2016 m. sausio 8 d., 34 punktas.

      (47)  2016 m. sausio 15 d. Įstatymas, kuriuo iš dalies keičiamas Policijos įstatymas ir kiti įstatymai, Oficialiajame leidinyje paskelbtas 2016 m. vasario 4 d., 147 punktas.

      (48)  2016 m. sausio 28 d. Įstatymas, kuriuo iš dalies keičiamas Prokuratūros įstatymas, Oficialiajame leidinyje paskelbtas 2016 m. vasario 15 d., 177 punktas. 2016 m. sausio 28 d. Įstatymas – Akto įgyvendinimo nuostatai – Prokuratūros įstatymas, Oficialiajame leidinyje paskelbtas 2016 m. vasario 15 d., 178 punktas.

      (49)  2016 m. kovo 18 d. Ombudsmeno įstatymas, kuriuo iš dalies keičiami tam tikri kiti įstatymai. Įstatymą Respublikos Prezidentas pasirašė 2016 m. gegužės 4 d.

      (50)  2016 m. birželio 22 d. Nacionalinės žiniasklaidos tarybos įstatymas. Įstatymą Respublikos Prezidentas pasirašė 2016 m. birželio 27 d.

      (51)  2016 m. birželio 10 d. Kovos su terorizmu įstatymas. Įstatymą Respublikos Prezidentas pasirašė 2016 m. birželio 22 d. Komisija taip pat žino, kad 2016 m. gegužės 5 d. teisingumo ministras Nacionaliniam teisėkūros centrui pateikė naują įstatymą, kuriuo iš dalies keičiamas Nacionalinės teismų tarybos įstatymas ir tam tikri kiti įstatymai.

      (52)  2015 m. gruodžio 30 d. Įstatymas, kuriuo iš dalies pakeistas Transliavimo įstatymas, Oficialiajame leidinyje paskelbtas 2016 m. sausio 7 d., 25 punktas, ir 2016 m. birželio 22 d. Nacionalinės žiniasklaidos tarybos įstatymas. Įstatymą Respublikos Prezidentas pasirašė 2016 m. birželio 27 d.

      (53)  K13/16.

      (54)  2015 m. gruodžio 30 d. Įstatymas, kuriuo iš dalies keičiamas Valstybės tarnybos įstatymas, Oficialiajame leidinyje paskelbtas 2016 m. sausio 8 d., 34 punktas.

      (55)  2016 m. vasario 1 d. pirmojo Komisijos pirmininko pavaduotojo F. Timmermanso raštas teisingumo ministrui Z. Ziobrui; 2016 m. kovo 3 d. pirmojo Komisijos pirmininko pavaduotojo F. Timmermanso raštas užsienio reikalų ministrui W. Waszczykowskiui.

      (56)  2016 m. sausio 15 d. Įstatymas, kuriuo iš dalies keičiamas Policijos įstatymas ir kiti įstatymai, Oficialiajame leidinyje paskelbtas 2016 m. vasario 4 d., 147 punktas.

      (57)  Nuomonė Nr. 839/2016. CDL-AD(2016) 012.

      (58)  2016 m. birželio 10 d. Kovos su terorizmu įstatymas. Įstatymą Respublikos Prezidentas pasirašė 2016 m. birželio 22 d.

      (59)  2016 m. gruodžio 13 d. įstatymo, kuriuo iš dalies keičiamas Susirinkimų įstatymas, Respublikos Prezidentas dar nepasirašė.

      (60)  11 straipsnis.

      (61)  2016 m. lapkričio 7 d. sprendime Teismas išnagrinėjo 2016 m. liepos 22 d. įstatymo nuostatų, susijusių su kandidatų į Teismo pirmininko pareigas atranka, atitiktį Konstitucijai. Žr. 46 punktą.

      (62)  Žr. 19 konstatuojamąją dalį.

      (63)  21 straipsnis.

      (64)  11 straipsnis.

      (65)  Įgyvendinimo įstatymo 21 straipsnio 2 dalis; Įstatymo dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo 11 straipsnio 5 dalis.

      (66)  Įgyvendinimo įstatymo 21 straipsnio 7–12 dalys ir 22 straipsnis; Įstatymo dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo 11 straipsnio 7–15 dalys.

      (67)  Nuomonės Nr. CDL-AD(2016)026 30 ir 124 dalys.

      (68)  Įstatymo dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo 11 straipsnio 15 dalis.

      (69)  Įgyvendinimo įstatymo 18 straipsnyje nustatyta, kad laikinai Teismo pirmininko pareigas einantis teisėjas vadovauja Konstitucinio Teismo darbui, atstovauja Konstituciniam Teismui už jo ribų, skirsto bylas prisiekusiems Teismo teisėjams, atlieka veiksmus darbo teisės bylose, kuriose dalyvauja Teismo biuro darbuotojai, ir vykdo kitus įgaliojimus ir pareigas, priskirtas Teismo pirmininkui arba laikinai Teismo pirmininko pareigas einančiam teisėjui pagal Įgyvendinimo įstatymą.

      (70)  Įstatymo dėl teisėjų statuso 5 straipsnis, Įstatymo dėl veiklos organizavimo ir bylų nagrinėjimo 6 straipsnio 1 dalis ir 11 straipsnio 5 dalis, taip pat Įgyvendinimo įstatymo 18 straipsnio 2 dalis ir 21 straipsnio 2 dalis.

      (71)  114 straipsnio 2 dalis.

      (72)  19 straipsnis.

      (73)  Konstitucijos 188 straipsnyje nurodyta, kad Konstitucinis Teismas turi kompetenciją spręsti, ar įstatymai ir tarptautinės sutartys atitinka Konstituciją, ir ar įstatymas atitinka ratifikuotas tarptautines sutartis, kurių ratifikavimui reikalingas išankstinis pritarimas pagal įstatymą, ar centrinių valdžios institucijų priimtos teisinės nuostatos atitinka Konstituciją, ratifikuotas tarptautines sutartis ir įstatymus, ar politinių partijų tikslai arba veikla atitinka Konstituciją, taip pat dėl skundų, susijusių su konstituciniais pažeidimais. Pagal Konstitucijos 189 straipsnį Konstitucinis Teismas taip pat turėtų spręsti ginčus dėl valstybės pagrindinių konstitucinių institucijų įgaliojimų.

      (74)  2016 m. balandžio 26 d. Lenkijos Aukščiausiojo Teismo Generalinės Asamblėjos rezoliucija.

      (75)  2016 m. balandžio 27 d. Aukščiausiojo administracinio teismo vyriausiosios tarybos rezoliucija.

      (76)  2016 m. balandžio 7 d. Lenkijos nacionalinės teisėjų tarybos pareiškimas.

      (77)  2016 m. kovo 12 d. Nacionalinės advokatų asociacijos rezoliucija.

      (78)  2016 m. kovo 12 d. Nacionalinės teisinių atstovų asociacijos pareiškimas.

      (79)  Komunikato „Naujos ES priemonės teisinei valstybei stiprinti“, COM(2014) 158 final 4.1 skirsnis.


title: 2005 m. lapkričio 16 d.  Europos Parlamento ir Tarybos rekomendacija dėl kino paveldo ir su juo susijusios pramoninės veiklos konkurencingumo

text:
               9.12.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 323/57

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REKOMENDACIJA

   2005 m. lapkričio 16 d.
   dėl kino paveldo ir su juo susijusios pramoninės veiklos konkurencingumo
   (2005/865/EB)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 157 straipsnį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą (1),
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
   pasikonsultavę su Regionų komitetu,
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (3),
   kadangi:

               (1)

               Pagal Sutarties 151 straipsnio 4 dalį Bendrija turi atsižvelgti į kultūros aspektus imdamasi veiksmų pagal kitas šios Sutarties nuostatas, kad visų pirma būtų gerbiama ir skatinama jos kultūrų įvairovė.

               (2)

               Kinematografija – tai meno rūšis, kurios laikmenos yra nepatvarios, todėl siekiant ją išsaugoti būtini aktyvūs viešųjų institucijų veiksmai. Kinematografijos kūriniai yra esminė mūsų kultūrinio paveldo sudedamoji dalis ir dėl to verta juos visiškai apsaugoti.

               (3)

               Be jų kultūrinės vertės, kinematografijos kūriniai yra istorinės informacijos apie Europos visuomenę šaltinis. Jie išsamiai liudija Europos turtingo kultūrinio tapatumo ir jos tautų įvairovės istoriją. Mokantis apie praeitį ir svarstant apie mūsų civilizaciją kinematografiniai vaizdai yra esminis elementas.

               (4)

               Šia rekomendacija siekiama skatinti labiau išnaudoti Europos kino paveldo gamybinį ir kultūrinį potencialą skatinant naujovių, mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros politiką kinematografijos kūrinių išsaugojimo ir restauravimo srityje. Toliau siūlomų veiksmų tikslas yra užtikrinti, kad būtų sudarytos reikiamos sąlygos Bendrijos kino pramonės konkurencingumui, bei pagreitinti šios pramonės konkurencingumo vystymąsi.

               (5)

               Kino paveldas yra svarbi kino pramonės dalis ir jo išsaugojimo, restauravimo ir panaudojimo skatinimas gali prisidėti prie šios pramonės konkurencingumo didinimo.

               (6)

               Europos kino pramonės plėtra yra gyvybiškai svarbi Europai, kadangi ši pramonė leidžia susipažinti su kultūra, teikia daug ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo galimybių. Tai susiję ne tik su filmų gamyba ir rodymu, bet ir su kinematografijos kūrinių rinkimu, katalogavimu, išsaugojimu ir restauravimu. Reikia gerinti šios, su filmų paveldu susijusios, pramonės veiklos konkurencingumo sąlygas, ypač siekiant geriau panaudoti technologijos naujoves, pavyzdžiui, skaitmeninimą.

               (7)

               Norint visapusiškai išnaudoti šias galimybes, Bendrijai reikalinga sėkminga ir novatoriška kino pramonė. Tai gali būti paskatinta gerinant kino paveldo išsaugojimo, restauravimo ir naudojimo sąlygas ir pašalinant pramonės plėtros ir konkurencingumo kliūtis, visų pirma renkant, kataloguojant, išsaugant ir restauruojant filmų paveldą bei sudarant galimybę naudoti jį švietimo, kultūros, mokslinių tyrimų arba kitais panašiais nekomerciniais tikslais, visais atvejais laikantis autoriaus ir gretutinių teisių reikalavimų.

               (8)

               Bendras kino pramonės konkurencingumas didės sukuriant palankią aplinką paskirtųjų įstaigų, kurios gali būti Europos, nacionaliniai ar regioniniai archyvai, kino institutai arba panašios institucijos, susijusios su kino paveldo išsaugojimu ir apsauga, bendradarbiavimui.

               (9)

               2000 m. birželio 26 d. Tarybos rezoliucijoje dėl Europos kino paveldo išsaugojimo ir įsisavinimo (4) valstybės narės buvo raginamos bendradarbiauti restauruojant ir išsaugant kino pramonės paveldą, įskaitant skaitmeninių technologijų panaudojimą, keistis informacija apie naudingą praktiką šiame sektoriuje, skatinti palaipsniui kurti Europos archyvinių duomenų tinklus ir apsvarstyti, kaip būtų galima šiuos duomenų fondus panaudoti švietimo tikslais.

               (10)

               Europos konvencijoje dėl audiovizualinio paveldo apsaugos numatoma, kad kiekviena konvencijos šalis teisės aktais arba kitomis atitinkamomis priemonėmis nustatytų pareigą deponuoti judesį perteikiančią vaizduojamąją medžiagą, priklausančią jos audiovizualiniam paveldui ir kuri buvo pagaminta arba bendrai pagaminta atitinkamos šalies teritorijoje.

               (11)

               2001 m. rugsėjo 26 d. Komisijos komunikate dėl tam tikrų teisinių aspektų, susijusių su kinematografijos ir kitais audiovizualiniais kūriniais (5) privalomas audiovizualinių kūrinių deponavimas nacionaliniu ar regioniniu lygmeniu išnagrinėtas kaip viena iš galimybių išsaugoti ir apsaugoti Europos audiovizualinį paveldą, ir numatyta pradėti kinematografijos kūrinių deponavimo apskaitą valstybėse narėse.

               (12)

               2001 m. lapkričio 5 d. Tarybos (kultūros ir audiovizualiniai reikalai) posėdyje Tarybos pirmininkas pažymėjo, kad Taryba palankiai vertina Komisijos komunikato turinį.

               (13)

               Europos Parlamentas savo 2002 m. liepos 2 d. rezoliucijoje (6) dėl Komisijos komunikato pabrėžė kino paveldo apsaugos svarbą ir pritarė Europos konvencijos dėl audiovizualinio paveldo apsaugos nuostatoms, kurios yra svarbus pagrindas intensyvių technologijų pokyčių metu. Laipsniškas perėjimas prie skaitmeninių technologijų sudarys geresnes sąlygas Europos kino pramonės konkurencingumui ir leis ilgesnį laiką sumažinti audiovizualinių kūrinių katalogavimo, deponavimo, išsaugojimo ir restauravimo išlaidas. Tuo pačiu bus sudarytos naujos galimybės naujovėms kino paveldo apsaugos srityje.

               (14)

               2003 m. lapkričio 24 d. Tarybos rezoliucijoje dėl kinematografijos kūrinių deponavimo Europos Sąjungoje (7) valstybės narės buvo raginamos įdiegti veiksmingą kinematografijos kūrinių, priklausančių jų audiovizualiniam paveldui, deponavimo ir išsaugojimo sistemą nacionaliniuose archyvuose, filmų institutuose ar panašiose institucijose, jeigu tokių sistemų dar nėra.

               (15)

               Visose valstybėse narėse jau yra kinematografijos kūrinių, priklausančių jų audiovizualiniam paveldui, rinkimo ir išsaugojimo sistemos. Keturi penktadaliai šių sistemų yra paremti teisiniu ar sutartiniu įsipareigojimu deponuoti visus filmus arba bent tuos filmus, kuriems buvo skirtas viešasis finansavimas.

               (16)

               „Judesį perteikianti vaizduojamoji medžiaga“ – tai rinkinys, sudarytas iš vaizdų, perteikiančių judesį, įrašytų bet kokiomis priemonėmis ir bet kokioje laikmenoje, lydimų ar nelydimų garso, galinčių sudaryti judesio įspūdį.

               (17)

               „Kinematografijos kūrinys“ – tai bet kokios trukmės judesį perteikianti vaizduojamoji medžiaga, ypač pagal grožinę literatūrą sukurti kinematografiniai kūriniai, animaciniai filmai ir dokumentiniai filmai, skirti rodyti kino teatruose.

               (18)

               „Kinematografijos kūriniai, priklausantys jų audiovizualiniam paveldui“ – tai kūriniai, kuriuos taip įvertino valstybės narės arba jų paskirtosios įstaigos, remdamosi objektyviais, skaidriais ir nediskriminuojančiais kriterijais, įskaitant kūrinius, pagamintus kartu su kitomis valstybėmis narėmis ir (arba) trečiosiomis šalimis. Visų valstybių narių audiovizualinis paveldas sudaro Europos audiovizualinį paveldą.

               (19)

               Siekiant užtikrinti, kad Europos kino paveldas būtų perduotas naujoms kartoms, jis turi būti sistemingai renkamas, kataloguojamas, išsaugomas ir restauruojamas, visais atvejais laikantis autoriaus ir gretutinių teisių reikalavimų.

               (20)

               Turi būti sudaryta daugiau galimybių naudotis Europos kino paveldu švietimo, kultūros, mokslinių tyrimų ar kitais panašiais nekomerciniais tikslais, visais atvejais laikantis autoriaus ir gretutinių teisių reikalavimų.

               (21)

               Kinematografijos kūrinius perdavus archyvavimo įstaigoms, autorių teisės ir gretutinės teisės joms neperduodamos.

               (22)

               Pagal 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo (8) 5 straipsnio 2 dalies c punktą valstybės narės gali nustatyti išimtį ar apribojimą konkrečiais atvejais, kai atgaminama viešosiose bibliotekose ar archyvuose, nesiekiant tiesioginės ar netiesioginės ekonominės ar komercinės naudos,

         ATSIŽVELGIA Į KOMISIJOS KETINIMUS:

               1)

               apsvarstyti galimybę nustatyti privalomą reikalavimą ES lėšų gavėjams deponuoti ES paramą gavusių Europos filmų geros techninės kokybės kopiją bent viename nacionaliniame archyve;

               2)

               remti paskirtųjų įstaigų bendradarbiavimą;

               3)

               apsvarstyti galimybę finansuoti tyrimų projektus filmų ilgalaikio išsaugojimo ir restauravimo srityse;

               4)

               skatinti filmų katalogavimo standartizaciją siekiant gerinti duomenų bazių tarpusavio sąveiką, bendrai finansuojant standartizacijos projektus ir skatinant dalijimąsi geriausia praktika kartu gerbiant kalbinę įvairovę;

               5)

               palengvinti derybas dėl standartinės sutarties Europos lygmeniu tarp paskirtųjų įstaigų ir teisių subjektų, kuri nustatytų sąlygas, pagal kurias paskirtosios įstaigos gali deponuotus kinematografijos kūrinius padaryti prieinamus visuomenei;

               6)

               stebėti ir vertinti šioje rekomendacijoje nustatytų priemonių veiksmingumą ir apsvarstyti, ar reikalingi papildomi veiksmai.

         REKOMENDUOJA, KAD VALSTYBĖS NARĖS gerintų kino paveldo išsaugojimo, restauravimo ir panaudojimo sąlygas ir panaikintų kliūtis Europos kino pramonės konkurencingumui:

               1)

               skatindamos daugiau išnaudoti Europos kino paveldo pramoninį ir kultūrinį potencialą, sistemingai taikydamos išsaugojimo ir restauravimo priemones ir skatindamos naujovių, mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros politiką kinematografijos kūrinių išsaugojimo ir restauravimo srityje;

               2)

               iki 2007 m. lapkričio 16 d. patvirtindamos teisines, administracines arba kitas atitinkamas priemones siekiant užtikrinti, kad kinematografijos kūriniai, priklausantys jų audiovizualiniam paveldui, būtų sistemingai renkami, kataloguojami, išsaugomi ir restauruojami bei sudaroma galimybė naudoti juos švietimo, kultūros, mokslinių tyrimų arba kitais panašiais nekomerciniais tikslais, visais atvejais laikantis autoriaus ir gretutinių teisių reikalavimų;

               3)

               paskirdamos atitinkamas įstaigas nepriklausomai ir profesionaliai vykdyti 2 punkte apibūdintas viešo intereso užduotis ir užtikrindamos, kad šioms įstaigoms būtų suteikiami geriausi turimi finansiniai ir techniniai ištekliai;

               4)

               ragindamos paskirtąsias įstaigas, susitarus arba sudarius sutartį su teisių subjektais, nustatyti sąlygas, kuriomis visuomenė gali naudotis deponuotais kinematografijos kūriniais;

               5)

               apsvarstydamos galimybę kino paveldo propagavimo tikslais įsteigti arba remti nacionalines kino akademijas arba panašias įstaigas;

               6)

               patvirtindamos atitinkamas priemones, kuriomis būtų skatinama naudoti daugiau skaitmeninių ir naujų technologijų renkant, kataloguojant, išsaugant ir restauruojant kinematografijos kūrinius;

         Rinkimas

               7)

               pradėdamos sistemingai rinkti jų audiovizualiniam paveldui priklausančius kinematografijos kūrinius, numatydamos privalomą teisinį arba sutartinį reikalavimą deponuoti paskirtosiose įstaigose bent vieną tokių kinematografijos kūrinių geros kokybės kopiją. Nustatydamos deponavimo sąlygas, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad:

                           a)

                           per pereinamąjį laikotarpį jos apimtų bent tuos kūrinius arba bendros gamybos kūrinius, kuriems buvo skirtas viešasis finansavimas valstybės arba regiono lygmeniu; pasibaigus pereinamajam laikotarpiui jos turėtų apimti visus kūrinius, įskaitant ir tuos, kuriems nebuvo skirtas viešasis finansavimas;

                           b)

                           siekiant palengvinti išsaugojimą ir restauravimo galimybes, deponuojami kinematografijos kūriniai būtų geros techninės kokybės ir pateikiami kartu su tinkamais, standartizuotos formos metaduomenimis;

                           c)

                           filmas būtų deponuotas tuo metu, kai visuomenė gali juo naudotis ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip po dvejų metų;

         Katalogavimas ir duomenų bazių kūrimas

               8)

               priimdamos atitinkamas priemones (kurios ilgainiui gali tapti filmų gamybos archyvavimo kodeksu), skirtas skatinti deponuotų kinematografijos kūrinių katalogavimą ir abėcėlinių sąrašų sudarymą bei informacijos apie filmus duomenų bazių kūrimą taikant Europos ir tarptautinius standartus;

               9)

               skatindamos europinį standartizavimą ir filmografijos duomenų bazių tarpusavio sąveiką bei visuomenės galimybę naudotis jomis, pavyzdžiui, interneto būdu, ypač aktyviai dalyvaujant paskirtosioms įstaigoms;

               10)

               ištirdamos galimybę sukurti duomenų bazių tinklą, apimantį Europos bei kitų atitinkamų organizacijų, ypač Europos Tarybos („Eurimages“ ir Europos audiovizualinės observatorijos), audiovizualinį paveldą;

               11)

               ragindamos archyvavimo įstaigas suteikti vertės filmų fondams, grupuojant filmus į ES masto kolekcijas, pavyzdžiui, pagal temą, autorių ir laikotarpį;

         Išsaugojimas

               12)

               priimdamos teisės aktus arba taikydamos kitus valstybėje įprastai naudojamus metodus siekiant užtikrinti deponuotų kinematografijos kūrinių išsaugojimą. Išsaugojimo priemonės ypač turi apimti:

                           a)

                           filmų atgaminimą naujose saugojimo laikmenose;

                           b)

                           kinematografijos kūrinių įvairiose laikmenose rodymo įrangos išsaugojimą;

         Restauravimas

               13)

               priimdamos visas tinkamas priemones, kad pagal jų įstatymus restauravimo tikslais būtų leidžiama kopijuoti deponuotus kinematografijos kūrinius, o teisių subjektams būtų sudarytos sąlygos gauti naudos iš padidėjusio jų darbų pramoninio potencialo juos atkūrus remiantis susitarimu tarp visų suinteresuotų šalių;

               14)

               skatindamos senų filmų arba filmų, turinčių didelę kultūrinę ir istorinę vertę, restauravimo projektus;

         Galimybių deponuotus kinematografijos kūrinius naudoti švietimo, kultūros, mokslinių tyrimų arba kitais panašiais nekomerciniais tikslais sudarymas

               15)

               patvirtindamos reikiamas teisines arba administracines priemones, siekiant leisti paskirtosioms įstaigoms sudaryti galimybę deponuotus kinematografijos kūrinius naudoti švietimo, kultūros, mokslinių tyrimų arba kitais panašiais nekomerciniais tikslais, visais atvejais laikantis autoriaus ir gretutinių teisių reikalavimų;

               16)

               imdamosi atitinkamų priemonių, kad neįgaliesiems būtų užtikrinta galimybė naudotis deponuotais kinematografijos kūriniais visais atvejais laikantis autoriaus ir gretutinių teisių reikalavimų;

         Profesinis mokymas ir gebėjimas naudotis žiniasklaidos priemonėmis bei jas suprasti

               17)

               visose su kino paveldu susijusiose srityse skatindamos profesinį mokymą, kad būtų daugiau naudojamasi kino paveldo pramoniniu potencialu;

               18)

               skatindamos naudotis kino paveldu kaip vienu iš būdų stiprinti Europos dimensiją švietimo srityje ir skatinti kultūrinę įvairovę;

               19)

               propaguodamos ir skatindamos vaizdinį mokymą, kino studijas, gebėjimą naudotis žiniasklaidos priemonėmis ir jas suprasti visose švietimo pakopose, profesinio mokymo programas ir Europos programas;

               20)

               skatindamos glaudų gamintojų, platintojų, transliuotojų ir kino institutų bendradarbiavimą švietimo tikslais, tuo pačiu metu laikydamosi autoriaus ir gretutinių teisių reikalavimų;

         Deponavimas

               21)

               apsvarstydamos galimybę sukurti sistemą, pagal kurią savanoriškai arba privalomai būtų deponuojama:

                           a)

                           pagalbinė ir reklaminė medžiaga, susijusi su nacionaliniam audiovizualiniam paveldui priklausančiais kinematografijos kūriniais;

                           b)

                           kitų valstybių nacionaliniam audiovizualiniam paveldui priklausantys kinematografijos kūriniai;

                           c)

                           judančių vaizdų medžiaga, išskyrus kinematografijos kūrinius;

                           d)

                           praeities kinematografijos kūriniai;

         Paskirtųjų įstaigų bendradarbiavimas

               22)

               ragindamos paskirtąsias įstaigas keistis informacija ir koordinuoti savo veiklą nacionaliniu bei Europos lygmeniu ir jas remdamos siekiant, pavyzdžiui:

                           a)

                           užtikrinti rinkimo ir išsaugojimo metodų nuoseklumą bei duomenų bazių tarpusavio sąveiką;

                           b)

                           archyvų medžiagą leisti, pavyzdžiui, DVD formatu su subtitrais kiek įmanoma daugiau Europos Sąjungos kalbų, visais atvejais laikantis autoriaus ir gretutinių teisių reikalavimų;

                           c)

                           sudaryti Europos filmografiją;

                           d)

                           sukurti bendrą keitimosi informacija elektroniniu būdu standartą;

                           e)

                           kurti bendrus mokslinių tyrimų ir švietimo projektus skatinant Europos kino mokyklų ir muziejų tinklų plėtojimą;

         Tolesni su šia rekomendacija susiję veiksmai

               23)

               kas dveji metai informuodamos Komisiją apie veiksmus, kurių buvo imtasi atsižvelgiant į šią rekomendaciją.

      Priimta Strasbūre, 2005 m. lapkričio 16 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. BORRELL FONTELLES

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         Bach of LUTTERWOTH

      (1)  OL C 123, 2004 4 30, p. 4.

      (2)  OL C 74, 2005 3 23, p. 18.

      (3)  2005 m. gegužės 10 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2005 m. spalio 24 d. Tarybos sprendimas.

      (4)  OL C 193, 2000 7 11, p. 1.

      (5)  OL C 43, 2002 2 16, p. 6.

      (6)  OL C 271 E, 2003 11 12, p. 176.

      (7)  OL C 295, 2003 12 5, p. 5.

      (8)  OL L 167, 2001 6 22, p. 10.