title: 2015 m. liepos 14 d. Tarybos rekomendacija dėl 2015 m. Ispanijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Ispanijos stabilumo programos

text:
               18.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 272/46

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2015 m. liepos 14 d.
   dėl 2015 m. Ispanijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Ispanijos stabilumo programos
   (2015/C 272/13)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu. Strategija yra orientuota į tas svarbias sritis, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               remdamasi Komisijos pasiūlymais, 2015 m. liepos 14 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos bendrų gairių, o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3). Abejos gairės kartu sudaro integruotas gaires, ir į jas valstybių narių buvo paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2014 m. liepos 8 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl 2014 m. Ispanijos nacionalinės reformų programos ir pateikė nuomonę dėl atnaujintos 2014 m. Ispanijos stabilumo programos. 2014 m. lapkričio 28 d. pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 473/2013 (5) Komisija pateikė nuomonę dėl Ispanijos 2015 m. biudžeto plano projekto;

               (4)

               2014 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2015 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Ispanija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (5)

               2014 m. gruodžio 18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, pagal kuriuos reikia skatinti investuoti, sparčiau vykdyti struktūrines reformas ir vykdyti atsakingą augimui palankų fiskalinį konsolidavimą;

               (6)

               2015 m. vasario 26 d. Komisija paskelbė 2015 m. šalies ataskaitą dėl Ispanijos. Joje įvertinta Ispanijos pažanga įgyvendinant 2014 m. liepos 8 d. priimtas šaliai skirtas rekomendacijas; Į šalies ataskaitą įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai. Komisijai atlikus analizę galima daryti išvadą, kad Ispanijoje yra susidaręs makroekonominis disbalansas, dėl kurio reikia imtis ryžtingų politikos veiksmų ir kurį reikia specialiai stebėti. Visų pirma, nors pastaraisiais metais padaryta tam tikra pažanga perbalansuojant einamąją sąskaitą ir dėtos didelės pastangos siekiant sumažinti finansinį įsiskolinimą, būtina ir toliau atidžiai stebėti su dideliu privačiojo ir viešojo sektorių įsiskolinimu susijusią riziką ir labai neigiamą grynąją tarptautinių investicijų poziciją šalyje, kurioje yra labai didelis nedarbas. Ypač svarbu imtis veiksmų, kad būtų sumažinta neigiamų padarinių Ispanijos ekonomikai rizika ir, atsižvelgiant į šalies ekonomikos dydį, neigiamo šalutinio poveikio visai ekonominei ir pinigų sąjungai rizika;

               (7)

               2015 m. balandžio 30 d. Ispanija pateikė 2015 m. nacionalinę reformų programą ir 2015 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų tarpusavio sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (8)

               šiuo metu Ispanijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto korekcinė dalis. 2015 m. stabilumo programoje Vyriausybė planuoja pasiekti pagal perviršinio deficito procedūrą nustatytus nominalaus deficito tikslus – 4,2 % BVP 2015 m. ir 2,8 % BVP 2016 m. Vyriausybė planuoja vidutinio laikotarpio tikslą, t. y. struktūriniu požiūriu subalansuotą biudžetą, pasiekti 2019 m. Stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP 2015 m. pasieks aukščiausią tašką – 98,9 %, o 2018 m. palaipsniui sumažės iki 93,2 %. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra tikėtinas 2015 m. ir palankus vėlesniais metais. Remiantis Komisijos 2015 m. pavasario prognoze numatoma, kad 2015 ir 2016 m. deficitas atitinkamai sieks 4,5 % ir 3,5 % BVP. Todėl yra rizika, kad nebus pasiekti 2015 ir 2016 m. nominalaus deficito tikslai. Be to, numatoma, kad prognozuojamos 2013–2016 m. Ispanijos fiskalinės pastangos yra mažesnės už rekomenduotą lygį, ir 2015 bei 2016 m. reikės papildomų struktūrinių priemonių. Remdamasi stabilumo programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2015 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad yra rizika, jog Ispanija nesilaikys Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Ispanija padarė tam tikrą pažangą naikindama viešojo sektoriaus komercinį įsiskolinimą. 2014 m. Ispanija taip pat padarė tam tikrą pažangą pateikdama pasiūlymų racionalizuoti regionų lygmens sveikatos priežiūros, švietimo ir socialinės apsaugos išlaidas, tačiau galiausiai jie nebuvo patvirtinti. Vis dėlto 2015 m. gegužės 28 d. buvo priimtas teisės aktas, kuriame nustatyta regionų lygmens vaistų ir sveikatos priežiūros išlaidų taisyklė;

               (9)

               pagrindiniame įstatyme dėl biudžeto stabilumo ir finansinio tvarumo numatytų prevencinių, taisomųjų ir vykdymo užtikrinimo priemonių įgyvendinimas vyksta lėtai. Sveikatos priežiūros sektoriaus išlaidų efektyvumas pagerėjo, tačiau vis dar labai svarbu kontroliuoti išlaidų vaistams augimą ir, konkrečiai, stebėti išlaidas vaistams ligoninėse. 2014 m. buvo sėkmingai panaikintas elektros energijos sistemos deficitas ir buvo išspręsta nepelningų mokamų greitkelių problema, taip sumažinant valstybės išlaidas. Tačiau Ispanija neįdiegė būsimų pagrindinių infrastruktūros projektų nepriklausomo vertinimo sistemos; Galiausiai, nors biudžeto vykdymo duomenų prieinamumas labai padidėjo, regionų lygmeniu dar galima tobulėti užtikrinant, kad būtų laikomasi stabilumo įstatymo principo dėl skaidrumo ir daugiamečio pobūdžio, būtų atlikta viešosios apskaitos taisyklių konvergencija ir tinkamai naudojamos nebiudžetinės sąskaitos;

               (10)

               tam tikra pažanga padaryta mokesčių srityje – pradedama visapusiška mokesčių reforma, kuria siekiama supaprastinti mokesčių sistemą ir padaryti ją palankesnę ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui. 2014 m. lapkričio 20 d. buvo priimta gyventojų ir pelno mokesčių reforma; ji įsigaliojo 2015 m. sausio mėn. Tam tikra pažanga taip pat padaryta kovojant su mokesčių slėpimu, tačiau nedaug pasiekta aplinkos mokesčių srityje. Ispanijos bankų, visų pirma tų, kurie gavo valstybės pagalbą, sektoriaus restruktūrizavimas vyksta sklandžiai. Be to, pastaruoju metu taikant priemones, kuriomis siekiama gerinti galimybes gauti ne bankų teikiamą finansavimą, atsirado bent šiek tiek daugiau galimybių įmonėms gauti finansavimą, ypač atsižvelgiant į tai, kad Ispanijos įmonės labai priklausomos nuo bankų teikiamų kreditų. Siekiant padėti perskirstyti išteklius ir paremti šiuo metu vykdomą koregavimą, labai svarbu visiškai įgyvendinti šias reformas. Tam tikra pažanga padaryta šalinant likusias įmonių bankroto nagrinėjimo sistemos kliūtis ir 2015 m. vasario 27 d. buvo priimtas įstatymo galią turintis Karališkasis dekretas dėl fizinių asmenų bankroto. Tačiau vis dar reikia toliau tobulinti administracinius ir teisminius gebėjimus nagrinėti bankroto bylas;

               (11)

               aukštas ilgalaikio nedarbo lygis ir darbo rinkos segmentacija tebestabdo produktyvumo augimą ir daro neigiamą poveikį darbo sąlygoms Ispanijoje. Dėl šios priežasties ir atsižvelgiant į labai didelį nedarbo lygį, kai kuriuose sektoriuose ir kai kuriose įmonėse trumpuoju laikotarpiu darbo užmokestį gali tekti didinti ne tiek daug, kiek produktyvumą, siekiant kurti darbo vietas ir dar labiau didinti konkurencingumą. Socialiniai partneriai iš anksto susitarė dėl išsamaus 2015–2017 m. tarpprofesinio susitarimo. Šiame išankstiniame susitarime nurodoma, kaip svarbu per sektorių ir įmonių derybas nustatyti principą, kad darbo užmokestis turėtų augti atsižvelgiant į įmonių produktyvumo skirtumus. Nepaisant reguliavimo reformų, laikinai įdarbintų darbuotojų dalis išliko didelė; dėl to ypač kenčia jaunimas ir žemos kvalifikacijos darbuotojai. Be to, dar nėra išnaudotos visos MVĮ darbuotojams skirtų naujų darbo sutarčių tipų ir paskatų darbdaviams už darbuotojų įdarbinimą pagal neterminuotas sutartis teikiamos galimybės. Ispanijos valdžios institucijos paskelbė, kad iki 2016 m. gegužės mėn. bus atliktas darbdaviams už naujų darbuotojų įdarbinimą siūlomų subsidijų vertinimas.
               Valstybinės užimtumo tarnybos ir įstaigų, kurioms buvo užsakyta suteikti paslaugas, veiklos rezultatai yra labai svarbus aspektas norint užtikrinti efektyvią ir tikslingą aktyvios darbo rinkos ir aktyvumo skatinimo politiką, įskaitant efektyvų perkvalifikavimą, kad žmonėms būtų sudarytos sąlygos pereiti į tuos sektorius, kuriuose sukuriama daugiau darbo vietų. Ispanijoje nedaug pasistūmėta spartinant valstybinių užimtumo tarnybų modernizavimą ir mažinant regionų skirtumus;

               (12)

               jaunimo nedarbo lygis Ispanijoje tebėra labai aukštas (daugiau kaip 50 %), o mokyklos nebaigimo rodiklis yra vienas didžiausių Sąjungoje. Ispanija įgyvendina naujas Įstatyme Nr. 8/2013 dėl švietimo kokybės numatytas švietimo programas, skirtas pradinio ir vidurinio mokslo kokybei gerinti. Nedidelė pažanga padaryta didinant profesinio rengimo ir mokymo aktualumą darbo rinkai, atsiliekama gerinant aukštojo mokslo įstaigų ir darbdavių bendradarbiavimą. 2015 m. planuojama išplėsti dualinio profesinio mokymo sistemą, tačiau jos įgyvendinimo lygis skirtinguose regionuose vis dar labai skiriasi. Įsteigtas specialus komitetas, kurio užduotis – išnagrinėti švietimo bei mokymo programų aktualumą darbo rinkos poreikiams;

               (13)

               Ispanija nedaug pasistūmėjo gerindama socialinės apsaugos sistemos efektyvumą. Ji parengė naują aktyvumo skatinimo programą, skirtą ilgalaikiams bedarbiams, pagal kurią būtų remiamos pajamos ir teikiama pagalba ieškant darbo. Vis dėlto dėl riboto užimtumo ir socialinių tarnybų veiklos koordinavimo ir įvairių minimalių pajamų programų nesuderinamumo socialinės paramos programos nebuvo itin efektyvios. Nors Ispanijoje skurdo lygis aukštas, ypač tarp mažas pajamas gaunančių namų ūkių, kuriuose yra vaikų, ji nedaug ką nuveikė tobulindama šeimoms skirtas paramos sistemas ir priežiūros paslaugas;

               (14)

               struktūrinėse reformose turi būti numatyta, kaip pašalinti kliūtis, trukdančias įmonėms augti, kaip padėti MVĮ plėsti savo rinkas ir skatinti inovacijas, didinti eksporto pajėgumus ir skatinti darbo vietų kūrimą, ir kaip padėti įmonėms veiksmingiau konkuruoti, be kita ko vidaus rinkose, ir pagerinti bendrą produktyvumą. Ispanija pradėjo nagrinėti priežastis, dėl kurių jos ekonomikoje veikia daug mažų ir labai mažų įmonių. Išnagrinėjusi priežastis, kodėl įmonės neaugo, Vyriausybė galės pašalinti reguliavimo kliūtis, trukdančias įmonėms augti. Nors įgyvendinant Įstatymą Nr. 20/2013 dėl rinkos bendrumo padaryta tam tikra pažanga, įgyvendinti vis dar vėluojama regionų valdžios lygmeniu. Ne visi regionai jau įgyvendino Įstatymą dėl aplinkosaugos leidimų reguliavimo. Nepadaryta pažangos, susijusios su profesinių paslaugų ir profesinių asociacijų reformos priėmimu. Ispanijos ekonomikos augimo potencialą toliau riboja mokslinių tyrimų ir inovacijų sistemos struktūriniai trūkumai. Todėl tebėra labai svarbu nustatyti naujus finansavimo šaltinius, užtikrinti veiksmingą ir efektyvų išteklių naudojimą, įsteigti naują mokslinių tyrimų agentūrą ir remti priemones, kuriomis siekiama sukurti inovacijoms palankesnę verslo aplinką;

               (15)

               padaryta tam tikra pažanga geležinkelių tinklo srityje: imtasi priemonių, kad būtų užtikrinta veiksminga konkurencija krovinių ir keleivių vežimo geležinkeliais paslaugų srityje. 2014 m. liepos 4 d. Ministrų taryba priėmė įstatymo galią turintį Karališkąjį dekretą Nr. 8/2014, kuriuo įsteigiamas fondas, siekiant pagerinti sausumos prieigą prie jūrų uostų;

               (16)

               Ispanija padarė pažangą įgyvendindama komiteto rekomendacijas dėl visų valdžios lygmenų viešojo administravimo reformos. Buvo imtasi svarbių veiksmų siekiant pagerinti administracinių sprendimų skaidrumą, tačiau nepadaryta pažangos stiprinant priežiūros sistemas, visų pirma viešųjų pirkimų regionų ir vietos lygmenimis. Nesiimta jokių priemonių, kuriomis būtų stiprinami priežiūros įgaliojimai, susiję su viešaisiais pirkimais ir miestų planavimu. Padaryta nedidelė pažanga, susijusi su teismų reformų, kuriomis siekiama gerinti teisingumo sistemos efektyvumą, priėmimu: 2015 m. vasario 27 d. Parlamentui pateikti Įstatymo dėl teisminių institucijų ir Civilinio proceso įstatymo projektai, kuriuose numatyta keletas reformų; šiuo metu parlamentinė procedūra taikoma Teisinės pagalbos ir Savanoriškosios jurisdikcijos įstatymų projektams. Tam tikra pažanga padaryta įgyvendinant priimtas reformas, įskaitant Oficina Judicial, t. y. reformą, pagal kurią pradedamas teisingumo sistemos skaitmeninimas ir gerinama regionų elektroninių bylų valdymo sistemų sąveika. Turi būti toliau dedamos pastangos šioje srityje;

               (17)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Ispanijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2015 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat įvertino veiksmus, kurių Ispanija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Ispanijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose;

               (18)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą ir savo nuomonę (6) visų pirma pateikė toliau išdėstytoje (1) rekomendacijoje;

               (19)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose;

               (20)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Remdamasi šia analize, Taryba pateikė konkrečias rekomendacijas, skirtas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (7). Kaip šalis, kurios valiuta yra euro, Ispanija taip pat turėtų užtikrinti, kad šios rekomendacijos būtų visiškai ir laiku įgyvendintos,

         REKOMENDUOJA Ispanijai 2015–2016 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Užtikrinti, kad iki 2016 m. perviršinis deficitas būtų tvariai panaikintas, ir tuo tikslu 2015 ir 2016 m. imtis reikiamų struktūrinių priemonių, o nenumatytą pelną panaudoti deficitui ir skolai greičiau sumažinti. Didinti regionų viešųjų finansų skaidrumą ir atskaitomybę už juos. Didinti sveikatos priežiūros sektoriaus išlaidų efektyvumą ir racionalizuoti išlaidas vaistams ligoninėse.

               2.

               Užbaigti taupomųjų bankų sektoriaus reformą, be kita ko, taikant teisėkūros priemones, ir užbaigti valstybės taupomųjų bankų restruktūrizavimą ir privatizavimą.

               3.

               Konsultuojantis su socialiniais partneriais ir pagal nacionalinę praktiką skatinti derinti darbo užmokestį ir produktyvumą atsižvelgiant į įgūdžių ir vietos darbo rinkos sąlygų skirtumus, taip pat į regionų, sektorių ir įmonių ekonominės veiklos rezultatų skirtumus. Imtis darbo paieškos pagalbos ir profesinio orientavimo kokybės ir efektyvumo didinimo veiksmų, be kita ko, sprendžiant jaunimo nedarbo problemą. Racionalizuoti minimalių pajamų ir paramos šeimoms programas ir skatinti judėjimą regionų mastu.

               4.

               Pašalinti kliūtis, trukdančias įmonėms augti, įskaitant kliūtis, atsirandančias dėl taisyklių, taikomų atsižvelgiant į įmonės dydį, patvirtinti planuojamą profesinių paslaugų reformą ir sparčiau įgyvendinti Įstatymą dėl rinkos bendrumo.

      Priimta Briuselyje 2015 m. liepos 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. GRAMEGNA

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (4)  2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Ispanijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Ispanijos stabilumo programos (OL C 247, 2014 7 29, p. 35).

      (5)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 473/2013 dėl euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų stebėsenos bei vertinimo ir perviršinio deficito padėties ištaisymo užtikrinimo bendrųjų nuostatų (OL L 140, 2013 5 27, p. 11).

      (6)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.

      (7)  OL C 272, 2015 8 18, p. 98.


title: 2011 m. liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl Suomijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Suomijos stabilumo programos

text:
               22.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 216/3

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2011 m. liepos 12 d.
   dėl Suomijos 2011 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl atnaujintos 2011–2014 m. Suomijos stabilumo programos
   2011/C 216/02
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas.

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonomikos ir užimtumo politiką.

               (3)

               2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas naujas ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“.

               (4)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo 7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis ir jas įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas ir jas įtraukti į nacionalines reformų programas.

               (5)

               2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino prie pakto „Euro plius“ prisijungusias valstybes nares laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas.

               (6)

               2011 m. balandžio 6 d. Suomija pateikė atnaujintą 2011 m. stabilumo programą, apimančią laikotarpį nuo 2011 m. iki 2014 m., ir 2011 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu.

               (7)

               Per pačią pasaulinę ekonomikos krizę Suomijos BVP smarkiai sumažėjo, atsižvelgiant į tai, kad tradiciškai Suomijos ekonomika remiasi pagrindinių pramonės šakų eksportu. 2009 m. BVP sumažėjo 8,2 %, visų pirma dėl to, kad labai sumažėjo eksportas (20 %), taip pat dėl susijusio neigiamo poveikio investicijoms sumažėjus pasitikėjimui. Nedarbo lygis padidėjo apie 2 procentinius punktus, t. y. nuo 6,4 % 2008 m. iki 8,3 % – 2010 m. Ekonomikos atsigavimas buvo spartus – 2010 m. BVP išaugo 3,1 %; tai lėmė padidėjusi vidaus paklausa ir eksporto augimas. Po trumpalaikio sumažėjimo 2009 m. nekilnojamojo turto kainos ir būsto statybos apimtis ėmė sparčiai didėti ir pralenkė ikikrizinį lygį, todėl kilo tam tikras susirūpinimas dėl pernelyg didelio nekilnojamojo turto rinkos augimo. Po ekonomikos krizės Suomijos valdžios sektoriaus deficitas 2010 m. sudarė 2,5 % BVP, o skola – 48,5 % BVP.

               (8)

               Remdamasi atnaujintos stabilumo programos vertinimu pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, Taryba laikosi nuomonės, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiama stabilumo programa, yra tikėtinas 2011–2012 m., tačiau vėliau šiek tiek per daug palankus. 2011–2012 m. makroekonominis scenarijus atitinka Komisijos tarnybų pavasarį pateiktą prognozę. Stabilumo programoje numatyta, kad 2013–2015 m. augimas bus apie 2 % BVP, t. y. kiek daugiau nei apskaičiuotas potencialus augimas (1,5 %), todėl esama pavojaus, kad numatytų rodiklių pasiekti nepavyks. Atsižvelgiant į ciklišką ekonomikos būklės pagerėjimą ir tam tikras konsolidavimo priemones, dėl kurių sprendimus priėmė ankstesnės vyriausybės, biudžeto strategijos tikslas – užtikrinti, kad deficitas 2011 m. sumažėtų iki 0,9 % BVP, o 2012 m. – iki 0,7 %. Tačiau atnaujintoje stabilumo programoje 2013–2015 m. nenumatytas joks tolimesnis fiskalinis konsolidavimas. Atrodo, kad rizika, susijusi su biudžeto tikslų įgyvendinimu, palyginti nedidelė. Didžiausias rizikos veiksnys susijęs su pasauline makroekonomine aplinka, kuri paprastai daro didelę įtaką nuo eksporto priklausomai Suomijos ekonomikai.

               (9)

               Pastarojoje atnaujintoje stabilumo programoje neplanuojama pasinaudoti prognozuojamu ekonominių sąlygų pagerėjimu siekiant vidutinės trukmės laikotarpiu konsoliduoti biudžetą. Nors prognozuojama, kad Suomijos valdžios nustatytas vidutinio laikotarpio tikslas – 0,5 % BVP struktūrinis perteklius – 2011 m. bus pasiektas, tačiau manoma, kad vėliau struktūrinio balanso rodikliai suprastės.

               (10)

               Remiantis Komisijos vėliausiu vertinimu, rizika, susijusi su viešųjų finansų ilgalaikiu fiskaliniu tvarumu, yra vidutinė. Kol kovos su gyventojų senėjimo padariniais veiksmai buvo vienas iš pastarojo meto Suomijos vyriausybių prioritetų, šalies laukia dideli ir greiti demografiniai pokyčiai, o viešųjų finansų tvarumas vis dar nepakankamas. Ši problema turi padarinių daugelyje politikos sričių. Dėl gyventojų senėjimo labai padidės su senėjimu susijusių paslaugų, kurias Suomijoje daugiausiai teikia vietos valdžios institucijos, paklausa. Įvairių tyrimų duomenimis, viešųjų paslaugų produktyvumas didėjo menkai. Suomijos valdžia jau įgyvendino keletą reformų, siekdama pertvarkyti viešąsias paslaugas ir padidinti produktyvumą centrinės ir vietos valdžios lygmenimis. Nepaisant palyginti didelių investicijų į viešojo sektoriaus informacines technologijas, didesnis produktyvumas dar neužtikrintas, todėl kartu su investicijomis būtini struktūriniai ir administraciniai pokyčiai. Apskritai vis dar esama galimybių imtis papildomų priemonių, siekiant didinti produktyvumą ir mažinti sąnaudas viešųjų paslaugų sektoriuje.

               (11)

               Dabartinis ilgalaikio nedarbo augimas kelia rūpestį. 2005–2008 m. ilgalaikis nedarbas smarkiai sumažėjo, tačiau 2009 m. vėl ėmė didėti. 2011 m. kovo mėn. pabaigoje ilgalaikių bedarbių buvo 57 400, t. y. 12 400 daugiau nei praėjusiais metais. Daugelis ilgalaikių bedarbių priklauso 55–64 metų amžiaus grupei. Dėl išėjimo į pensiją tendencijų labiausiai nedarbas padidės 45–54 metų amžiaus grupėje. Nors ilgalaikio nedarbo lygis Suomijoje mažesnis už ES vidurkį, šį klausimą reikėtų vertinti atsižvelgiant į būtinybę užtikrinti darbo jėgos pasiūlą ateityje, taip pat į socialinės įtraukties klausimą. Kaip rodo patirtis, dėl ilgalaikio nedarbo visų pirma padidėja skurdo ir socialinės atskirties pavojus. Nors Suomijos valdžia pripažįsta, kad ilgalaikis nedarbas yra spręstina problema, kovos su ja strategija kol kas neparengta. Per krizę Suomija veiksmingai išplėtė savo aktyvios darbo rinkos politikos priemones jaunimo nedarbui mažinti. Nors tai padėjo mažinti jaunimo nedarbą 2010–2011 m., jis vis dar didesnis už ES vidurkį, todėl gali reikti imtis naujų priemonių. Panašiai aktyvios darbo rinkos politikos priemonių sustiprinimas ir tikslingesnis taikymas padėtų pakeisti neigiamus ilgalaikio nedarbo tendencijas.

               (12)

               Atsižvelgiant į demografinius pokyčius, vyresnio amžiaus žmonių užimtumo lygio didinimas svarbus viešiesiems finansams ir būtinas norint ateityje užtikrinti darbo jėgos pasiūlą. Suomijos pensijų sistema reformuota 2005 m., o pensijos su vidutinės tikėtinos gyvenimo trukmės koeficientu susietos 2009 m. Tačiau šiuo metu nustatytas pensinis amžius nėra susietas su vidutine tikėtina gyvenimo trukme. Atsižvelgiant į vis didėjančią vidutinę tikėtiną gyvenimo trukmę, tokia sąsaja padėtų ne tik didinti darbo jėgos pasiūlą, bet ir užtikrinti tinkamas pensijas. Per pastaruosius keletą metų ankstyvo išėjimo į pensiją schemų sumažėjo, tačiau galima imtis papildomų priemonių vyresnio amžiaus žmones skatinti dirbti. Pavyzdžiui, plačiau taikoma vyresnio amžiaus žmonėms skirta bedarbio pašalpa iš esmės taikoma taip pat, kaip ir panaikintoji bedarbio pensija. Nepaisant padėties pagerėjimo pastarąjį dešimtmetį, vyresnių darbuotojų užimtumas ir faktinis išėjimo į pensiją amžius yra per mažas. Dažnai ankstyvo išėjimo į pensiją priežastis yra neįgalumas. Norint didinti faktinį išėjimo į pensiją amžių, būtina imtis priemonių, kurias taikant būtų atsižvelgiama ir į profesinio gyvenimo kokybę, įskaitant darbuotojų gerovę ir sveikatą. Tai svarbu visų pirma atsižvelgiant į tai, kad neįgalumo pensijas gauna daug žmonių. Nuo 2009 m. darbo aplinkos gerinimo projektams Suomija skyrė apie 21 mln. EUR. Šių iniciatyvų poveikis turėtų būti įvertintas. Suomijos mokymosi visą gyvenimą sistemoje dalyvaujama labai aktyviai; tai bus svarbu atsižvelgiant į naujų įgūdžių poreikius ir demografinius pokyčius.

               (13)

               Didesnė konkurencija, visų pirma paslaugų sektoriuje, tampa vis aktualesnė siekiant didinti produktyvumą ir skatinti ekonomikos augimą. Suomijos nuošalumas ir menkas gyventojų tankumas silpnina verslo konkurenciją, dėl to su užsienio prekyba nesusijusių sektorių produktyvumas auga lėtai. Esama tam tikrų sričių verslo struktūra labai koncentruota, visų pirma maisto pramonėje arba didmeninėje ir mažmeninėje prekyboje. Tai gali prisidėti prie palyginti aukšto vartotojų kainų lygio, nors svarbu gali būti ir tai, kad prekes tenka gabenti dideliais atstumais. Mažmeninės kainos – vienos didžiausių ES. Konkurenciją mažmeninės prekybos sektoriuje ir toliau iš dalies stabdo šiuo metu taikomas reguliavimas (nepaisant tam tikro sušvelninimo pastaruoju metu) ir kliūtys užsienio ir vietos įmonėms patekti į rinką ir išeiti iš jos.

               (14)

               Konkretūs įsipareigojimai pagal paktą „Euro plius“ nėra aiškiai nurodyti Suomijos stabilumo ir nacionalinėje reformų programose, tačiau tikimasi, kad jie bus pateikti suformavus naują vyriausybę.

               (15)

               Komisija įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą ir atsižvelgė ne tik į jų svarbą tvariai Suomijos fiskalinei ir socialinei bei ekonominei politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą. Ji mano, kad reikėtų apibrėžti vidutinio laikotarpio konsolidavimo priemones ir kad būtina imtis papildomų veiksmų siekiant didinti viešųjų finansų tvarumą, įskaitant viešojo sektoriaus produktyvumo didinimą. Be to, būtina ir toliau didinti paskatas ieškoti darbo ir didinti faktinį išėjimo iš darbo rinkos amžių, taip pat didinti paslaugų sektoriaus rinkų produktyvumą ir konkurencingumą.

               (16)

               Atsižvelgdama į šį vertinimą, taip pat į 2010 m. birželio 2 d. Tarybos rekomendaciją pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 7 dalį, Taryba išnagrinėjo 2011 m. atnaujintą Suomijos stabilumo programą ir pateikė savo nuomonę (3), kuri visų pirma toliau pateikiama 1 ir 2 rekomendacijose. Atsižvelgdama į 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos išvadas, Taryba išnagrinėjo Suomijos nacionalinę reformų programą,

         REKOMENDUOJA Suomijai 2011–2012 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Panaudojant nenumatytas pajamas tęsti fiskalinį konsolidavimą ir taip mažinti deficitą, taip pat imtis papildomų priemonių siekiant užtikrinti, kad fiskaliniai rezultatai pranoktų vidutinio laikotarpio tikslą, ypač laikantis vidutinio laikotarpio išlaidų ribos.

               2.

               Imtis papildomų priemonių siekiant didinti produktyvumą ir mažinti sąnaudas viešųjų paslaugų sektoriuje, įskaitant struktūrinius pokyčius, kad būtų sprendžiami su gyventojų senėjimu susiję uždaviniai.

               3.

               Aktyvios darbo rinkos priemones tikslingiau taikyti ilgalaikiams bedarbiams ir jaunimui.

               4.

               Imtis priemonių siekiant gerinti pagyvenusio amžiaus žmonių įsidarbinimo galimybes ir užtikrinti jų aktyvesnį dalyvavimą mokymosi visą gyvenimą sistemoje. Imtis tolesnių veiksmų, pasikonsultavus su socialiniais partneriais ir pagal nacionalinę praktiką, kuriais būtų skatinamas vyresnio amžiaus darbuotojų pasilikimas darbo rinkoje, pasinaudojant priemonėmis, kurios sumažintų ankstyvą išėjimą ir padidintų esamą pensinį amžių. Atsižvelgiant į jau esamą sistemą, kuri susieja pensines išmokas su tikėtina gyvenimo trukme, apsvarstyti teisės aktais nustatytų pensinio amžiaus ribų su tikėtina gyvenimo trukme santykį.

               5.

               Imtis papildomų priemonių siekiant dar labiau atverti paslaugų sektorių, tuo tikslu pertvarkyti reguliavimo sistemą ir pašalinti apribojimus, kad naujiems dalyviams būtų lengviau patekti į paslaugų sektoriaus, visų pirma mažmeninės prekybos, rinkas.

      Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  2011 m. gegužės 19 d. Tarybos sprendimu 2011/308/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 138, 2011 5 26, p. 56) taikoma ir 2011 m.

      (3)  Numatyta Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalyje.


title: 2016 m. sausio 7 d. Komisijos rekomendacija (ES) 2016/22 dėl kaulavaisių spirito ir kaulavaisių išspaudų spirito taršos etilkarbamatu prevencijos ir mažinimo, kuria panaikinama Rekomendacija 2010/133/ES (Tekstas svarbus EEE)

text:
               9.1.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 6/8

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2016/22
   2016 m. sausio 7 d.
   dėl kaulavaisių spirito ir kaulavaisių išspaudų spirito taršos etilkarbamatu prevencijos ir mažinimo, kuria panaikinama Rekomendacija 2010/133/ES
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Europos maisto saugos tarnybos (EFSA) teršalų maisto grandinėje specialistų grupė 2007 m. rugsėjo 20 d. priėmė mokslinę nuomonę dėl etilkarbamato ir cianido rūgšties maiste ir gėrimuose (1). Specialistų grupė nusprendė, kad etilkarbamatas alkoholiniuose gėrimuose, ypač kaulavaisių brendyje, pavojingas sveikatai, ir rekomendavo imtis priemonių, kad etilkarbamato šiuose gėrimuose būtų mažiau. Kadangi cianido rūgštis – svarbus etilkarbamato kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite pirmtakas, specialistų grupė nusprendė, kad siekiant apsisaugoti nuo etilkarbamato susidarymo per visą šių produktų tinkamumo vartoti laiką, nustatant minėtas priemones daug dėmesio turėtų būti skiriama cianido rūgščiai ir kitiems etilkarbamato pirmtakams;

               (2)

               didžiausias leidžiamasis cianido rūgšties kiekis kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite nustatytas Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 110/2008 (2). Šiame reglamente nurodyta, kad cianido rūgšties kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite neturi būti daugiau kaip 7 gramai hektolitre absoliutaus alkoholio (70 mg/l);

               (3)

               Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1334/2008 (3) nustatyta, kad alkoholiniuose gėrimuose cianido rūgšties neturi būti daugiau kaip 35 mg/kg. Ši riba taikoma nepažeidžiant Reglamento (EB) Nr. 110/2008;

               (4)

               Komisijos rekomendacijoje 2010/133/ES (4) pateikti „Taršos etilkarbamatu kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite prevencijos ir mažinimo praktikos nuostatai“ (toliau – Praktikos nuostatai) ir rekomenduota, kad valstybės narės imtųsi reikiamų priemonių užtikrinti, kad nuostatus taikytų visi susiję maisto tvarkymo subjektai. Be to, nurodyta užtikrinti, kad būtų imtasi visų tinkamų priemonių, kad etilkarbamato kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite būtų kuo mažiau (nustatytas tikslas – 1 mg/l). Taip pat rekomenduota 2010, 2011 ir 2012 m. stebėti, kiek etilkarbamato yra kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite, ir taip įvertinti Praktikos nuostatų poveikį;

               (5)

               šio stebėjimo rezultatai paskelbti 2014 m. kovo 28 d. priimtoje EFSA techninėje ataskaitoje „Etilkarbamato kiekio stebėjimo 2010–2012 m. duomenų įvertinimas“ (5). Ataskaitoje apžvelgiami trejų metų (2010–2012 m.) mėginių ėmimo dėl etilkarbamato kaulavaisių spirite ir vaisių, išskyrus kaulavaisius, spirite rezultatai. Remiantis 2010–2012 m. duomenimis, daugiau nei 80 % kaulavaisių spirito tyrimų rezultatų ir daugiau nei 95 % vaisių, išskyrus kaulavaisius, spirito tyrimų rezultatai nesiekė tikslinės 1 mg/l ribos. Vidutinė nustatymo tikimybė tose pačiose maisto produktų grupėse taip pat nesiekė tikslinės ribos (apie du trečdalius kaulavaisių spiritui nustatytos ribos ir trečdalį vaisių, išskyrus kaulavaisius, spiritui nustatytos ribos);

               (6)

               Praktikos nuostatus ir 1 mg/l etilkarbamato ribą tikslinga taikyti toliau, tačiau nuostatus reikia atnaujinti atsižvelgiant į sukauptą patirtį ir suderinti tam tikrus jų aspektus su 2011 m. priimtais „Kaulavaisių distiliatų taršos etilkarbamatu mažinimo praktikos nuostatais“ (CAC/RCP 70-2011),

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Valstybėms narėms rekomenduojama:

               1.

               imtis reikiamų priemonių užtikrinti, kad visi su kaulavaisių spirito ir kaulavaisių išspaudų spirito gamyba, pakavimu, vežimu, laikymu ir sandėliavimu susiję ūkinės veiklos vykdytojai laikytųsi šios rekomendacijos priede pateiktų „Kaulavaisių spirito ir kaulavaisių išspaudų spirito taršos etilkarbamatu prevencijos ir mažinimo praktikos nuostatų“;

               2.

               užtikrinti, kad būtų imtasi visų tinkamų priemonių, kad etilkarbamato kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite būtų kuo mažiau (tikslinė riba – 1 mg/l).

         Rekomendacija 2010/133/ES panaikinama.

      Priimta Briuselyje 2016 m. sausio 7 d.

            Komisijos vardu

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Komisijos narys

      (1)  Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food Chain on a request from the European Commission on ethyl carbamate and hydrocyanic acid in food and beverages, The EFSA Journal (2007) Journal number, 551, 1–44, http://www.efsa.europa.eu/en/scdocs/doc/Contam_ej551_ethyl_carbamate_en_rev.1,3.pdf

      (2)  2008 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 110/2008 dėl spiritinių gėrimų apibrėžimo, apibūdinimo, pateikimo, ženklinimo ir geografinių nuorodų apsaugos bei panaikinantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1576/89 (OL L 39, 2008 2 13, p. 16).

      (3)  2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1334/2008 dėl kvapiųjų medžiagų ir aromatinių savybių turinčių tam tikrų maisto ingredientų naudojimo maisto produktuose ir ant jų ir iš dalies keičiantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1601/91, reglamentus (EB) Nr. 2232/96 ir (EB) Nr. 110/2008 bei Direktyvą 2000/13/EB (OL L 354, 2008 12 31, p. 34).

      (4)  2010 m. kovo 2 d. Komisijos rekomendacija 2010/133/ES dėl taršos etilkarbamatu kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite prevencijos ir mažinimo ir dėl etilkarbamato koncentracijos šiuose gėrimuose stebėjimo (OL L 52, 2010 3 3, p. 53).

      (5)  Europos maisto saugos tarnyba, 2014 m., Evaluation of monitoring data on levels of ethyl carbamate in the years 2010–2012, EFSA supporting publication 2014:EN-578, p. 22, http://www.efsa.europa.eu/en/supporting/doc/578e.pdf

      PRIEDAS
      ĮVADAS

                  1.

                  Etilkarbamatas – junginys, kurio savaime yra raugintuose maisto produktuose ir alkoholiniuose gėrimuose, kaip antai duonoje, jogurte, sojos padaže, vyne, aluje ir ypač – kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite, dažniausiai gaunamame iš vyšnių, slyvų, mirabelių ir abrikosų.

                  2.

                  Etilkarbamatas gali susidaryti iš įvairių maiste ir gėrimuose esančių medžiagų, įskaitant vandenilio cianidą (arba cianido rūgštį), karbamidą, citruliną ir kitus N-karbamilo junginius. Daugeliu atvejų pagrindinis pirmtakas greičiausiai yra cianatas, kuriam reaguojant su etanoliu susidaro etilkarbamatas.

                  3.

                  Kaulavaisių distiliatuose (kaulavaisių spirite ir kaulavaisių išspaudų spirite) etilkarbamatas gali susidaryti iš kauliukuose esančių cianogeninių glikozidų. Spaudžiant vaisius kauliukai gali būti pažeisti ir kauliukų cianogeniniai glikozidai gali susimaišyti su vaisių mentalo fermentais. Tada cianogeniniai glikozidai skyla į cianido rūgštį ir (arba) cianidus. Be to, cianido rūgštis gali išsiskirti iš nepažeistų kauliukų, jei raugintas mentalas laikomas ilgai. Distiliuojant cianido rūgštis gali būti sodrinama visose frakcijose. Veikiamas šviesa cianidas oksiduojamas iki cianato, kuris reaguoja su etanoliu ir susidaro etilkarbamatas. Jei reakcija prasidėjo, ji nesustabdoma. Etilkarbamato susidarymą distiliate gali skatinti tam tikros aplinkos sąlygos, pvz., šviesos poveikis, aukšta temperatūra ir vario jonai.

                  4.

                  Etilkarbamato koncentraciją galima smarkiai sumažinti dviem būdais: mažinant pagrindinių pirmtakų koncentraciją arba mažinant šių medžiagų polinkį reaguoti ir sudaryti cianatą. Pagrindiniai įtaką darantys veiksniai – pirmtakų (pvz., cianido rūgšties ir cianidų) koncentracija ir laikymo sąlygos (pvz., šviesos poveikis ir temperatūra).

                  5.

                  Nors iki šiol nenustatyta, kad cianido rūgšties ir etilkarbamato kiekiai būtų glaudžiai susiję, aišku, kad tam tikromis sąlygomis dėl didelės cianido rūgšties koncentracijos susidaro daugiau etilkarbamato. Manoma, kad etilkarbamato gali susidaryti daugiau, jei cianido rūgšties galutiniame distiliate yra 1 mg/l arba daugiau (1)
                      (2). Remiantis praktine patirtimi galima daryti prielaidą, kad neekvimoliniame junginyje iš 1 mg cianido rūgšties gali susidaryti iki 0,4 mg etilkarbamato.

                  6.

                  I dalyje išsamiai aprašytas gamybos procesas. II dalyje išdėstytos konkrečios gerosios gamybos praktikos (GGP) pavyzdžiais pagrįstos rekomendacijos.

            I.   GAMYBOS PROCESO APRAŠYMAS

                  7.

                  Gaminant vaisių spiritą ir vaisių išspaudų spiritą nesmulkinti vaisiai spaudžiami ir rauginami, po to – distiliuojami. Paprastai šis procesas vyksta toliau nurodytais etapais:

                              —

                              nesmulkinti prinokę vaisiai traiškomi,

                              —

                              mentalas rauginamas nerūdijančiojo plieno talpyklose arba kituose raugti tinkamuose induose,

                              —

                              raugintas mentalas perkeliamas į distiliavimo prietaisą, dažnai – varinį indą,

                              —

                              raugintas mentalas tinkamai kaitinamas, kad lėtai pradėtų garuoti alkoholis,

                              —

                              alkoholio garai vėsinami tinkamoje (pvz., nerūdijančiojo plieno) talpykloje, kurioje garai kondensuojasi ir surenkami,

                              —

                              atsiskiria trys skirtingos alkoholio frakcijos: pradinė, tarpinė ir galutinė.

                  8.

                  Distiliuojant pradinė frakcija išgaruoja pirmoji. Ją paprastai galima atpažinti pagal tirpiklio ar lako kvapą. Iš esmės ši frakcija vartoti netinka, todėl ją reikėtų pašalinti.

                  9.

                  Per vidurinį distiliavimo etapą (naudojama tarpinė frakcija) distiliuojamas pagrindinis visų rūšių spirito alkoholis – etilo alkoholis (etanolis). Tai, kas gaunama šiame distiliavimo etape, kai kitų nei etanolio eterių yra mažiausia, o vaisių aromatai – gryniausi, surenkama.

                  10.

                  Galutinėje frakcijoje yra acto rūgšties ir fuzelio, kuriuos dažniausiai galima atpažinti iš nemalonaus actą ar augalus primenančio kvapo. Ši frakcija taip pat pašalinama, tačiau ją galima ir pakartotinai distiliuoti, kadangi galutinėje frakcijoje visuomet yra šiek tiek etanolio.

            II.   REKOMENDUOJAMOS GEROSIOS GAMYBOS PRAKTIKOS (GGP) PAVYZDŽIAIS PAGRĮSTOS TAISYKLĖS

         Žaliavos ir vaisių mentalo paruošimas

                  11.

                  Žaliavos ir vaisių mentalas turėtų būti tinkamai paruošti, kad neišsiskirtų etilkarbamato pirmtakas – cianido rūgštis.

                  12.

                  Kaulavaisiai turėtų būti aukštos kokybės, be mechaninių ar mikrobiologinių pažeidimų, nes pažeistuose ar sugedusiuose vaisiuose laisvojo cianido gali būti daugiau.

                  13.

                  Pageidautina, kad vaisių kauliukai būtų išimti.

                  14.

                  Jei kauliukai neišimti, vaisius reikėtų spausti švelniai, kad kauliukai nesutrupėtų. Kauliukus, jei įmanoma, reikėtų pašalinti iš mentalo.

         Raugimas

                  15.

                  Į vaisių mentalą, laikantis naudojimo instrukcijos, reikėtų įdėti alkoholio gamybai atrinktų mielių padermių.

                  16.

                  Raugintą vaisių mentalą reikėtų tvarkyti laikantis griežtų higienos standartų ir kuo labiau mažinant šviesos poveikį. Jei raugintame vaisių mentale yra kauliukų, iki distiliavimo jį reikėtų laikyti kuo trumpiau, kadangi ilgai laikant mentalą cianido rūgštis gali išsiskirti ir iš nepažeistų kauliukų.

         Distiliavimo įranga

                  17.

                  Distiliavimo įranga ir distiliavimo procesas turėtų būti tinkami, kad cianido rūgštis nepatektų į distiliatą.

                  18.

                  Distiliavimo įrangoje turėtų būti įtaisyti automatinio skalavimo įrenginiai ir vario kataliziniai keitikliai. Automatinio skalavimo įrenginiai užtikrins distiliatoriaus švarą, o vario kataliziniais keitikliais cianido rūgštis bus surišta ir nepateks į distiliatą.

                  19.

                  Automatinio skalavimo įrenginių nereikia, jei distiliavimo procesas netolydus. Distiliavimo įrangą reikėtų sistemingai ir kruopščiai plauti.

                  20.

                  Kai vario kataliziniai keitikliai ar kitos specialios cianido atskyrimo medžiagos nenaudojamos, prieš distiliavimą į raugintą vaisių mentalą reikėtų įdėti vario veikliųjų medžiagų. Vario veikliosios medžiagos skirtos cianido rūgščiai surišti. Jos parduodamos specialiose parduotuvėse ir turėtų būti naudojamos labai atsargiai, laikantis gamintojo nurodymų. Šiose medžiagose yra vario (I) jonų, kurie suriša cianido rūgštį. Vario (II) jonai tokio poveikio neturi ir neturėtų būti naudojami.

                  21.

                  Vario jonai gali slopinti etilkarbamato pirmtakų susidarymą mentale ir distiliatoriuje, tačiau distiliate jie gali turėti priešingą poveikį. Todėl distiliavimo prietaise įtaisius ne vario, o nerūdijančiojo plieno kondensatorių, distiliate bus mažiau vario ir atitinkamai susidarys mažiau etilkarbamato.

         Distiliavimo procesas

                  22.

                  Raugintame mentale esantys kauliukai neturėtų patekti į distiliavimo įrenginį.

                  23.

                  Distiliavimas turėtų vykti taip, kad alkoholis garuotų lėtai, pvz., kaitinimo šaltiniu pasirenkant garus, o ne atvirą liepsną.

                  24.

                  Pradines distiliato frakcijas reikėtų kruopščiai atskirti.

                  25.

                  Po to reikėtų surinkti tarpines frakcijas ir laikyti jas tamsoje. Kai alkoholio kiekis rinktuve pasiekia 50 tūrio proc., reikėtų pradėti rinkti galutines frakcijas, kad visas etilkarbamatas, kuris galėjo susidaryti, būtų atskirtas galutinėje frakcijoje.

                  26.

                  Atsiskyrusias galutines frakcijas, kuriose gali būti etilkarbamato, reikėtų surinkti ir, jei jos vėl distiliuojamos, kiekvieną frakciją reikėtų pakartotinai distiliuoti atskirai. Tačiau, norint sumažinti etilkarbamato koncentraciją, galutinę frakciją pageidautina pašalinti.

         Distiliato tikrinimas, pakartotinis distiliavimas ir laikymas

         Cianido rūgštis

                  27.

                  Reikėtų reguliariai tikrinti, kiek cianido rūgšties yra susidarę distiliate. Jos kiekis nustatomas atitinkamais bandymais, pvz., naudojantis greito cianido rūgšties kiekio nustatymo komplektu arba specialiose laboratorijose.

                  28.

                  Jei cianido rūgšties koncentracija distiliate didesnė nei 1 mg/l, jei tinkama, rekomenduojama jį pakartotinai distiliuoti naudojant katalizinius keitiklius arba vario veikliąsias medžiagas (plg. 18 ir 20 punktus).

                  29.

                  Distiliatus, kuriuose cianido rūgšties yra beveik 1 mg/l, taip pat geriausia pakartotinai distiliuoti, o jei tai neįmanoma – kuo trumpiau ir neaukštoje temperatūroje laikyti neperšviečiamuose buteliuose arba uždengtose dėžėse, kad etilkarbamatas nesusidarytų laikant.

         Etilkarbamatas

                  30.

                  Rekomenduojama dėl etilkarbamato tikrinti tuos distiliatus, kuriuose šis junginys jau gali būti susidaręs (pvz., distiliatus, kurių gamybos eiga nežinoma, kuriuose cianido koncentracija didesnė arba kurie laikyti šviesoje ar aukštoje temperatūroje). Etilkarbamato kiekis gali būti nustatytas tik specialiose laboratorijose.

                  31.

                  Jei etilkarbamato koncentracija distiliate didesnė nei tikslinė 1 mg/l riba, jei tinkama, distiliatą reikėtų pakartotinai distiliuoti.

         (1)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (I), Kleinbrennerei 1998; 11: 9-13.

         (2)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (II), Kleinbrennerei 1999; 1: 5-13.


title: 2010 m. kovo 11 d. Komisijos rekomendacija dėl savisaugos ir piratavimo bei ginkluotų laivų apiplėšimų prevencijos priemonių (Tekstas svarbus EEE)

text:
               17.3.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 67/13

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2010 m. kovo 11 d.
   dėl savisaugos ir piratavimo bei ginkluotų laivų apiplėšimų prevencijos priemonių
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2010/159/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdamas į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Atsižvelgdama į tai, kad prie Somalio krantų dažnėja piratavimo atvejų, Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) Jūrų saugumo komitetas 2009 m. gegužės 27 d.–birželio 5 d. vykusioje 86-ojoje sesijoje priėmė keletą aplinkraščių, kuriais patvirtino visas priemones, kuriomis atnaujinamos jau galiojančios bendrosios rekomendacijos dėl kovos su piratavimu ir ginkluotais laivų apiplėšimais priemonių arba nustatomos specialios kovos su piratavimu Adeno įlankoje ir prie Somalio krantų priemonės.

               (2)

               2009 m. birželio 23 d. aplinkraštyje MSC.1/Circ. 1334 paskelbti „Laivų savininkams, naudotojams, valdytojams, kapitonams ir įguloms skirti pagrindiniai nurodymai dėl piratavimo ir ginkluotų laivų apiplėšimų prevencijos ir pažabojimo“. Šiame aplinkraštyje nurodomos visos priemonės, kurių galima imtis laive įvairiomis aplinkybėmis, siekiant išvengti užpuolimų, o užpuolimo atveju kiek įmanoma sumažinti įgulai ir laivui kylančią grėsmę.

               (3)

               2009 m. birželio 16 d. aplinkraštyje MSC.1/Circ. 1332 pateikti geriausi piratavimo Adeno įlankoje ir prie Somalio krantų išvengimo, atgrasymo nuo jo ir jo pristabdymo metodai (angl. Best Management Practices to Avoid, Deter or Delay ACTS of Piracy in the Gulf of Aden and off the Coast of Somalia), kuriuos savanoriškai parengė jūrų pramonės organizacijos ir kuriems pritarė ir kuriuos naudoti paragino susitariančiosios šalys, atsižvelgdamos į poreikį skubiai imtis veiksmų siekiant pašalinti grėsmes, kylančias prie Somalio krantų. Jūrų pramonės organizacijos šias priemones atnaujino ir pateikė antrą jų redakciją, kurią išplatino 2009 m. rugsėjo 29 d. aplinkraščiu MSC.1/Circ. 1335.

               (4)

               Nors į aplinkraščius įtrauktos TJO priemonės nėra privalomos ir įpareigojančios, tačiau, atsižvelgiant į akivaizdų poreikį pagerinti laivybos saugumą, skatinama užtikrinti, kad su valstybės narės vėliava plaukiojantys laivai didžiausio pavojaus rajonuose būtų kuo geriau pasirengę ir informuoti apie piratų išpuolius bei ginkluotus laivų apiplėšimus.

               (5)

               Dažniausiai piratų išpuoliai ir ginkluoti laivų apiplėšimai būna smurtinio pobūdžio ir kelia rimtą grėsmę įvairiuose pasaulio regionuose, ne tik prie Somalio krantų, Adeno įlankoje ir Indijos vandenyne.

               (6)

               2008 m. piratų antpuolių, palyginti su Tarptautinio jūrų biuro turimais 1991 m. duomenimis, užregistruota daugiau: 293 laivų užpuolimų, pagrobti 49 laivai, įkaitais paimti 889 jūreiviai, 11 žuvusiųjų, 21 dingusių ir laikomų žuvusiais. Nuo 2008 m. išpuolių prieš laivus ir jų užgrobimo atvejų prie Somalio krantų, Adeno įlankoje ir Indijos vandenyne ypač padaugėjo. Piratai užpuolė ir užgrobė daug laivų; laivų įgulos laikomos įkaitais, kol nesumokama išpirka. Jūreiviai įkaitais laikomi keletą savaičių ar net mėnesių nepriimtinomis ir nepakeliamomis sąlygomis.

               (7)

               Nuo 2009 m. pradžios išpuolių Indijos vandenyne ir Adeno įlankoje padaugėjo, nors vasarą dėl musonų ir piratams pasunkėjusių navigacijos sąlygų jų buvo šiek tiek sumažėję. 2009 m. piratai surengė ne mažiau kaip 164 laivų antpuolius, 48 iš jų baigėsi laivo užgrobimu.

               (8)

               Geriausiuose metoduose laivybos bendrovėms rekomenduojama prieš plaukiant Adeno įlanka iš anksto registruotis Afrikos Kyšulio jūrininkystės saugumo centro interneto svetainėje (http://www.mschoa.org). Užsiregistravusiems laivams suteikiama visa turima informacija apie padėtį šioje navigacijos zonoje, juos stebi operacijos ES NAVFOR-ATALANTA pajėgos, todėl užpuolimo grėsmė sumažėja. Tačiau daugiau kaip trečdalis tranzitu plaukiančių laivų Afrikos Kyšulio jūrininkystės saugumo centre neužsiregistruoja ir negali naudotis įdiegtomis saugaus tranzito per šį rajoną užtikrinimo priemonėmis.

               (9)

               2009 m. birželio 15 d. Europos Sąjungos Taryba nusprendė nuo 2009 m. gruodžio 13 d. dar metams pratęsti karinę Europos Sąjungos operaciją ES NAVFOR-ATALANTA, siekiant prisidėti prie atgrasymo nuo piratavimo ir ginkluotų apiplėšimų, prie jų prevencijos ir pažabojimo. Ši karinė operacija yra pirmoji karinio laivyno operacija, vykdoma pagal Europos saugumo ir gynybos politiką (ESGP). Taryba konstatavo, kad piratavimas prie Somalio krantų vis dar kelią rimtą grėsmę laivybai šioje zonoje.

               (10)

               Kadangi aplinkraščiuose MSC.1/Circ. 1334 ir MSC.1/Circ. 1335 rekomenduojamomis prevencinėmis priemonėmis papildomi operacijos ES NAVFOR-ATALANTA veiksmai, tų priemonių veiksmingas ir darnus įgyvendinimas gali padidinti laivų apsaugos veiksmų, kuriuos Taryba patvirtino siekdama kovoti su piratavimu prie Somalio krantų, veiksmingumą.

               (11)

               Valstybės narės privalo įgyvendinti jūrų saugumą stiprinančias priemones ir užtikrinti, kad šiam tikslui būtų skirti ir suteikti visi reikalingi ištekliai,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   1.   Valstybės narės raginamos prižiūrėti, kad prevencinės priemonės būtų taikomos veiksmingai ir darniai, siekiant užkirsti kelią galimiems piratų išpuoliams ir ginkluotiems laivų apiplėšimams. Šioms jau peržiūrėtoms ir konsoliduotoms priemonėms pritarė Tarptautinė jūrų organizacija (TJO) ir jūrų pramonės organizacijos.
   2.   Bendrosios priemonės

               2.1.

               Valstybės narės raginamos jose registruotus ekonominės veiklos vykdytojus informuoti apie 86-ojoje Tarptautinės jūrų organizacijos Jūrų saugumo komiteto sesijoje priimtą aplinkraštį MSC.1/Circ. 1334, kuriame pateikiamos ir atnaujinamos prevencinės savisaugos priemonės, kurias laivai ir laivybos bendrovės skatinami taikyti kovai su piratavimu ir ginkluotais apiplėšimais visais pavojaus atvejais, laikantis Tarptautinio laivų ir uosto įrenginių (terminalų) apsaugos kodekso (ISPS) nuostatų.

               2.2.

               Valstybės narės raginamos patikrinti, kad laivuose būtų pakankamai įgulos narių, kurie būtų tinkamai pasirengę, kaip nustatyta ISPS kodekso B dalies 4.28 taisyklėje, kurią privaloma taikyti pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 725/2004 (1) 3 straipsnio 5 dalį.

         3.   Specialiosios priemonės, skirtos padėčiai prie Somalio krantų

               3.1.

               Valstybės narės raginamos informuoti jose registruotus ekonominės veiklos vykdytojus apie 86-ojoje Tarptautinės jūrų organizacijos Jūrų saugumo komiteto sesijoje priimtą aplinkraštį MSC.1/Circ. 1332, papildytą aplinkraščiu MSC.1/Circ. 1335, kuriais tarptautiniu mastu patvirtinami „Geriausi piratavimo Adeno įlankoje ir prie Somalio krantų išvengimo, atgrasymo nuo jo ir jo pristabdymo metodai“, kuriuos reguliariai skelbia ir jų taikymą užtikrina jūrų pramonės organizacijos.

               3.2.

               Valstybės narės raginamos imtis visų reikalingų priemonių, kad būtų užtikrinta geriausių piratų atgrasymo Adeno įlankoje ir prie Somalio krantų metodų, pateiktų šios rekomendacijos priede, sklaida, nuolat skelbti atnaujintas jų redakcijas ir tikrinti jų taikymą.

      Priimta Briuselyje 2010 m. kovo 11 d.

            Komisijos vardu

         Siim KALLAS

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 129, 2004 4 29, p. 6.

      PRIEDAS

         Geriausi piratų atgrasymo Adeno įlankoje ir prie Somalio krantų metodai

         (2 redakcija, 2009 m. rugpjūčio mėn.)

      Siekdamos sutramdyti piratus Adeno įlankoje ir prie Somalio krantų, geriausiems metodams pritaria šios tarptautinės sektoriaus organizacijos:

                  1)

                  Tarptautinė nepriklausomų tanklaivių savininkų asociacija (INTERTANKO)

                  2)

                  Tarptautiniai laivybos rūmai (ICS)

                  3)

                  Tarptautinis naftos bendrovių jūrų laivybos forumas (OCIMF)

                  4)

                  Baltijos ir tarptautinė jūrininkystės taryba (BIMCO)

                  5)

                  Tarptautinių dujovežių ir terminalų naudotojų draugija (SIGTTO)

                  6)

                  Tarptautinė sausakrūvių laivų savininkų asociacija (INTERCARGO)

                  7)

                  Tarptautinė laivų savininkų ir naudotojų savitarpio draudimo klubų grupė (IGP&I)

                  8)

                  Tarptautinė kruizinių laivų asociacija (CLIA)

                  9)

                  Tarptautinė jūrlaivių draudikų sąjunga (IUMI)

                  10)

                  Jungtinis karo reikalų komitetas (JWC) ir Jungtinis laivų draudimo reikalų komitetas (JHC)

                  11)

                  Tarptautinis jūrininkystės biuras (IMB)

                  12)

                  Tarptautinė transporto darbuotojų federacija (ITF)

            Geriausiems metodams taip pat pritarė:

                  13)

                  Afrikos Kyšulio jūrininkystės saugumo centras (MSCHOA)

                  14)

                  Jungtinės Karalystės jūrų prekybos organizacija (UKMTO Dubai)

                  15)

                  Jūrininkystės ryšių tarnyba (MARLO)

         Adeno įlanka ir pro Somalio krantus plaukiančių laivų savininkams, naudotojams, valdytojams ir kapitonams rekomenduojami planavimo ir veiklos metodai

         Tikslas

                  1.

                  Šio dokumento tikslas – pateikti geriausius veiklos metodus siekiant padėti bendrovėms ir laivams Adeno įlankoje ir prie Somalio krantų išvengti piratų antpuolių, atgrasyti piratus nuo puolimo ir juos puolančius užgaišinti. Dėl šio dokumento konsultuotasi su organizacijomis, atstovaujančiomis didžiajai daugumai savininkų ir naudotojų, kurių laivai plaukioja šiame regione.

                  2.

                  Šios organizacijos savo narius skatins taikyti šiuos rekomenduojamus veiklos metodus ir stengsis juos siūlyti kitoms suinteresuotosioms laivininkystės šalims kaip geriausios kovos su piratavimu regione metodus. Šiuo dokumentu papildomi Tarptautinės jūrų organizacijos Jūrininkystės saugumo komiteto aplinkraštyje Nr. MSC.1/Circ. 1334 pateikti patarimai.

         Tipiško antpuolio ypatybės ir gauta patirtis

                  1.

                  2008 m. ir pirmą 2009 m. pusmetį piratai dažniau puolė prekybos laivus Adeno įlankoje, prie Somalio krantų ir plačiau Indijos vandenyno šiaurės vakarinėje dalyje. Iš pradžių dauguma antpuolių įvykdyta Adeno įlankos šiaurėje, tačiau laivai taip pat pulti toliau nuo rytinių Somalio krantų.

                  2.

                  Išnagrinėjus pavykusius antpuolius aiškėja, kad piratai naudojasi šiomis dažnai pasitaikančiomis silpnybėmis:

                              a)

                              mažas greitis;

                              b)

                              žemas antvandeninis bortas;

                              c)

                              netinkamas planavimas ir procedūros;

                              d)

                              akivaizdžiai mažas budrumas ir (arba) matomų savisaugos priemonių stoka;

                              e)

                              akivaizdžiai lėta laivo įgulos reakcija.

                  3.

                  Antpuoliui paprastai naudojami du arba daugiau greitaeigių (iki 25 mazgų) bedenių laivų („skifų“), kuriais dažnai priplaukiama prie kairiojo borto ketvirčio ir (arba) laivagalio.

                  4.

                  Toliau nuo krantų antpuoliai sėkmingai įvykdyti naudojantis laivais-bazėmis, t. y. didesniais laivais, kuriais vežami žmonės, įranga, atsargos ir mažesnės puolimo valtys.

                  5.

                  Ypatingo budrumo reikia auštant ir temstant, nes dauguma antpuolių įvykdyta kaip tik tokiu metu.

                  6.

                  Greitesni (15 ir daugiau mazgų) laivai neturėtų būti laikomi saugiais nuo antpuolio, tačiau greitis yra veiksminga gynybos priemonė. Kad laivų kapitonai sumažintų greitį, bauginimo tikslais šiame regione naudota šaunamųjų ginklų ugnis ir reaktyvinės granatos. Įsitikinta, kad tokiomis aplinkybėmis veiksminga išlaikyti didžiausią jūrinį greitį.

                  7.

                  Daugumai bandymų užgrobti laivus sutrukdė įgulos, kurios prieš plaukdamos šiais vandenimis parengė planus ir treniravosi, taip pat sėkmingai naudojosi pasyviosios gynybos priemonėmis.

                  8.

                  Puolančiųjų gebėjimas veikti taip pat labai priklauso nuo vyraujančių oro ir jūros sąlygų. Laikoma, kad stipresnis nei 18 mazgų vėjas ir didesnės nei 2 metrų bangos pakankamai gerai apsaugo visus, išskyrus pažeidžiamiausius, laivus, ypač jei laivo kapitonas visiškai atsižvelgia į rekomenduojamus veiklos metodus.

         Rekomenduojami veiklos metodai

      1.   Įžanga

      a)   Šis rekomenduojamų veiklos metodų dokumentas numatytas laivų savininkams ir laivų naudotojams, kapitonams ir jų įguloms, kartu besąlygiškai pripažįstant, kad laivo kapitonas visada gali imtis tinkamų priemonių šiame regione, kad būtų išvengta piratų antpuolio, nuo jo atgrasyta arba jis užgaišintas.
      b)   Gali būti, kad laivui tinkamos ne visos šiame dokumente aptartos priemonės. Todėl patartina analizuojant riziką nustatyti, kurie rekomenduojami veiklos metodai laive tinka geriausiai. Tačiau įsitikinta, kad toliau išvardyti dalykai veiksmingi.
      2.   Prieš perplaukimą. Bendrasis pasirengimas

      a)   Bendrieji dalykai

                  i)

                  Dubajaus UKMTO – pirmasis ryšio punktas laivams regione. Kasdienį kapitonų ir karinių pajėgų ryšį užtikrina Dubajaus UKMTO, kurios darbuotojai bendrauja su laivų įgulomis ir turi tiesioginį ryšį su MSCHOA ir karinių jūrų pajėgų vadais jūroje. Naujausias laivo koordinates ir numatytą laivų plaukimo kryptį reikia reguliariai pranešti Dubajaus UKMTO. Šia informacija organizacija naudojasi siekdama padėti karinėms jūrų pajėgoms susidaryti aiškų vaizdą apie laivybos padėtį regione. (Daugiau informacijos žr. A priedo žodynėlyje.)

                  ii)

                  Afrikos Kyšulio jūrininkystės saugumo centras (MSCHOA) – Europos Sąjungos pajėgų (ES NAVFOR) veiklos Adeno įlankoje ir prie Somalio krantų planavimo ir koordinavimo tarnyba. (Žr. A priedo žodynėlį.)

                  iii)

                  Jūrininkystės ryšių tarnyba (MARLO) veikia kaip keitimosi informacija kanalas tarp Jungtinių karinių jūrų pajėgų (angl. Combined Maritime Forces, CMF) ir komercinės laivininkystės bendrijos regione. (Žr. A priedo žodynėlį.)

                  iv)

                  Prieš laivui plaukiant didelio pavojaus rajonu, savininkas ir kapitonas, remdamiesi naujausiais turimais duomenimis, turėtų patys įvertinti pavojų, kad nustatytų piratų antpuolio tikimybę ir pasekmes. Remiantis šiuo pavojaus vertinimu turėtų būti nustatytos prevencijos, pavojaus mažinimo ir veiklos atkūrimo priemonės, kurios bus parengtos derinant teisės aktais nustatytus reikalavimus ir papildomas kovos su piratavimu priemones.

                  v)

                  Atsižvelgiant į Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) ir kitų sektorių rekomenduojamus būdus, laikomus tinkamais tam tikromis aplinkybėmis ir tam tikriems laivų tipams, kompanijos krizių valdymo procedūrose turėtų būti numatytos tinkamos reagavimo į piratavimo grėsmę priemonės.

                  vi)

                  Apie numatomą laivo plaukimą šiuo rajonu būtina iš anksto pranešti karinio jūrų laivyno vadovybei, kad ji galėtų nustatyti silpnąsias vietas ir suplanuotų tinkamą apsaugą. Pagrindiniai pranešimo būdai:

                              1)

                              pirminis pranešimas Dubajaus UKMTO (e. paštu arba faksu);

                              2)

                              pirminis pranešimas MARLO (e. paštu arba faksu);

                              3)

                              be to, jei planuojama plaukti Adeno įlanka arba vesti laivą rajone, kurio ribos 12° Šiaurės platumos, 58° Rytų ilgumos arba 10° Pietų platumos, laivo kelionė registruojama MSCHOA (internetu, e. paštu arba faksu).

                  vii)

                  Nors turėtų būti imtasi priemonių, kad piratai į laivą neįliptų, svarbiausia – įgulos ir keleivių saugumas.

            b)   Kompanijos pasirengimas
      Vadovams ir (arba) eksploatacijos skyrių darbuotojams primygtinai rekomenduojama registruotis, kad jiems būtų suteikta prieiga prie MSCHOA svetainės (www.mschoa.eu) riboto naudojimo skyrių, susipažinti su juose skelbiama informacija ir tinkamai ją pranešti savo laivynui.

                  i)

                  Likus 4–5 dienoms iki laivo įplaukimo į tarptautiniu lygmeniu rekomenduojamą tranzito koridorių (angl. Internationally Recommended Transit Corridor, IRTC) arba į rajoną, kurio ribos 12 laipsnių Šiaurės platumos, 58 laipsniai Rytų ilgumos arba 10 laipsnių Pietų platumos, užtikrinti, kad pateiktą laivo kelionės registraciją turi Afrikos Kyšulio jūrininkystės saugumo centras (internetu, e. paštu arba faksu). Pastaba. Tai gali atlikti laivas arba kompanija.

                  ii)

                  Pagal Tarptautinio laivų ir uosto įrenginių apsaugos kodekso (angl. International Ship and Port Facility Code, ISPS) reikalavimus, kuriais siekiama apsisaugoti nuo piratavimo grėsmės, patikrinti laivo apsaugos vertinimą (angl. Ship Security Assessment, SSA) ir tai, kaip įgyvendintas laivo apsaugos planas (angl. Ship Security Plan, SSP).

                  iii)

                  Kompanijos apsaugos pareigūnas (angl. Company Security Officer, CSO) raginamas užtikrinti, kad būtų parengtas plaukimo didelio pavojaus rajonu nepaprastųjų priemonių planas, kad pagal jį būtų surengtos pratybos ir kad planas, apie kurį pranešta kapitonui ir laivo apsaugos pareigūnui (angl. Ship Security Officer, SSO), būtų su jais aptartas.

                  iv)

                  Žinoti paskelbtus ypač didelio pavojaus jūros rajonus.

                  v)

                  Laivo kapitonui patarti, kokiems esamiems plaukimo rajonu būdams teikiama pirmenybė (plaukimas vilkstine, plaukimas vilkstine su apsauga, valstybinis konvojus ir t. t.).

                  vi)

                  Periodiškai mokyti laivo įgulą.

                  vii)

                  Kompanija gali savo nuožiūra įdarbinti privačius sargybinius, tačiau sargybinių apginkluoti nerekomenduojama.

                  viii)

                  Apsvarstyti, kokiais papildomais ištekliais padidinti budėtojų skaičių.

                  ix)

                  Apsvarstyti, kokias savisaugos priemones įrengti laivuose prieš jiems plaukiant didelio pavojaus rajonais.

            c)   Laivo kapitono pasirengimas

                  i)

                  Įplaukiant į kontroliuojamą rajoną tarp Sueco kanalo ir 78 laipsnių Rytų ilgumos bei 10 laipsnių Pietų platumos (žr. Strateginį piratavimo prevencijos jūrlapį Q6099), išsiųsti pirminį pranešimą Dubajaus UKMTO ir MARLO (e. paštu arba faksu).

                  ii)

                  Likus 4–5 dienoms iki laivo įplaukimo į IRTC arba į rajoną, kurio ribos 12 laipsnių Šiaurės platumos, 58 laipsniai Rytų ilgumos arba 10 laipsnių Pietų platumos, užtikrinti, kad laivo kelionės registracijos duomenys būtų pateikti Afrikos Kyšulio jūrininkystės saugumo centrui (internetu, e. paštu arba faksu). Pastaba. Tai gali atlikti laivas arba kompanija. Jei kelionę registruoja kompanija, kapitonai turėtų įsitikinti, kad kompanija jų duomenis tinkamai užregistravo Afrikos Kyšulio jūrininkystės saugumo centre.

                  iii)

                  Prieš plaukiant rajonu, rekomenduojama duoti išsamius nurodymus laivo įgulai.

                  iv)

                  Įsitikinta, kad efektyviausi iš anksto įgyvendinti nepaprastųjų kovos su piratavimu priemonių planai. Prieš atvykstant į rajoną surengiamos pratybos, peržiūrimas planas ir visiems įgulos nariams nurodomos jų pareigos, taip pat paaiškinama, koks pavojaus signalas reiškia piratų antpuolį.

                  v)

                  Be to, kapitonams patariama parengti nepaprastųjų situacijų komunikacijos planą, į kurį būtų įtraukti visi būtini skubios pagalbos numeriai ir iš anksto parengti pranešimai ir kuris turėtų būti parengtas naudoti arba nuolat matomas šalia ryšių pulto (pavyzdžiui, MSCHOA, IMB PRC, CSO ir t. t. telefono numeriai, žr. B priedo kontaktinės informacijos sąrašą).

                  vi)

                  Nustatyti laivo automatinės atpažinimo sistemos (angl. Automatic Identification System, AIS) naudojimo principus; Tarptautinėje konvencijoje dėl gyvybės apsaugos jūroje (SOLAS) kapitonui savo nuožiūra leidžiama išjungti AIS, jei dėl šios sistemos naudojimo, jo manymu, laivo pažeidžiamumas didesnis. Tačiau tam, kad karinėms jūrų pajėgoms būtų teikiama Adeno įlankos stebėjimo informacija, rekomenduojama AIS neišjungti, tačiau perduoti tik laivo atpažinimo, koordinačių, kurso, greičio, navigacinio statuso ir su sauga susijusią informaciją. Prie Somalio krantų sprendimą priima kapitonas savo nuožiūra, tačiau dabar karinės jūrų pajėgos rekomenduoja sistemą visiškai išjungti. Kilus abejonėms, teirautis MSCHOA.

            3.   Pasirengimas kelionei didelio pavojaus rajonu

      a)   Rajonu plaukiančių laivų koordinates vidurdienį, kursą, greitį, numatytąjį ir faktinį atplaukimo laiką raginama pranešti Dubajaus UKMTO ir MARLO.
      b)   Be to, raginama tokius laivų panešimus siųsti dažniau, kai plaukiama žinomais didelio pavojaus (piratavimo) rajonais, taip pat pranešti, kad praplauktas Adeno įlankos taškas A arba B, pažymėtas Piratavimo prevencijos jūrlapyje Q6099.
      c)   Adeno įlankoje

                  i)

                  EUNAVFOR primygtinai rekomenduoja, kad laivai plauktų tik per IRTC. Į vakarus plaukiantys laivai turėtų laikytis šiaurinės koridoriaus pusės, o į rytus plaukiantys laivai – pietinės. Jei svarstoma galimybė plaukti vilkstine, plaukimo vilkstine Adeno įlankoje laiko ir greičio nurodymai pateikti MSCHOA interneto svetainėje.

                  ii)

                  Įlanka plaukiantys laivai turėtų vengti įplaukti į Jemeno teritorinius vandenis. Taip patariama dėl įprastos tarptautinės teisės, nes tarptautinės karinės pajėgos (ne Jemeno) negali ginti Jemeno teritoriniuose vandenyse užpultų laivų.

                  iii)

                  Gali būti prašoma patikslinti laivų plaukimo planus, kad šie atitiktų MSCHOA maršrutų nustatymo rekomendacijas.

                  iv)

                  Neturėtų būti tikimasi, kad vilkstine plaukiančius laivus nuolat saugos karo laivas. Tačiau visiems (EUNAVFOR arba su ta organizacija veiksmus koordinuojantiems) karo laivams Adeno įlankoje bus pranešta apie laivų vilkstines Adeno įlankoje, karo laivams bus teikiami visi duomenys apie laivybą, kuriai gresia pavojus.

                  v)

                  MSCHOA primygtinai rekomenduoja kapitonams ypač pasistengti ir plaukimo laikotarpius suplanuoti taip, kad Adeno įlankos didžiausio pavojaus rajonais būtų plaukiama naktį (MSCHOA atitinkamai patars laivams). Labai mažai antpuolių pavyko naktį.

            d)   Už Adeno įlankos

                  i)

                  Pro rytinį Somalio krantą plaukiantiems laivams skirtų maršrutų sudarymo naujausių rekomendacijų vertėtų ieškoti MSCHOA interneto svetainėje arba teirautis Dubajaus UKMTO.

                  ii)

                  Kapitonai vis tiek turėtų kaip įprasta pranešti Dubajaus UKMTO naujausius savo laivų kurso ir kitus duomenis.

            e)   Naudingos kontaktinės informacijos sąrašas pateiktas B priede.
      4.   Prieš perplaukimą. Gynybos priemonės

      a)   Atsižvelgiant į laivo įgulą, užtikrinti, kad laivo darbų tvarka iš anksto pakankamai suderinta taip, kad budėtų gerai pailsėję ir tinkamai informuoti įgulos nariai ir kad būtų pakankamai budėtojų. Kapitonas ir budėtojų viršininkai turėtų žinoti, koks zigzaginių manevrų poveikis jų laive (visomis jūros sąlygomis), o ypač kokį poveikį tokie manevrai gali turėti sumažinus laivo greitį.
      b)   Apsvarstyti galimybę apriboti naudojimąsi išoriniu ryšiu (radijo stotimis, mobiliaisiais telefonais ir AIS informacija), kad plaukiant Adeno įlanka ir pro Somalio krantus veiktų tik būtiniausias su sauga ir saugumu susijęs ryšys ir būtų perduodama tik SOLAS informacija.
      c)   Parengtį ir perteklinį pajėgumą padidinti paleidus pagalbines mašinas, įskaitant generatorius ir vairo pavaros variklius.
      d)   Padidinti stebėtojų arba įgulos narių ant tiltelio skaičių.
      e)   Duoti nurodymą, kad įgula užimtų postus mašinų skyriuje.
      f)   Patikimai apsaugoti ir kontroliuoti įeigą ant tiltelio, mašinų skyrių, vairavimo įrenginio skyrių ir visas gyvenamąsias arba vidaus patalpas. Turėtų būti įvertinta rizika, susijusi su visomis galimos įeigos vietomis (durimis, iliuminatoriais, angomis ir t. t.), ir tos vietos turėtų būti tinkamai apsaugotos, ypač tos galimos įeigos vietos, kurios laikomos pakankamai erdviomis, kad per jas įsibrautų užpuolikas. Plaukiant didelio pavojaus rajonais, įeiti į gyvenamąsias ir vidaus darbines patalpas ir iš jų išeiti turėtų būti galima tik per vieną įeigą. Jokios taikomos priemonės neturėtų trukdyti išeiti iš vidaus patalpų avariniu išėjimu, tačiau turėtų patikimai saugoti nuo piratų patekimo iš išorės.
      g)   Ištikus nelaimei, susisiekti su karo laivais galima VHF kanalu Nr. 16 (atsarginis kanalas Nr. 08).
      h)   Patikrinti, ar visos kopėčios ir užbortinė įranga sukrautos arba sudėtos ant denio.
      i)   Patikrinti, ar iš anksto numatytos savisaugos priemonės vis dar patikimai įrengtos ir veikia, kaip numatyta. Būtina prisiminti, kad laikinieji įrenginiai gali išklibti, todėl apsauga gali sumažėti.
      j)   Jei laivo antvandeninis bortas palyginti žemas, apsvarstyti galimybę padidinti planšyrų plotį tiek, kad už jų neužsikabintų drekai. Tokių priemonių pavyzdžiai pateikti MSCHOA interneto svetainėje.
      k)   Rekomenduojama paskirti vietą (arba „priedangą“), kurioje susirinktų įgula piratams puolant, ir išmokti užrakinimo procedūras siekiant laimėti laiko užgaišinus laivo valdymo perėmimą. Geriausiai tokias vietas pasirinkti toliau nuo išorinių atraminių sienų ir borto iliuminatorių. Vyksta diskusijos dėl „priedangų“ naudojimo ir dėl to, kaip jomis naudotis, todėl kapitonams rekomenduojama reguliariai teirautis MSCHOA.
      l)   Apsvarstyti galimybę naudoti papildomus stebėtojus imituojančius manekenus. Tačiau jei dėl laivo konstrukcijos yra stebėtojų neapžvelgiamų taškų, ir šis pavojus nurodytas saugumo vertinime, šį pavojų turi pašalinti įgula.
      m)   Patartina padidinti slėgį gaisriniuose siurbliuose ir (arba) žarnose ir būti pasirengus jais paleisti vandenį už borto aplink laivą, ypač lengviausiai pažeidžiamuose taškuose.
      n)   Vertėtų taip pat apsvarstyti galimybę apie laivą sukurti vandens užsklandą siekiant labiau apsunkinti įsilaipinimą.
      o)   Apsvarstyti galimybę naudoti aštriaašmenę vielą arba fizinius užtvarus laivagalyje arba žemiausiose įsilaipinimo vietose, tačiau tokios naudojamos priemonės turėtų būti proporcingos įgulos saugos ir gelbėjimosi reikalavimams.
      p)   Apsvarstyti galimybę naudoti pasyviosios gynybos įrangą.
      q)   Apsvarstyti galimybę tamsiuoju paros metu naudoti naktinio matymo optikos prietaisus.
      r)   Naudoti vaizdo stebėjimo sistemą (jei įrengta).
      5.   Veiksmai plaukiant didelio pavojaus rajonu

      a)   Taikydama savisaugos priemones laivo įgula neturėtų nepagrįstai rizikuoti.
      b)   Primygtinai rekomenduojama, kad visi Adeno įlankoje esantys laivai plauktų per IRTC ir laikytųsi MSCHOA plaukimo vilkstine patarimų ir tvarkaraščio, skelbiamo MSCHOA interneto svetainėje.
      c)   Be to, jūrininkai raginami atsižvelgti į 2009 m. rugpjūčio 4 d. TJO aplinkraštį Nr. SN.1 Circ. 281 „Informacija apie tarptautiniu lygmeniu rekomenduojamą tranzito koridorių, skirtą per Adeno įlanką plaukiantiems laivams“ (Information on Internationally Recommended Transit Corridor (IRTC) for Ships Transiting the Gulf of Aden), kuriame numatyta, kad į vyraujančias sąlygas atsižvelgusios karinės tarnybos gali pakeisti IRTC. Todėl jūrininkai raginami MSCHOA interneto svetainėje http://www.mschoa.org susirasti naujausią informaciją arba paskelbtus navigacijos tame rajone įspėjimus.
      d)   Jei per IRTC ketinate plaukti vilkstine, plaukite vilkstinės greičiu, tačiau prisiminkite laivo apribojimus. (Pavyzdžiui, dabar patariama prisijungti prie 14 mazgų greičiu plaukiančios vilkstinės, jei jūsų laivo didžiausias jūrinis greitis yra 16 mazgų, kad 2 mazgai liktų atsargoje.)
      e)   Jei per IRTC plaukti su vilkstine neketinate, didelio pavojaus rajone išlaikykite didžiausią jūrinį greitį. (Dabar patariama neplaukti su vilkstine mažesniu greičiu, jei didžiausias laivo jūrinis greitis yra daugiau kaip 18 mazgų. Vietoj to, išlaikykite didžiausią jūrinį greitį ir kuo didesnę didžiausio pavojaus rajono dalį siekite perplaukti tamsiuoju paros metu.)
      f)   Laivai visada turėtų laikytis Tarptautinės konvencijos dėl tarptautinių taisyklių, padedančių išvengti susidūrimų jūroje. Į IRTC įplaukiančių ir iš IRTC išplaukiančių laivų kapitonai turėtų stengtis neapsunkinti saugios kitų laivų navigacijos. Navigaciniai žiburiai neturėtų būti išjungti naktį. Būtina laikytis vėliavos valstybės kompetentingos tarnybos duotų nurodymų.
      g)   Šviesos denyje turi būti tik tiek, kiek jos reikia saugai. Šviesomis šešėlio zonose ties laivo korpusu gali būti padidintas stebėtojų apžvalgos plotas, tačiau tik kai tai atitinka saugios navigacijos reikalavimus. Pastebėjus apie laivą vykdomą įtartiną veiklą, siūloma nedelsiant naudoti nuotolinio valdymo paieškos prožektorius, jei tokie prožektoriai įrengti ir laikomi tinkamais; paieškos prožektoriais galima apstulbinti ir atgrasyti galimus užpuolikus. (Dabar karinės jūrų pajėgos pataria rajonu plaukti įjungus tik navigacinius žiburius.)
      h)   Piratų laivų-bazių nuotraukas laikyti ant tiltelio. Apie tokius pastebėtus laivus nedelsiant pranešti. Apie visus pastebėtus įtariamus laivus-bazes pranešti Dubajaus UKMTO ir IMB PRC. (C priede pateiktas Piratavimo pranešimo, kuriuo perduodama tokia informacija arba informuojama apie bet kokį kitą antpuolį arba pastebėtus piratus, pavyzdys.)
      i)   Kapitonai turėtų pasistengti įvertinti pavojų kuo anksčiau. Įtaręs, kad gresia pavojus, kapitonas nedelsdamas turėtų susisiekti su Dubajaus UKMTO.
      j)   Visomis turimomis priemonėmis atidžiai stebėti įtartinus laivus, ypač nuo laivagalio ir kiekvieno ketvirtgalio.
      k)   Apsaugoti įgulą nuo nereikalingos rizikos. Plaukiant didelio pavojaus rajonu, denyje turėtų būti vykdomi tik būtiniausi darbai. Kapitonai turėtų pasirūpinti, kad, jei tik įmanoma, tamsiuoju paros metu išoriniame denyje nebūtų įgulos narių, tačiau šie turi prisiminti savo pareigą visuomet įdėmiai ir tinkamai stebėti aplinką.
      l)   Šviesomis, signaliniais varpais ir įgulos veiksmais įspėti įtariamus piratus, kad jie pastebėti.
      m)   Galėtų būti apsvarstyta galimybė naudoti kitas papildomas rinkoje parduodamas nemirtino poveikio gynybos priemones, tačiau šių priemonių naudingąsias savybes taip pat konkrečias atitinkamo laivo charakteristikas ir pažeidžiamumą turėtų įvertinti kompanijos.
      6.   Kaip elgtis užpuolus piratams?

      a)   Laikytis iš anksto parengto laivo nepaprastųjų priemonių plano.
      b)   Pradėti vykdyti nepaprastųjų situacijų komunikacijos planą; apie piratų antpuolį nedelsiant pranešti bendrajam ryšio punktui Dubajaus UKMTO. (MSCHOA, kaip jūrininkystės saugumo nuolatinio piratų antpuolių stebėjimo centras, ir toliau veiks kaip atsarginis ryšio punktas antpuolio atveju).
      c)   Įjungti laivo įspėjimo apie pavojų sistemą (angl. Ship Security Alert System, SSAS), kuria bus įspėtas jūsų kompanijos apsaugos pareigūnas ir vėliavos valstybė. Ataskaitos po antpuolio turėtų būti kuo skubiau perduotos visiems atitinkamiems pranešimo apie piratavimo atvejus centrams, kaip paaiškinta 9 skyriuje.
      d)   Jei savo teise pasinaudojęs laivo kapitonas išjungė automatinio atpažinimo sistemą (AIS), ši sistema turėtų būti vėl įjungta laivą užpuolus piratams.
      e)   Įjungti pavojaus signalizaciją ir pagal laivo nepaprastųjų situacijų planą paskelbti pranešimą „Piratų antpuolis“ (angl. Pirate Attack, PA).
      f)   VHF kanalu Nr. 16 (ir atsarginiu kanalu Nr. 08, kurio klausosi karinių pajėgų daliniai) perduoti nelaimės signalą Mayday. Nelaimės pranešimą, priklausomai nuo aplinkybių, išsiųsti skaitmenine atrankine iškvieta (angl. Digital Selective Calling, DSC) ir per „Inmarsat-C“. Užmegzti ryšį telefonu su Dubajaus UKMTO.
      g)   Keičiant kursą ir, jei įmanoma, didinant greitį, neleisti prie laivo priartėti skifais (1). Įsilaipinti į laivą piratams ypač sunku, jei:

                  i)

                  plaukiama didesniu kaip 15 mazgų greičiu;

                  ii)

                  manevruojama; kapitonams rekomenduojama kuo anksčiau imtis mažų nenutrūkstamų zigzaginių manevrų išlaikant greitį, kad įsilaipinti į laivą būtų kuo sunkiau. Patartina siekti, kad bangų arba vėjo poveikis piratams būtų kuo didesnis, taip pat laivapriekio ir laivagalio bangomis trukdyti piratų laivams priplaukti prie borto. Kapitonai ir budėtojų viršininkai turėtų žinoti laivo valdymo ir manevravimo savybes. Reikėtų ypač atsižvelgti į skirtingų vairavimo įsakymų įtaką ir jų poveikį laivo greičiui.

            h)   Pradėti gintis gaisrinio siurblio priemonėmis.
      i)   Patartina įjungti į priekį nukreiptus denio žiburius, kad į jūsų laivą būtų atkreiptas dėmesys, o atvykstančioms karinėms pajėgoms būtų lengviau tiksliai atpažinti užpultą laivą.
      j)   Pagal laivo nepaprastųjų situacijų planą surinkti visą likusią įgulą.
      7.   Kaip elgtis piratams įsilaipinus?

      a)   Kol piratai nepateko ant tiltelio, pranešti Dubajaus UKMTO ir, jei lieka laiko, kompanijai.
      b)   Nesipriešinti; pasipriešinimas gali paskatinti smurtą ir gali nukentėti įgulos nariai.
      c)   Jei nuo tiltelio arba iš mašinų skyriaus įgulą tenka evakuoti, pagrindinis variklis turėtų būti sustabdytas; jei įmanoma, laivo judėjimas iš inercijos turėtų būti sustabdytas, o laivas nuvestas toliau nuo kitų laivų.
      d)   Laikytis rimties ir visiškai paklusti piratams.
      e)   Užtikrinti, kad visa įgula, išskyrus tiltelio komandą, liktų vienoje vietoje.
      f)   Jei įgula užrakintoje „priedangoje“, užtikrinti, kad viduje būtų apsaugos priemonės, jei piratai bandytų išlaužti įėjimą. Laikytis toliau nuo įeigos vietų arba durų ir iliuminatorių arba langų, netrukdyti mėginimams įsilaužti. „Priedangoje“ esančiomis nepaprastųjų situacijų komunikacijos priemonėmis palaikyti ryšį su kompetentingomis tarnybomis.
      8.   Kaip elgtis karinių veiksmų atveju?

      a)   Įgula turėtų būti įspėta NENAUDOTI fotoaparatų su blykstėmis vykstant kariniams veiksmams.
      b)   Jei karinis personalas imtųsi veiksmų laive, visas personalas turėtų priglusti prie denio, galvas abejomis rankomis užsidengti taip, kad būtų aišku, jog rankose nieko nėra.
      c)   Būti pasirengus atsakyti į klausimus apie tapatybę ir statusą laive.
      d)   Prisiminti, kad ne visų regione veikiančių karinių jūrų pajėgų dalinių darbo kalba yra anglų kalba.
      e)   Karinės pajėgos gali iš pradžių suimti visus sutiktus asmenis. Tokia tvarka įprasta. Būtina informuoti ir parengti laivo personalą, kad šis žinotų apie suėmimą ir visiškai bendradarbiautų pirmaisiais karinių veiksmų laive etapais.
      9.   Pranešimas po antpuolio (žr. C priedą)

      a)   Po piratų antpuolio arba pastebėjus įtartiną veiklą ypač svarbu, kad išsami įvykio ataskaita būtų pateikta MSCHOA, Dubajaus UKMTO ir IMB.
      b)   Taip bus užtikrinta, kad piratų veikla bus išsamiai išnagrinėta ir nustatytos jos tendencijos, taip pat remiantis tokiomis ataskaitomis bus įvertinta piratų technika arba taktikos pokyčiai ir bus užtikrinta, kad netoliese plaukiantys prekybos laivai būtų tinkamai įspėti.
      c)   Todėl kapitonų prašoma užpildyti C priede pateiktą standartinį piratavimo pranešimo blanką.

         Rekomenduojamų veiklos metodų atnaujinimas

                  1.

                  Tikimasi, kad šie rekomenduojami veiklos metodai bus periodiškai atnaujinami remiantis praktine veikla ir gauta patirtimi. Šį dokumentą pasirašiusios šalys stengsis susitikti reguliariai, kad atnaujintų šiuos rekomenduojamus veiklos metodus ir savo atitinkamiems nariams ir kitoms suinteresuotosioms organizacijoms išplatintų pakeitimus.

                  2.

                  Jei kiltų abejonių, duomenų ieškokite MSCHOA interneto svetainėje, kurioje bus nuolat skelbiama papildoma susijusi informacija (įspėjus, kad tokią informaciją patvirtino ne visos pirmiau išvardytos organizacijos).

         (1)  Jei pavyksta laimėti laiko kol atvyks karinės pajėgos, piratai dažnai nutraukia savo antpuolį. Todėl ypač svarbu užsiregistruoti MSCHOA, laikytis plaukimo vilkstine tvarkaraščių ir pranešti naujausias savo koordinates Dubajaus UKMTO; taip užtikrinama didesnė tikimybė, kad užpuolus piratams karinės pajėgos bus netoli ir galės suteikti pagalbą.

         A PRIEDAS

            ŽODYNĖLIS

         Veiklą derinančių organizacijų funkcijos ir tarpusavio ryšiai.

            EUNAVFOR

         EUNAVFOR – Afrikos Kyšulio jūrininkystės saugumo centro (MSCHOA) koordinavimo tarnyba. Visą informaciją ir kontaktinę informaciją galima rasti MSCHOA interneto svetainėje.

            Afrikos Kyšulio jūrininkystės saugumo centras (MSCHOA)

         Afrikos Kyšulio jūrininkystės saugumo centrą įsteigė Europos Sąjunga, įgyvendindama Europos saugumo ir gynybos politikos iniciatyvą, kuria siekiama kovoti su piratavimu prie Afrikos Kyšulio. Ši veikla pradėta 2008 m. rugsėjo mėn. įsteigus koordinavimo grupę ES NAVCO. Briuselyje veikianti koordinavimo grupė užmezgė ryšius su daugeliu jūrininkystės sektoriaus atstovų ir užtikrino koordinavimą su regione veikiančiomis ES pajėgomis. 2008 m. lapkričio mėn. Europos Sąjungos Taryba, siekdama didinti laivybos prie Somalio krantų saugumą, žengė dar vieną svarbų žingsnį – sudarė karines jūrų pajėgas ES NAVFOR ATALANTA, kad būtų užkirstas kelias piratų antpuoliams, jie būtų atgrasyti ir būtų padedama užtikrinti regione plaukiojančio prekybos laivyno apsaugą.

            Jungtinės Karalystės jūrų prekybos organizacija (Dubajaus UKMTO)

         Jungtinės Karalystės jūrų prekybos organizacijos (Dubajaus UKMTO) biuras Dubajuje veikia kaip jūrininkystės sektoriaus ir Jungtinių karinių pajėgų (CMF) ryšių centras. Be to, Dubajaus UKMTO tvarko savanoriškojo pranešimo sistemą, pagal kurią prekybos laivai, plaukiantys rajonu tarp Sueco kanalo, 78° Rytų ilgumos ir 10° Pietų platumos, skatinami siųsti kasdienines ataskaitas, kuriose nurodytos jų koordinatės ir numatomas atplaukimo į kitą uostą laikas. Vadinasi, Dubajaus UKMTO stebi laivus, o buvimo vietos informacija perduodama į CMF ir ES štabus. Aktuali ir būtina informacija, nuo kurios priklauso prekybinių laivų eismas, gali būti tiesiogiai perduodama į laivus, o ne į kompanijų biurus, todėl į visus įvykius reaguojama greičiau ir sutaupoma laiko.
         Norėdami gauti daugiau informacijos arba dalyvauti savanoriškojo pranešimo sistemoje, kreipkitės į Dubajaus UKMTO e. paštu UKMTO@eim.ae

         B PRIEDAS

            Naudinga kontaktinė informacija

            Dubajaus UKMTO

                     E. paštas

                     UKMTO@eim.ae

                     Telefonas

                     + 971 505523215

                     Mob. tel.

                     Faksas

                     + 971 43065710

                     Teleksas

                     (51) 210473

            MSCHOA

                     Per ataskaitų teikimo svetainę

                     www.mschoa.org

                     Telefonas

                     + 44 (0) 1923958545

                     Faksas

                     + 44 (0) 1923958520

                     E. paštas

                     postmaster@mschoa.org

            IMB PRC

                     E. paštas

                     piracy@icc-ccs.org

                     Telefonas

                     + 60 320310014

                     Mob. tel.

                     Faksas

                     + 60 320785769

                     Teleksas

                     MA34199 IMBPC1

            MARLO

                     E. paštas

                     Marlo.bahrain@me.navy.mil

                     Telefonas

                     + 973 17853927

                     Mob. tel.

                     + 973 39442117

         C PRIEDAS

            PASEKMIŲ ATASKAITA. PIRATŲ ANTPUOLIO ATASKAITA

            Papildomi patarimai žvejybos laivams, pridedami prie piratų atgrasymo Adeno įlankoje ir prie Somalio krantų geriausių metodų

         I.   Rekomendacijos laivams žvejybos zonose

                     1.

                     Ne Somalio žvejybos laivai turėtų vengti veiklos prie Somalio kranto arba plaukti arčiau kaip per 200 jūrmylių nuo jo, nesvarbu, ar jie turi tam išduotą leidimą, ar ne.

                     2.

                     Žvejybos nepradėti, jei radaras rodo neatpažintus laivus.

                     3.

                     Pastebėjus piratų paprastai naudojamus poliesterinius skifus, visu greičiu judėti nuo jų prieš vėją ir bangas, kad plaukti skifais būtų kuo sunkiau.

                     4.

                     Vengti sustoti naktį, neprarasti budrumo, budėti ant tiltelio, denyje ir mašinų skyriuje.

                     5.

                     Žvejojant, kai laivas labiau pažeidžiamas, neprarasti budrumo ir stebėti radarą, kad apie gresiantį piratų antpuolį kompetentingoms tarnyboms būtų pranešta kuo anksčiau.

                     6.

                     Plaukiant naktį naudoti tik privalomuosius navigacinius ir saugos žiburius, kad žiburių švytėjimas nepriviliotų piratų, kurie kartais tiesiog tykoja valtyse be radarų.

                     7.

                     Kol žvejojantis laivas dreifuoja naktį, eiti sargybą ant tiltelio, denyje ir mašinų skyriuje. Naudoti tik privalomuosius navigacinius ir saugos žiburius. Turi būti pasiruošta variklį paleisti nedelsiant.

                     8.

                     Laikytis toliau nuo neatpažintų laivų.

                     9.

                     Kuo mažiau naudoti VHF ryšį, kad piratai neišgirstų pokalbių ir kad būtų kuo sunkiau nustatyti laivo buvimo vietą.

                     10.

                     Jei virš rajono skraido jūrų patruliavimo orlaiviai, įjungti AIS, kad būtų lengviau atpažinti ir stebėti laivus.

               II.   Atpažintis

                     1.

                     Kapitonams primygtinai rekomenduojama savo žvejybos laivus registruoti MSCHOA visą veiklos prie Somalio krantų laikotarpį. Registruojantis turėtų būti perduodamas visų laivo įgulos narių sąrašas ir, jei įmanoma, informuojama apie numatytą laivo veiklą.

                     2.

                     Surengti mokymą prieš plaukimą rajonu arba žvejybą jame.

                     3.

                     Jei laive įrengti laivo stebėjimo sistemos (angl. Vessel Monitoring System, VMS) prietaisai, kapitonas turi suteikti MSCHOA prieigą prie VMS duomenų.

                     4.

                     Žvejybos laivai turėtų vengti plaukti tais rajonais, kuriuose, kaip jiems pranešta, pastebėta įtariamų piratų laivų-bazių, ir naudoti visas priemones, kad kuo anksčiau pastebėtų bet kokį įtartinų didelių arba mažų laivų judėjimą.

                     5.

                     Gavę užklausas iš orlaivių arba iš laivų, dalyvaujančių operacijoje „Atalanta“ arba kitose tarptautinėse arba nacionalinėse kovos su piratavimu operacijose, žvejybos laivai turėtų visada pranešti savo atpažinties duomenis.

                     6.

                     Karo, prekybos ir žvejybos laivai turėtų nedelsiant atsakyti į visas atpažinties užklausas, gautas iš žvejybos laivo, prie kurio jie artėja (kad būtų lengviau kuo anksčiau imtis antpuolio išvengimo priemonių, ypač jei laivas žvejoja).

               III.   Piratų antpuolio atveju

                     1.

                     Apie piratų antpuolį arba pastebėtus įtartinus laivus pranešti kompetentingoms tarnyboms (UKMTO ir MSCHOA) ir likusiems laivyno laivams.

                     2.

                     Pranešti krante esančio kapitono padėjėjo, kurio laivo išmanymas padėtų sėkmingai įvykdyti karinius veiksmus, kontaktinius duomenis.

            Tik seineriams skirtos rekomendacijos

                     3.

                     Nuo denio ir marsinės aikštelės evakuoti visą personalą.

                     4.

                     Jei piratai perėmė laivo valdymą, o gaubiamasis tinklas išmestas, pasistengti, kad piratai leistų tinklą įtraukti. Jei gaubiamąjį tinklą leista įtraukti, laikytis jo sudėjimo instrukcijų ir paaiškinti, kaip veikia mechanizmai, siekiant išvengti nesusipratimų.