title: Rekomendacija Tarybos sprendimas skirti Latvijai savitarpio pagalbą

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

52009PC0004(01)

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 8.1.2009KOM(2009) 4 galutinisRekomendacijaTARYBOS SPRENDIMASskirti Latvijai savitarpio pagalbąirPasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASskirti Latvijai ES vidutinės trukmės finansinę pagalbąRekomendacijaTARYBOS SPRENDIMASskirti Latvijai savitarpio pagalbąirPasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASskirti Latvijai ES vidutinės trukmės finansinę pagalbąAIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1. ĮžANGAPastaruosius kelerius metus Latvijos ekonomikoje susidarė didelis disbalansas, nes sparčią plėtrą skatino lengvos kreditavimo sąlygos ir pernelyg ekspansyvios biudžeto kryptys, nesilaikant Komisijos ir Tarybos patarimų, visų pirma pateiktų nuomonėse dėl kasmetinių Latvijos konvergencijos programų. Padėtį labai užaštrino pasaulinė finansų rinkų krizė ir apskritai griežtėjantis požiūris į besivystančios ekonomikos šalis, dėl to tapo vis sunkiau ir brangiau gauti kreditavimą. Latvijos kapitalo ir finansų rinkose nuo spalio mėn. susidarė didelė įtampa, kuri atspindėjo didesnį susirūpinimą šalies ekonominės ir finansinės padėties tvarumu. Ypatingą susirūpinimą kėlė bankų sektoriaus veiksmingumas ir visų pirma didžiausio Latvijos vietos kapitalo banko („Parex“), kuris buvo labai priklausomas nuo išorės finansavimo, perspektyvumas – šio banko nuosavybės teisė ir kontrolė perėjo valstybės žinion. Iš esmės Latvija patyrė staigią rimtą bankų sektoriaus ir išorės finansavimo krizę.Atsižvelgdamos į šias aplinkybes, Latvijos valdžios institucijos dėl finansinės paramos kreipėsi į ES ir TVF. Komisija kartu su Tarybai pirmininkaujančia valstybe nare lapkričio 22 d. pranešė, kad ES pasirengusi kartu su TVF koordinuotai suteikti finansavimo paketą Latvijos mokėjimų balanso tvarumui paremti. Tačiau pabrėžta, kad finansinės pagalbos paketas bus suteiktas tik su sąlyga, kad Latvijos valdžios institucijos tvirtai įsipareigotų įgyvendinti griežtą ir patikimą ekonomikos koregavimo programą. Remdamasis diskusijomis su Komisija ir TVF, gruodžio 12 d. Latvijos Parlamentas patvirtino valdžios institucijų pasiūlytą Ekonomikos stabilizavimo ir augimo atgaivinimo programą (toliau – programa). Esminiai programos tikslai – išlaikyti vietos ir tarptautinį pasitikėjimą finansų sistema, tiesiogiai ir netiesiogiai padėti sustabdyti ir iš pagrindų pakeisti sąnaudų konkurencingumo ir infliacijos rodiklių prastėjimo tendenciją mažinant viešojo sektoriaus darbo užmokestį (tai būtų pagrindinė kur kas griežtesnių biudžeto krypčių dalis) ir sustiprinti ekonomikos augimo potencialą vykdant struktūrines reformas.2. PASTARIEJI MAKROEKONOMINIAI POKYčIAINuo praėjusio dešimtmečio pabaigos Latvijos ekonomika daugiausia skatinama vidaus paklausos nuolat sparčiai augo, o 2005–2007 m. realiojo BVP augimą rodo dviženkliai rodikliai. Ekonomikos augimą pirmiausia skatino didžiulis kreditavimo augimas, dėl kurio didėjo privatusis vartojimas ir investicijos į nekilnojamąjį turtą, bet 2007 m. viduryje padėtis pasikeitė, nes pervertinto nekilnojamojo turto kainos nebegalėjo toliau augti. Tuos kelerius metus ekonomikos struktūra iš atviro užsienio prekybai sektoriaus pakito į uždarą užsienio prekybai sektorių – taip pakenkta ekonomikos išorės tvarumui, todėl susidarė rimtas perkaitimo spaudimas.Per pirmuosius tris 2008 m. ketvirčius BVP augimas staigiai sumažėjo ir numatoma, kad ši tendencija išliks, o ją skatins daugiausia privačiojo vartojimo ir privačių investicijų sumažėjimas. Privačiajam vartojimui pakenkė didelė infliacija, mažėjančios nekilnojamojo turto kainos, padidėjusi skolos aptarnavimo kaina, sumažėjusios galimybės gauti paskolas ir pablogėję su užimtumu bei pajamomis susiję lūkesčiai. Kapitalo investicijos statybos sektoriuje mažėja proporcingai besibaigiančiam nekilnojamojo turto rinkos ir investicijų į įrangą bumui atsižvelgiant į prastą tiek vidaus, tiek užsienio paklausos perspektyvą. Įmonės patiria didelį spaudimą dėl sąnaudų, nes didėja darbo sąnaudos ir vis labiau ribojamas finansavimas. Tam tikrą apsaugą nuo staigaus kitų investicijų sumažėjimo suteiks ES lėšomis finansuojami projektai ir apskritai viešieji projektai. Tačiau numatoma, kad BVP mažės pakankamai ilgą laiką, o labai silpną vidaus paklausą grynojo eksporto plėtra atsvers nepakankamai.Darbo rinkos sąlygos pradėjo švelnėti tik pastaruoju metu, bet reakcija darbo rinkoje į vidaus paklausos sumažėjimą bus reikšminga. Nedarbas jau padidėjo nuo 6,3 % 2008 m. antrąjį ketvirtį iki 7,2 % trečiąjį ketvirtį, o nominaliojo darbo užmokesčio augimas mažėja, bet mažėja nuo labai didelių rodiklių. Daroma prielaida, kad Latvijos darbo rinka pakankamai lanksti, dėl to gamybos ir užimtumo sąnaudos, susijusios su tuo, kad darbo užmokestis vėl būtų priderintas prie našumo, turėtų būti ribotos.SVKI infliacija aukščiausią tašką (17,7 %) pasiekė 2008 m. gegužės mėn., o lapkričio mėn. nukrito iki 11,8 %. Grynoji infliacija[1] (11 % lapkričio mėn.) ir paslaugų kainų infliacija nuolat mažėja, nes mažėja paklausos spaudimas. Perspektyvos, kad infliacija ir toliau smarkiai mažės, yra neblogos atsižvelgiant į šią perspektyvą: kur kas mažesnė vidaus paklausa, mažesnis viešojo sektoriaus darbo užmokestis (žr. 6 skirsnį) – dėl to bus ribojamas darbo užmokestis ir privačiajame sektoriuje – ir pasaulinių prekių kainų mažėjimas.Išorės disbalansas buvo labai didelis, o išorės įsipareigojimai augo pernelyg greitai, bet 2008 m., mažėjant lėšų įsisavinimui šalies viduje, išorės skolinimasis smarkiai sumažėjo. Mokėjimų balansas ir išorės investicijų padėtis aptariama 5 skirsnyje.3. VIEšIEJI FINANSAIViešųjų finansų tvarkymas yra didesnė atsakomybė Latvijoje, nes monetarinės politikos veiksmai pagal kvazifiksuoto valiutų kurso režimą yra riboti[2]. Vis dėlto Latvija vykdė prociklinę fiskalinę politiką, kai vidaus paklausa labai išaugo 2005–2007 m., nepaisydama geresnių nominaliųjų biudžeto rodiklių ir pakartotinių patarimų Tarybos nuomonėse dėl kasmetinių Latvijos konvergencijos programos variantų. Neplanuotai gautos pajamos paprastai buvo išleidžiamos priimant tų pačių metų papildomus biudžetus ir nesukaupta atsargų prastesniems laikams. Viešojo sektoriaus darbo užmokesčio augimas skatino didinti darbo užmokestį privačiajame sektoriuje, o palygintinas darbo užmokesčio lygis buvo didesnis viešajame sektoriuje. Latvijos viešajame sektoriuje dirba daugiau kaip 30 % visų dirbančiųjų ir atsižvelgiant į tai, kad paslaugų sektorius proporcingai didelis – maždaug 75 % sukuriamos bendrosios pridėtinės vertės, nustatytas darbo užmokestis viešajame sektoriuje daro didelę įtaką privačiojo sektoriaus darbo užmokesčiui.Per pirmuosius dešimt 2008 m. mėnesių PVM pajamos smarkiai sumažėjo (3 % mažesnės, palyginti su tuo pačiu praėjusių metų laikotarpiu), nes staigiai sumažėjo privatusis vartojimas. Pajamos iš kitų pagrindinių kategorijų mokesčių iš pradžių buvo palyginti neblogos dėl didelės infliacijos, bet šis teigiamas poveikis taip pat pradėjo mažėti. Latvijos finansų ministerijos vertinimu, 2008 m. konsoliduotas valstybės biudžeto deficitas, įskaičius centrinės valdžios ir socialinės apsaugos fondo biudžetą, gali būti maždaug 2,5–2,75 % BVP[3]. Turint omenyje galimybę, kad dabartinėmis aplinkybėmis vietos valdžios sektoriuje gali būti nedidelis deficitas (nepaisant ribų, skirtų šio subsektoriaus biudžeto balansui arba pertekliui užtikrinti), 2008 m. valdžios sektoriaus deficitas tikriausiai bus artimas 3 % BVP.2009 m. biudžete, kurį Parlamentas patvirtino lapkričio 14 d., siekta, kad konsoliduotas centrinės valdžios biudžeto deficitas būtų 1,5 % BVP, bet remiamasi netikroviška prielaida, kad gamybos apimtis sumažės tik 1 %. Jame numatyta iš esmės mažinti tiesioginius mokesčius ir didinti išlaidas. Jau tuomet buvo akivaizdu, kad gamybos apimtis sumažės gerokai daugiau ir kad netaikant kompensacinių priemonių kils labai didelio deficito padidėjimo rizika. Valdžios institucijos prognozavo, kad, įskaitant labai mažą vietos valdžios sektoriaus deficitą, valdžios sektoriaus biudžeto deficitas bus 1,8 % BVP, o pirminis deficitas – 1,1 % BVP. Turint omenyje paskutinių 2008 m. mėnesių mokesčių surinkimo duomenis ir prastėjančias 2009 m. ekonomikos perspektyvas, valdžios sektoriaus biudžeto balanso perspektyva smarkiai pablogėjo, palyginti su Komisijos tarnybų rudens prognozės projekcija, kuri buvo 5,6 % BVP deficitas. Tačiau 2007 m. pabaigos valdžios sektoriaus skolos santykis 9,5 % buvo vienas iš mažiausių ES.4. FINANSų RINKOSLatvijos finansų sistemoje beveik išimtinai dominuoja bankų sektorius, kuris per pastaruosius dešimt metų labai greitai vystėsi. Galima aiškiai išskirti du segmentus. Viena vertus, užsienio kapitalo bankai, iš esmės tiesiogiai finansuojami paskolomis iš patronuojančiųjų bendrovių, užima maždaug 70 % rinkos. Kita vertus, vietos bankai iš esmės finansuojami užsienio sindikuotosiomis paskolomis ir nerezidentų indėliais. Nerezidentų indėlių, kurie 2008 m. lapkričio mėn. pradžioje buvo 43,5 % visų indėlių, neskaitant pinigų ir finansų įstaigų indėlių, svarba yra ypač ryški. Todėl Latvijos finansų sistema pirmiausia priklauso nuo išorės finansavimo, kuris gaunamas iš patronuojančiųjų įmonių, nerezidentų indėlių ar užsienio sindikuotųjų paskolų. Dėl to labai didelius ir dar didėjančius užsienio įsipareigojimus atitinka paskolos rezidentams daugiausia užsienio valiuta (beveik 90 % visų paskolų). Vidaus kreditavimas nuo 10 % BVP 1997 m. padidėjo iki 90 % 2007 m. Todėl panašu, kad du pagrindiniai pavojai Latvijos bankų sistemai – likvidumo ir kredito rizika.Likvidumo rizika jau pasireiškė per užtrukusią likvidumo įtampą nuo 2008 m. spalio mėn. Numatydami lėšų grąžinimo sunkumus, du užsienio bendrovių konsorciumai aiškiai leido suprasti, kad jie gali prašyti „Parex“ banko iš anksto grąžinti paskolas, kurios iš viso sudaro 0,8 mlrd. EUR ir kurių grąžinimo terminas – 2009 m. vasario ir birželio mėn. Tai paskatino 2008 m. lapkričio 10 d. banką iš dalies nacionalizuoti. Tačiau taip suteiktų viešųjų paskolų garantijų nepakako, todėl gruodžio mėn. pradžioje „Parex“ bankas visiškai nacionalizuotas ir nustatytos ribos indėliams atsiimti (50 000 EUR per mėnesį fiziniams asmenims). Nepaisant šių priemonių, iš „Parex“ ir panašaus veiklos modelio vietos bankų nuo to laiko atsiimta labai daug nerezidentų indėlių, iš kurių tik maža dalis perkelta į kitus Latvijos bankus. Sisteminė likvidumo įtampa paskatino Latvijos banką lapkričio 13 d. pranešti apie papildomą savo privalomųjų atsargų normos mažinimą nuo 7 % iki 5 % trumpalaikiams įsipareigojimams ir nuo 5 % iki 3 % įsipareigojimams, kurių terminas daugiau kaip 2 metai, ir taip atlaisvinti likvidžių lėšų (šie sprendimai įsigaliojo dviem etapais po 1 procentinį punktą lapkričio 24 d. ir gruodžio 24 d.). Vis dėlto atsargos toliau seko, o Latvijos banko grynųjų tarptautinių investicijų padėtis nuo 2008 m. spalio mėn. pradžios iki metų pabaigos pablogėjo 0,9 mlrd. EUR. Per tą patį laikotarpį rezidentų ir nerezidentų indėliai užsienio kapitalo bankuose padidėjo ir, svarbiausia, likvidumo parama iš patronuojančiųjų bendrovių yra užtikrinta.Kredito rizika kol kas smarkiai nepasireiškė, bet numatoma, kad per ateinančius mėnesius ji didės. Nors jau padaugėjo uždelstų paskolų, neveiksnių paskolų skaičius kol kas neviršija 1 % visų paskolų iš dalies dėl to, kad šiuo metu problemiškos paskolos restruktūrizuojamos. Vis dėlto neigiamas numatomos užsitęsusios recesijos poveikis rezidentų pajamoms, o kartu jų gebėjimui grąžinti skolas aiškiai didės. Mokumo koeficientai mažės ir gali priartėti prie reglamentuojamo mažiausio dydžio, o tuomet gali prireikti kapitalo injekcijų.Dabartinė ir būsima bankų sektoriaus padėtis priklauso nuo objektyvių veiksnių, bet taip pat nuo patikimumo ir su pasitikėjimu susijusių lūkesčių. Labai svarbu dabartinėmis aplinkybėmis užtikrinti pasitikėjimą, kad stabilizuotųsi indėlių bazė ir sumažėtų likvidumo įtampa. Turint omenyje suvaržytus viešuosius finansus, atkurti pasitikėjimą finansų sektoriuje vyriausybės veiksmais būtų tikėtina tik tuomet, jei tuos veiksmus papildytų didelė tarptautinė finansinė parama.5. MOKėJIMO BALANSAS IR IšORėS FINANSAVIMO POREIKIAILatvijos ekonomikos klestėjimui iki 2007 m. buvo būdingas didelis išorės disbalansas ir pernelyg greitai didėjantys išorės įsipareigojimai. 2007 m. pabaigoje bendroji išorės skola viršijo 135 % BVP (grynoji išorės skola buvo 52 % BVP). Tarptautinių investicijų padėtis 2007 m. pabaigoje pasikeitė taip, kad grynieji įsipareigojimai padidėjo iki 79 % BVP ir pagal apskaičiavimus 2008 m. antrojo ketvirčio pabaigoje jie padidėjo iki 82 % BVP.2008 m., mažėjant lėšų įsisavinimui šalies viduje, išorės skolinimasis smarkiai sumažėjo. Remiantis preliminariais Latvijos banko įverčiais, einamosios sąskaitos deficitas per 2008 m. trečiąjį ketvirtį sumažėjo iki maždaug 12,5 % BVP (palyginti su aukščiausia 27 % BVP verte 2006 m. ketvirtąjį ketvirtį). 2009 m. prekių prekybos deficitas turėtų išlikti apie 10 % BVP (kaip ir paskutiniais 2008 m. mėnesiais), bet turint omenyje teigiamą paslaugų balansą ir gerėjančią pajamų sąskaitą, einamosios sąskaitos deficitas turėtų būti mažesnis. Siekiant užtikrinti, kad BVP augimo pagrindas nuo mažėjančios vidaus paklausos pakistų į didėjantį eksportą, reikia darbo užmokestį vėl labiau priderinti prie našumo ir toliau vykdyti struktūrines reformas, stiprinant ūkio pasiūlos aspektus.Siekiant atkurti tinkamą mokėjimų balanso padėtį labai svarbu ištaisyti pastaraisiais metais pernelyg didelį einamosios sąskaitos deficitą, bet tam, kad būtų užtikrintas išorės tvarumas, vien to neužteks, atsižvelgiant į didelę šalies skolą, kuri daugiausia trumpalaikė. Numatoma, kad išorės finansavimo padėtis dar kurį laiką išliks labai įtempta, nes mažėja galimybės gauti išorės kreditą, galimai mažėja nerezidentų bei rezidentų indėliai ir blogėja investicijų šalies viduje perspektyvos. Toliau mažinant užsienio valiutos atsargas (kurios nuo 2008 m. spalio mėn. pradžios iki gruodžio mėn. pradžios sumažėjo maždaug 25 %) būtų pakenkta fiksuotam Latvijos valiutos kursui. Šiomis aplinkybėmis likvidumo suvaržymams palengvinti trumpuoju laikotarpiu ir griežtam išorės koregavimui remti vidutinės trukmės laikotarpiu prireiks išorės finansinės pagalbos kartu su tvirta politine programa.Atsižvelgdama į pirmiau išdėstytus faktus, Komisija mano, kad Latvijos mokėjimų balansui iškilusi didelė grėsmė. Todėl Komisija rekomenduoja Tarybai priimti sprendimą skirti savitarpio pagalbą.6. LATVIJOS EKONOMIKOS STABILIZAVIMO IR AUGIMO ATGAIVINIMO PROGRAMA. MAKROEKONOMINėS IR FINANSų SISTEMOS PRIEMONėSVykstant Latvijos valdžios institucijų ir galimų koordinuoto tarptautinės finansinės paramos paketo teikėjų diskusijoms, valdžios institucijos priėmė plataus užmojo politinę programą (kaip minėta, Parlamentas ją gavo ir patvirtino gruodžio 12 d.). Programa pagrįsta tuo, kad bus išlaikytas esamas fiksuotas lato kursas – tai bus esminis būsimos politikos pagrindas. Programa siekiama šalinti finansų sektoriaus silpnąsias vietas, ištaisyti fiskalinį disbalansą ir didinti konkurencingumą, išlaikant mažai svyruojantį valiutos kursą. Joje numatytas neatidėliotinas ir tvarus fiskalinis konsolidavimas, visapusiška bankų problemų sprendimo strategija, geresni priežiūros institucijų krizių valdymo gebėjimai, visapusiškos struktūrinės reformos ir kitos svarbios priemonės. Programoje daroma makroekonominio scenarijaus prielaida, kad BVP sumažės 5 % 2009 m. ir dar 3 % 2010 m., o 2011 m. pradės po truputį atsigauti (2 %). Fiskaline strategija siekiama, kad valdžios sektoriaus deficitas iki 2011 m. būtų ne didesnis kaip 3 % BVP ir tais metais atitiktų Mastrichto deficito kriterijų.Derybos dėl finansinės paramos su ES, TVF ir kitomis šalimis, kuriose pabrėžtas rimtas būsimas biudžeto deficitas, paskatino vyriausybę priimti pataisytą bendrąjį 2009 m. biudžetą. Parlamentas jį patvirtino gruodžio 12 d. kartu su nepaprastąja ekonomikos stabilizavimo programa. Pataisytajame biudžete, pagrįstame pakoreguota prognoze, kad 2009 m. BVP sumažės 5 %, atsižvelgiama į pastaruoju metu pablogėjusias ekonomines perspektyvas ir siekiama, kad valdžios sektoriaus biudžeto deficitas būtų mažesnis kaip 5 % BVP[4], taigi galima teigti, kad numatomas tik nedidelis struktūrinis koregavimas, palyginti su apskaičiuotu 2008 m. galutiniu rodikliu (bet kur kas didesnis, palyginti su lapkričio mėn. patvirtintu biudžetu). Be to, iki 2009 m. kovo mėn. pabaigos turėtų būti priimtas išsamaus papildomo 2009 m. biudžeto įstatymas, kuris atitiktų bendrąsias gruodžio mėn. biudžeto nuostatas.Kiek tai susiję su išlaidomis, pagrindinis konsolidavimo elementas – labai sumažinamas viešojo sektoriaus darbo užmokestis (kompensuojama vidutiniškai 15 %, palyginti su pradiniu 2008 m. lapkričio 14 d. biudžetu, bet taip bus tik iš dalies atsvertas didelis realusis padidėjimas, užfiksuotas pastaraisiais metais) ir papildomai mažinamas darbuotojų skaičius. Be to, suplanuota labai sumažinti einamąsias išlaidas, nesusijusias su darbuotojais. Tarp kitų reikšmingų priemonių planuojama mažinti subsidijas (išskyrus socialinę paramą) ir išlaidas prekėms bei paslaugoms ir riboti vietos valdžios išlaidas. Šiuo atžvilgiu nacionalinis dalinis finansavimas ES finansuojamiems projektams išliks suplanuoto dydžio ir padės ekonomikai keistis į atvirą užsienio prekybai sektorių. Kiek tai susiję su pajamomis, numatyta 3 procentiniais punktais padidinti standartinį PVM tarifą iki 21 %, nuo 5 % iki 10 % padidinti sumažintą PVM tarifą, taikomą kur kas siauresnei apmokestinimo bazei (daugiausia vaistams), didinti kuro akcizą (taip atitikti ES acquis ) ir tai iš dalies kompensuoti 2 procentiniais punktais sumažinus gyventojų pajamų mokesčio tarifą.Tolesnis fiskalinis konsolidavimas planuojamas 2010 m., o vidutinės trukmės fiskalinės sistemos pagrindas – plataus užmojo siekis, kad 2011 m. valdžios sektoriaus deficitas būtų ne didesnis kaip 3 % BVP ir atitiktų Mastrichto fiskalinės konvergencijos kriterijų. 2010 m. tolesnį konsolidavimą sudarys tolesnis išlaidų ribojimas tais metais, kapitalo pajamų mokesčio įvedimas (10 %), nekilnojamojo turto mokesčio padidinimas panaikinus išimtis siekiant išplėsti apmokestinimo bazę. Be to, bus imtasi priemonių biudžetinių procedūrų nustatymui ir vykdymui griežtinti priimant naują fiskalinę sistemą ir biudžeto reformos įstatymą.Be minėto fiskalinio paketo, kaip bet kokios išorės finansinės paramos prielaida siekiama išspręsti „Parex“ banko problemas taip, kad esami akcininkai nebeturėtų jo nuosavybės dalies. Po pirmo audito vyriausybė jau kontroliuoja daugiau kaip 85 % banko nuosavybės. Vadovybė pakeista. Nauja vadovybė rengia problemų sprendimo planą, pagal kurį nuostolių valstybei būtų kuo mažiau. Ji sieks, kad išorės šalys artimoje ateityje tvirtai įsipareigotų atnaujinti „Parex“ sindikuotąjį finansavimą.Kitomis priemonėmis siekiama užtikrinti didesnį bankų sektoriaus stabilumą vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiu. Pirmiausia valdžios institucijos sieks atkurti pasitikėjimą bankų sistema. Bankų sistemoje bus atlikti tikslingi tyrimai siekiant užtikrinti, kad visi bankai būtų mokūs ir turėtų pakankamai kapitalo. Perspektyvių bankų, kurių kapitalą reikia didinti, bus paprašyta atlikti privatų restruktūrizavimą per išorės investuotojus arba jungiant bendroves arba gauti kapitalo paramą iš patronuojančiųjų bankų.Beveik visa dabartinė išorės skola priklauso privačiajam sektoriui. Siekiant skolos dydį priderinti prie tvaraus augimo ateityje ir neskaitant rizikos ribojimo, priežiūros ir monetarinės politikos priemonių, svarbi programos sudedamoji dalis – skolos restruktūrizavimas. Bus sutvirtintas tinkamas esamos skolos restruktūrizavimo, kiek jis susijęs su skolos terminais ir valiuta, teisinis pagrindas. Prioritetu taip pat bus laikomas nemokumo procedūrų palengvinimas ir spartus sanavimo planų įgyvendinimas.Ekonominės politikos programoje taip pat numatytos struktūrinės reformos priemonės, kurios remiamos Lisabonos strategijoje, kaip antai: aktyvi darbo rinka ir mokymosi visą gyvenimą politika, aktyvesnis privačiojo sektoriaus atstovų dalyvavimas mokslinių tyrimų bei plėtros ir inovacijų diegimo veikloje, eksporto skatinimo priemonės ir administracinių kliūčių verslui šalinimas.7. ES PARAMA PAGAL MOKėJIMų BALANSO PRIEMONę – TARPTAUTINėS PAGALBOS DALISAtsižvelgdama į rimtus Latvijos mokėjimų balansui iškilusius sunkumus, su sąlyga, kad Latvijos valdžios institucijos tvirtai įsipareigotų įgyvendinti esminę ekonomikos koregavimo programą, ir 2009 m. sausio 12 d. pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, Komisija rekomenduoja Tarybai skirti Latvijai savitarpio pagalbą, numatytą Sutarties 119 straipsnyje.Be to, Komisija, pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, siūlo, kad Taryba pagal Komisijos rekomendaciją priėmusi pirmiau minėtą sprendimą skirti Latvijai savitarpio pagalbą, priimtų sprendimą Latvijai skirti iki 3,1 mlrd. EUR dydžio vidutinės trukmės finansinę pagalbą pagal ES valstybės narėms skirtą priemonę (nustatytą 2002 m. vasario 18 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 332/2002), siekiant sustiprinti Latvijos mokėjimų balanso tvarumą.Vidutinės trukmės finansinė pagalba būtų skirta tuomet, kai Latvija patiria rimtą grėsmę prarasti vidaus bei tarptautinį pasitikėjimą jos finansine sistema, jos biudžeto būklė blogėja ir artimuoju laikotarpiu jai kyla didelė finansavimo įtampa. Be to, ši pagalba skirta būtinam išorės ir vidaus koregavimui palengvinti. Laikotarpiui iki pirmojo 2011 m. ketvirčio pagal apskaičiavimus iš viso reikėtų 7,5 mlrd. EUR dydžio finansavimo. Į šią sumą įtrauktos lėšos numatomam išorės (einamosios ir kapitalo) sąskaitos deficitui, atsiimtiems indėliams, nepakankamu mastu pratęstoms prie grąžinimo termino artėjančioms paskoloms, mokėjimų balanso klaidoms bei praleidimams padengti ir tarptautinėms atsargoms sukaupti iki riziką ribojančio lygio.Parama būtų suteikta kartu su TVF ir kita daugiašale bei dvišale parama. Ji būtų išmokama šešiomis dalimis ir būtų susieta su ekonominės politikos sąlygomis. Siūlomas sprendimas baigtų galioti praėjus trejiems metams nuo jo įsigaliojimo. Ekonominės politikos sąlygos, su kuriomis būtų susietos ES paskolos išmokos, bus išdėstytos susitarimo memorandume, kuris bus sudarytas su Latvijos valdžios institucijomis. Pagrindiniai šių sąlygų elementai yra šie:Esminis fiskalinis konsolidavimas per laikotarpį iki 2011 m. Kiek tai susiję su pradiniu 2008 m. lapkričio 14 d. biudžetu, 2009 m. numatytas labai didelis fiskalinis konsolidavimas, kuriuo siekiama, kad biudžeto deficitas būtų ne didesnis kaip 5 % BVP, ir tolesnis konsolidavimas 2010 m. Pagrindinės biudžeto priemonės: i) priimti aiškiai apibrėžtą vidutinės trukmės fiskalinę programą, skirtą iki 2011 m. sumažinti valdžios sektoriaus biudžeto deficitą iki žemesnio už Sutartyje nustatytą pamatinę vertę (3 % BVP) lygio; ii) laikantis vidutinės trukmės biudžeto aukščiausių ribų, 2009 m. sumažinti vidutinį nominalųjį viešojo sektoriaus darbo užmokestį maždaug 15 %; tas pats turėtų būti taikoma vietos valdžiai, vyriausybės agentūroms ir valstybinėms įmonėms; iii) panaikinti premijas ir panašias išmokas; iv) mažiausiai 5 % sumažinti viešojo sektoriaus ir vietos valdžios darbuotojų; v) smarkiai sumažinti subsidijas (išskyrus socialinę paramą) ir išlaidas prekėms ir paslaugoms; vi) įgyvendinti ES lėšomis finansuojamus projektus tokiu mastu, kaip anksčiau planuota.Finansinių sąlygų priemonės, kuriomis siekiama užtikrinti didesnį bankų sektoriaus stabilumą vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiu. Pirmiausia valdžios institucijos sieks atkurti pasitikėjimą bankų sistema. Bankų sistemoje bus atlikti tikslingi tyrimai siekiant užtikrinti, kad visi bankai būtų mokūs ir turėtų pakankamai kapitalo. Perspektyvių bankų, kurių kapitalą reikia didinti, bus paprašyta atlikti privatų restruktūrizavimą per išorės investuotojus arba jungiant bendroves arba gauti kapitalo paramą iš patronuojančiųjų bankų. Svarbi šio proceso dalis buvo 2008 m. gruodžio 18 d. trijų didelių užsienio patronuojančiųjų bankų grupių atskiri pranešimai apie įsipareigojimą likti Latvijoje ir remti veiklą šioje šalyje.Skolos restruktūrizavimas privačiajame sektoriuje siekiant sumažinti pažeidžiamumą dėl didelio įsiskolinimo (beveik visa išorės skola priklauso privačiajam sektoriui) ir vykdant rizikos ribojimo, priežiūros ir monetarinės politikos priemones. Bus sutvirtintas tinkamas esamos skolos restruktūrizavimo, kiek jis susijęs su skolos terminais ir valiuta, teisinis pagrindas. Prioritetu taip pat turi būti laikomas nemokumo procedūrų palengvinimas ir spartus sanavimo planų įgyvendinimas. Be kita ko, tai yra iš dalies pakeisti nemokumo įstatymą, kad būtų palengvinta perspektyvių įmonių bei jų kreditorių tarpusavio veikla ir patobulinta asmens bankroto sistema.Struktūrinės pajamų politikos, fiskalinės drausmės ir biudžetinės procedūros bei valdymo priemonės. Bus iš dalies pakeistas biudžeto ir finansinio valdymo įstatymas siekiant sugriežtinti finansinės atsakomybės, skaidrumo bei atskaitomybės nuostatas ir pradės veikti vidutinės trukmės biudžetinė sistema. Bus įsteigtas specialus komitetas darbo užmokesčio ribojimui stebėti ir rekomendacijoms teikti siekiant užtikrinti, kad darbo užmokesčio kaita netrukdytų atkurti konkurencingumo.Struktūrinės reformos priemonės, kurios, inter alia , remiamos Lisabonos strategijoje , kaip antai: aktyvi darbo rinka ir mokymosi visą gyvenimą politika, aktyvesnis privačiojo sektoriaus dalyvavimas mokslinių tyrimų bei plėtros ir inovacijų diegimo veikloje, eksporto skatinimo priemonės ir administracinių kliūčių verslui mažinimas.Siekiant, kad dabartinėmis aplinkybėmis rinkoje būtų užtikrintas būtinas lankstumas, siūloma leisti naudoti palūkanų normų apsikeitimo sandorius vykdant skolinimosi operaciją, kuria finansuojama paskola. Siekiant apsaugoti ES biudžetą, galimo apsikeitimo sandorio šalys turėtų turėti didžiausią kredito kokybės vertinimą.RekomendacijaTARYBOS SPRENDIMASskirti Latvijai savitarpio pagalbąEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 119 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją, pateiktą pasikonsultavus su Ekonomikos ir finansų komitetu,kadangi:(1) Atsižvelgiant į labai didelius išorės finansavimo poreikius, Latvijos kapitalo ir finansų rinkose pastaruoju metu patiriama įtampa, atspindinti apskritai blogesnes nuotaikas rinkoje ir vis didesnį susirūpinimą Latvijos ekonomikos veiksmingumu turint omenyje didelį disbalansą: didelį išorės deficitą ir labai didelę išorės skolą, prastėjančią viešųjų finansų padėtį ir didelę sąnaudų bei kainų infliaciją. Latvijos bankų sektoriuje kilo rimtų likvidumo ir pasitikėjimo problemų. Užsienio valiutos atsargų lygis sumažėjo, nes centrinis bankas ėmėsi veiksmų fiksuotam valiutos kursui išsaugoti.(2) Taryba reguliariai peržiūri Latvijos įgyvendinamą ekonominę politiką, visų pirma kiek tai susiję su Latvijos konvergencijos programa bei nacionaline reformų programa ir konvergencijos ataskaitomis.(3) Bendras Latvijos išorės finansavimo poreikis iki 2011 m. pirmojo ketvirčio įvertintas 7,5 mlrd. EUR.(4) Latvijos valdžios institucijos iš ES ir kitų tarptautinių finansų institucijų bei šalių paprašė reikšmingos finansinės pagalbos mokėjimų balanso tvarumui paremti.(5) Latvijos mokėjimų balansui kyla rimta grėsmė, kuria pateisinama, kad Bendrija kartu su TVF ir kitais paramos teikėjais skubiai suteiktų savitarpio pagalbą.(6) Finansinės pagalbos paketas būtų suteiktas, jei Latvijos valdžios institucijos tvirtai įsipareigotų įgyvendinti plataus užmojo biudžeto, finansų sistemos ir struktūrinės reformos programą siekiant palengvinti būtiną išorės ir vidaus koregavimą, stabilizuoti ekonomiką ir atkurti ekonominės politikos patikimumą. Komisija, bendradarbiaudama su EFK, reguliariai ir atidžiai tikrins, kad su pagalba susietos ekonominės politikos sąlygos būtų iki galo įgyvendintos.PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:Vienintelis straipsnisBendrija Latvijai suteikia savitarpio pagalbą.Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.Priimta Briuselyje […]Tarybos varduPirmininkasPasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASskirti Latvijai Bendrijos vidutinės trukmės finansinę pagalbąEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 2002 m. vasario 18 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 332/2002[5] dėl priemonės, teikiančios vidutinės trukmės finansinę pagalbą valstybių narių mokėjimų balansams, sukūrimo, ypač į jo 3 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, pateiktą pasikonsultavus su Ekonomikos ir finansų komitetu (EFK),kadangi:(1) [….] Taryba nusprendė Latvijai suteikti savitarpio pagalbą.(2) Atsižvelgiant į labai didelius išorės finansavimo poreikius, Latvijos kapitalo ir finansų rinkose pastaruoju metu patiriama įtampa, atspindinti apskritai blogesnes nuotaikas rinkoje ir vis didesnį susirūpinimą Latvijos ekonomikos veiksmingumu turint omenyje didelį disbalansą: didelį išorės deficitą, prastėjančią viešųjų finansų padėtį ir didelę sąnaudų bei kainų infliaciją. Latvijos bankų sektoriuje kilo rimtų likvidumo ir pasitikėjimo problemų. Užsienio valiutos atsargų lygis sumažėjo, nes centrinis bankas ėmėsi veiksmų fiksuotam valiutos kursui išsaugoti.(3) Bendras Latvijos išorės finansavimo poreikis iki 2011 m. pirmojo ketvirčio įvertintas 7,5 mlrd. EUR.(4) Reikėtų Latvijai skirti iki 3,1 mlrd. EUR dydžio Bendrijos paramą pagal vidutinės trukmės finansinės pagalbos valstybių narių mokėjimų balansui priemonę, nustatytą Reglamentu (EB) Nr. 332/2002. Bendrijos pagalba turėtų būti suteikta kartu su Tarptautinio valiutos fondo 1,5 mlrd. SST paskola (1200 % Latvijos TVF kvotos, maždaug 1,7 mlrd. EUR) pagal 2008 m. gruodžio 23 d. patvirtintą rezervinį TVF susitarimą. Šiaurės šalys (Švedija, Danija, Suomija ir Norvegija) kartu suteiks 1,8 mlrd. EUR, Pasaulio bankas – 0,4 mlrd. EUR, Europos rekonstrukcijos ir plėtros bankas, Čekija, Lenkija ir Estija – iš viso 0,5 mlrd. EUR, taip iš viso iki 2011 m. pirmojo ketvirčio susidarys 7,5 mlrd. EUR.(5) Bendrijos pagalbą administruoti turėtų Komisija. Specialios ekonominės politikos sąlygos, dėl kurių susitarta su Latvijos valdžios institucijomis, pasikonsultavus su EFK, turėtų būti išdėstytos susitarimo memorandume. Tarp jų, inter alia , turėtų būti priemonės, skirtos likvidumo įtampai artimiausiu metu mažinti, ilgalaikiam stabilumui atkurti stiprinant bankų sektorių, fiskaliniam disbalansui ištaisyti ir šalies politikos kryptims, kurios padėtų didinti konkurencingumą, priimti. Tarp priemonių turėtų būti neatidėliotinas ir tvarus fiskalinis konsolidavimas, visapusiška bankų problemų sprendimo strategija, didesni priežiūros institucijų krizių valdymo gebėjimai, visapusiškos struktūrinės reformos ir kitos svarbios priemonės. Išsamias finansines sąlygas Komisija turėtų išdėstyti paskolos susitarime.(6) Reikėtų suteikti pagalbą, kad būtų mažinama likvidumo įtampa artimiausiu metu ir su sąlyga, kad būtų vykdoma politika ilgalaikiam stabilumui atkurti stiprinant bankų sektorių, fiskaliniam disbalansui ištaisyti ir šalies politikos kryptims, kurios padėtų didinti konkurencingumą, priimti išlaikant mažai nuo esamo centrinio kurso svyruojantį valiutos kursą,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnis1. Bendrija suteikia Latvijai vidutinės trukmės paskolą, kuri neviršija 3,1 mlrd. EUR ir kurios ilgiausias vidutinis terminas yra penkeri metai.2. Bendrijos finansinė pagalba teikiama trejus metus nuo pirmosios šio sprendimo įsigaliojimo dienos.2 straipsnis1. Pagalbą administruoja Komisija taip, kad atitiktų Latvijos įsipareigojimus ir Tarybos rekomendacijas. Šios sąlygos išdėstomos susitarimo memorandume. Išsamias finansines sąlygas Komisija išdėsto paskolos susitarime.2. Bendradarbiaudama su EFK, Komisija reguliariai tikrina, kad su pagalba susietos ekonominės politikos sąlygos būtų įgyvendintos. Komisija informuoja EFK apie galimą pasiskolintų lėšų refinansavimą arba finansinių sąlygų restruktūrizavimą.3. Latvija pasirengia priimti ir įgyvendinti papildomas konsolidavimo priemones ekonomikai stabilizuoti, jei tokių priemonių prireiktų vykdant pagalbos programą. Prieš priimdamos bet kokias tokias papildomas priemones, Latvijos valdžios institucijos konsultuojasi su Komisija.3 straipsnis1. Bendrijos finansinę pagalbą Komisija Latvijai suteikia ne daugiau kaip šešiomis dalimis, kurių dydis bus nustatytas susitarimo memorandume.2. Pirmąją dalį leidžiama naudoti įsigaliojus paskolos susitarimui ir susitarimo memorandumui.3. Jei to reikia paskolai finansuoti, leidžiama laikantis rizikos ribojimo principų naudoti palūkanų normų apsikeitimo sandorius su didžiausią kredito kokybės vertinimą turinčiomis sandorio šalimis.4. Dėl leidimo naudoti tolesnes paskolos dalis Komisija sprendžia gavusi EFK nuomonę.5. Kiekviena tolesnė dalis išmokama remiantis tuo, kad būtų tinkamai vykdoma naujoji Latvijos Vyriausybės ekonomikos programa (Ekonomikos stabilizavimo ir augimo atgaivinimo programa), įtraukta į konvergencijos programą, ir konkrečiai specialios ekonominės politikos sąlygos, išdėstytos susitarimo memorandume. Inter alia , tai yra:1.  Priimti aiškiai apibrėžtą vidutinės trukmės fiskalinę programą, skirtą iki 2011 m. sumažinti valdžios sektoriaus biudžeto deficitą iki žemesnio už Sutartyje nustatytą pamatinę vertę (3 % BVP) lygio.2.  Vykdyti 2009 m. biudžetą, kuris pataisytas 2008 m. gruodžio 12 d. priėmus papildomą biudžetą (ir kuris turi būti išsamiai patikslintas per pirmąjį 2009 m. ketvirtį) ir kuriame siekiama, kad valdžios sektoriaus deficitas būtų ne didesnis kaip 5 % BVP.3.  Vidutinį nominalųjį viešojo sektoriaus darbo užmokestį 2009 m. sumažinti mažiausiai 15 % (palyginti su pradiniu 2008 m. lapkričio 14 d. biudžetu), o 2010–2011 m. – dar 2 %.4.  Viešojo sektoriaus ir vietos valdžios darbuotojų 2009 m. sumažinti mažiausiai 5 %.5.  Sugriežtinti biudžetinių procedūrų nustatymą ir vykdymą priimant fiskalinę sistemą ir biudžeto reformos įstatymą.6.  Įvesti aiškią ir skaidrią tiesioginio viešojo administravimo darbuotojų darbo užmokesčio mokėjimo sistemą ir nustatyti bendrą viešojo administravimo institucijų žmogiškųjų išteklių planavimo ir valdymo sistemą.7.  Nustatyti didesnio bankų sektoriaus stabilumo vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiu užtikrinimo mechanizmus, įskaitant įvairias priežiūros, rizikos ribojimo ir monetarinės politikos priemones. Šiomis priemonėmis reikėtų apriboti kreditavimo augimą iki priimtino lygmens ir išvengti didelės priklausomybės nuo neužtikrinto finansavimo iš užsienio. Bankų sistemoje reikia atlikti tikslingus tyrimus siekiant užtikrinti, kad visi bankai būtų mokūs ir turėtų pakankamai kapitalo.8.  Imtis tinkamų privačiojo sektoriaus skolos restruktūrizavimo priemonių. Turi būti sutvirtintas tinkamas esamos skolos restruktūrizavimo, kiek jis susijęs su skolos terminais ir valiuta, teisinis pagrindas. Prioritetu taip pat reikia laikyti nemokumo procedūrų palengvinimą ir spartų sanavimo planų įgyvendinimą.9.  Užtikrinti, kad likę smulkieji „Parex“ banko akcininkai nepasinaudotų banko problemų sprendimu ir finansinio stabilumo didinimo priemonėmis, ir tam visiškai nacionalizuoti „Parex“ banką.10.  Imtis struktūrinių reformos priemonių, kurios remiamos Lisabonos strategijoje ir įgyvendinamos pagal Latvijos nacionalinę reformų programą, įskaitant aktyvią darbo rinką ir mokymosi visą gyvenimą politiką, aktyvesnį privačiojo sektoriaus atstovų dalyvavimą mokslinių tyrimų bei plėtros ir inovacijų diegimo veikloje, eksporto skatinimo priemones ir administracinių kliūčių verslui šalinimą.11.  Įgyvendinti ES lėšomis finansuojamus projektus tokiu mastu, kaip planuota, siekiant padėti padidinti atviro užsienio prekybai sektoriaus įtaką ekonomikos augimui.12.  Imtis priemonių, kad būtų pagerintos galimybės gauti finansavimą įmonėms ir verslininkams, kurių paraiškos struktūriniams fondams patvirtintos arba kurie ketina teikti paraišką struktūriniams fondams.Šis sprendimas skirtas Latvijos Respublikai. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje .Priimta Briuselyje […]Tarybos varduPirmininkas POVEIKIO BIUDŽETUI PAŽYMA(plg. su vidaus taisyklių 16 straipsniu)POLITIKOS SRITIS: 01 ANTRAŠTINĖ DALIS. EKONOMIKOS IR FINANSŲ REIKALAIVEIKLA: FINANSINĖS OPERACIJOS IR PRIEMONĖSVEIKLOS PAVADINIMAS: VIDUTINĖS TRUKMĖS ES FINANSINĖ PAGALBA LATVIJAI1. PASIŪLYMO PAVADINIMAS: ATITINKAMA BIUDŽETO IŠLAIDŲ KATEGORIJA IR ANTRAŠTINĖ DALIS01 04 01 01 EB garantija Bendrijos paskoloms, skirtoms mokėjimų balansui sureguliuoti2. TEISINIS PAGRINDAS:119 straipsnis; 2002 m. vasario 18 d. Tarybos reglamentas Nr. 332/2002.3. BENDRIEJI FINANSINIŲ METŲ DUOMENYS (EUR)Šis punktas sudaro Europos Sąjungos teikiamos garantijos struktūrą. Ji leis Komisijai aptarnauti skolą (grąžinti pagrindinę skolos dalį, sumokėti palūkanas ir kitas išlaidas) tuo atveju, jei skolininkas (Latvija) nevykdytų įsipareigojimų.Biudžeto įrašas („p.m.“), kuriame nurodyta biudžeto garantija, bus panaudotas tik tuomet, jei bus faktiškai pareikalauta šios garantijos. Tikimasi, kad biudžeto garantijos nebus pareikalauta.3a – Einamieji metaiNetaikomaĮA |Pradinė asignavimo suma finansiniams metams (biudžetas) |Perkeltos sumos |Papildomas asignavimas |Bendra asignavimo suma |Kitoje darbo programoje jau numatyti asignavimai |Turimas likutis |Suma siūlomai veiklai |3b – Perkėlimas į kitą laikotarpįNetaikomaĮA |Perkėlimas į kitą laikotarpį |Kitoje darbo programoje jau numatyti asignavimai |Turimas likutis |Suma siūlomai veiklai |3c – Kiti finansiniai metaiNetaikomaĮA |Pradinė asignavimo suma finansiniams metams (biudžetas) | p.m. |Perkeltos sumos |Papildomas asignavimas |Bendra asignavimo suma |Kitoje darbo programoje jau numatyti asignavimai |Turimas likutis |Suma siūlomai veiklai | p.m. |4. VEIKLOS APRAŠASSiūlomą vidutinės trukmės finansinę pagalbą Latvijai sudaro 3,1 mlrd. EUR Bendrijos paskola (kuri bus finansuojama Bendrijai pasiskolinus tarptautinėse kapitalo rinkose). Ji bus suteikta kaip tarptautinio finansavimo paketo, kuriam priklauso ir 1,5 mlrd. SST (apie 1,7 mlrd. EUR) TVF paskola priėmus rezervinę priemonę, dalis. Šiaurės šalys suteiks 1,8 mlrd. EUR, o Estija, Čekija, Lenkija ir ERPB taip pat įsipareigojo suteikti iš viso 0,5 mlrd. EUR.Pagalba rodo norą padėti Latvijai, kurios kapitalo ir finansų rinkose susidarė įtampa apskritai rinkoje griežtėjant požiūriui į besivystančios ekonomikos rinkas. Bendrijos vidutinės trukmės finansine parama Latvijai ketinama mažinti likvidumo įtampą artimiausiu metu, atkurti ilgalaikį stabilumą stiprinant bankų sektorių, ištaisyti fiskalinį disbalansą ir priimti šalies politikos kryptis, kurios padėtų didinti konkurencingumą, išlaikant mažai svyruojantį valiutos kursą. Šia pagalba remiamą ekonominės politikos paketą sudaro neatidėliotinas ir tvarus fiskalinis konsolidavimas, visapusiška bankų problemų sprendimo strategija, didesni priežiūros institucijų krizių valdymo gebėjimai, visapusiškos struktūrinės reformos ir kitos svarbios priemonės.Konsultuojantis su Ekonomikos ir finansų komitetu Komisijos administruojama pagalba yra būdas užtikrinti, kad ES ir toliau aktyviai dalyvautų formuojant ekonominę politiką Latvijoje ir kad ta politika atitiktų Latvijos įsipareigojimus Europos Sąjungoje bei Tarybos rekomendacijas, ypač kiek tai susiję su nacionalinės reformų programos bei konvergencijos programos įgyvendinimu.Bendrijos pasiskolintoms lėšoms, gautoms kapitalo rinkose arba iš finansų įstaigų, siekiant suteikti paskolą Latvijai, suteikiama Bendrijos garantija. Paskola gaunama kapitalo rinkose arba iš finansų įstaigų. Pagrindinė paskolų, kurios bus suteiktos Latvijai, suma yra 3,1 mlrd. EUR.Europos Sąjungos teikiamos garantijos struktūra sudarys galimybę Komisijai aptarnauti skolą, jei Latvija nevykdytų savo įsipareigojimų.Siekdama vykdyti įsipareigojimus, Komisija gali pasinaudoti savo grynųjų pinigų ištekliais, kad laikinai aptarnautų skolą. Tokiu atveju bus taikomas 2000 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000, įgyvendinančio Sprendimą 2000/597/EB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos (OL L 130, 2000 5 31, p. 1), 12 straipsnis.5. PATVIRTINTAS SKAIČIAVIMO METODASNetaikoma.6. MOKĖJIMO GRAFIKAS (EUR)Netaikoma.Išlaidų kategorija | Asignavimai | Mokėjimai |n metai | n+1 metai | n+2 metai | n+3 metai | Vėlesni finansiniai metai |n metai |n+1 metai |n metai |n+1 metai |Iš viso |[1] Bendrasis indeksas atmetus energijos ir neperdirbtų maisto produktų kainas.[2] Latvija vietos valiutos lato kursą su kita valiuta sieja ilgą laiką – nuo 1994 m. su pagrindinių valiutų krepšeliu, o nuo 2005 m. su euru. 2005 m. gegužės mėn. Latvija prisijungė prie VKM II, vienašališkai priimdama +/- 1 % svyravimo nuo centrinio pariteto ribas.[3] Skaičius pagal nacionalinę metodiką, atmetus vietos valdžios biudžetą.[4] Šioje paramos programoje pripažįstama, kad 2009 m. Latvijai bus taikoma perviršinio deficito procedūra.[5] OL L 53, 2002 2 23, p. 1.


title: 2017 m. liepos 11 d. Tarybos rekomendacija, dėl 2017 m. Belgijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Belgijos stabilumo programos

text:
               9.8.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 261/1

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2017 m. liepos 11 d.
   dėl 2017 m. Belgijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Belgijos stabilumo programos
   (2017/C 261/01)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2016 m. lapkričio 16 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2017 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2017 m. kovo 9–10 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2016 m. lapkričio 16 d. Komisija, remdamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1176/2011 (2), priėmė įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Belgija nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos; tą rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2017 m. kovo 9–10 d. 2017 m. kovo 21 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl euro zonos ekonominės politikos (toliau – euro zonai skirta rekomendacija) (3);

               (2)

               kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Belgija turėtų užtikrinti, kad euro zonai skirta rekomendacija būtų visiškai ir laiku įgyvendinta, kaip nurodyta toliau išdėstytose 1–2 rekomendacijose;

               (3)

               2017 m. vasario 22 d. paskelbta 2017 m. Belgijos ataskaita. Joje įvertinta Belgijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2016 m. liepos 12 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, veiksmai, kurių Belgija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, ir Belgijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

               (4)

               2017 m. balandžio 28 d. Belgija pateikė 2017 m. nacionalinę reformų programą ir 2017 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (5)

               į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

               (6)

               šiuo metu Belgijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir skolos taisyklė. 2017 m. stabilumo programoje Vyriausybė planuoja laipsnišką nominaliojo balanso pagerėjimą nuo 2,6 % BVP deficito 2016 m. iki -0,1 % BVP 2020 m. Planuojama, kad vidutinės trukmės biudžeto tikslas – struktūriniu požiūriu subalansuotas biudžetas – bus pasiektas ne vėliau kaip 2019 m. Tačiau iš perskaičiuoto (5) struktūrinio balanso matyti, kad 2019 m. vis dar susidarys 0,3 % BVP struktūrinis deficitas. 2014 m. valdžios sektoriaus bendrosios skolos ir BVP santykis buvo didžiausias – pasiekė beveik 107 % BVP, 2015 m. ir 2016 m. sumažėjo iki maždaug 106 % BVP, o pagal 2017 m. stabilumo programą numatoma, kad jis ne vėliau kaip 2020 m. sumažės iki 99 %. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos tos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Vis dėlto priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus deficito tikslus 2018 m. ir vėliau, nekonkretizuotos, dėl to pagal 2017 m. pavasario Komisijos prognozę, darant prielaidą, kad politika nesikeis, 2018 m. struktūrinis balansas pablogės;

               (7)

               2017 m. gegužės 22 d. Komisija paskelbė ataskaitą pagal SESV 126 straipsnio 3 dalį, kadangi Belgija nepadarė pakankamos pažangos, kad 2016 m. laikytųsi skolos mažinimo kriterijaus. Ataskaitoje, įvertinus visus svarbius veiksnius, padaryta išvada, kad skolos kriterijaus dabar laikomasi. Tačiau 2017 m. būtina imtis papildomų fiskalinių priemonių, kuriomis būtų užtikrinta, kad 2016 m.–2017 m. laikotarpiu iš esmės būtų laikomasi koregavimo plano siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo;

               (8)

               2017 m. stabilumo programoje nurodyta, kad labai didelio atvykstančių pabėgėlių srauto ir su saugumu susijusių priemonių 2016 m. ir 2017 m. laikotarpiu poveikis biudžetui yra didelis, ir pateikta tinkamų šių papildomų biudžeto išlaidų apimties ir pobūdžio įrodymų. Komisijos nuomone, reikalavimus atitinkančios papildomos išlaidos 2016 m. sudarė 0,08 % BVP dėl labai didelio atvykstančių pabėgėlių srauto ir 0,05 % BVP dėl saugumo priemonių. Papildomas su saugumu susijusių priemonių poveikis 2017 m., palyginti su 2016 m., dabar vertinamas 0,01 % BVP. Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalies ir 6 straipsnio 3 dalies nuostatas šios papildomos išlaidos yra priimtinos, atsižvelgiant į tai, kad atvykstančių pabėgėlių srautas, kaip ir terorizmo grėsmės mastas, yra neįprasti įvykiai, jų poveikis Belgijos viešiesiems finansams yra reikšmingas, o tvarumas nebūtų pažeistas leidžiant laikinai nukrypti nuo koregavimo plano siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Todėl 2016 m. reikiamas koregavimas siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo buvo sumažintas norint atsižvelgti į papildomas su pabėgėliais ir saugumu susijusias išlaidas. Galutinis su 2017 m. susijęs vertinimas, į kurį bus įtrauktos reikalavimus atitinkančios sumos, bus atliktas 2018 m. pavasarį, remiantis Belgijos valdžios institucijų pateiktais stebėjimų duomenimis;

               (9)

               2016 m. liepos 12 d. Taryba rekomendavo Belgijai 2017 m. užtikrinti bent 0,6 % BVP metinį fiskalinį koregavimą siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Remiantis Komisijos 2017 m. pavasario prognoze, esama rizikos, kad 2017 m. nuo to reikalavimo bus kiek nukrypta. Tačiau vis dar yra rizikos, kad 2016–2017 m. laikotarpiu bus labai nukrypta nuo rekomenduojamo koregavimo plano siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Ši išvada nepasikeistų, jeigu labai didelio pabėgėlių srauto ir su saugumu susijusių priemonių poveikis biudžetui būtų neįtrauktas į tą reikalavimą;

               (10)

               atsižvelgiant į Belgijos fiskalinę padėtį ir visų pirma jos skolos lygį, numatoma, kad 2018 m. šalis toliau vykdys koregavimą siekdama vidutinės trukmės biudžeto tikslo – struktūriškai subalansuoto biudžeto. Pagal bendrai sutartą koregavimo matricą taikant Stabilumo ir augimo paktą, tas koregavimas būtinas, kad grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų (6) nominalusis augimas 2018 m. neviršytų 1,6 %. Tai atitiktų bent 0,6 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. Jeigu politika nesikeis, esama rizikos, kad 2018 m. nuo to reikalavimo bus labai nukrypta. Prima facie prognozuojama, kad 2017 m. ir 2018 m. Belgija nesilaikys skolos taisyklės. Apskritai Taryba mano, kad nuo 2017 m. reikės papildomų priemonių siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Tačiau, kaip numatyta Reglamente (EB) Nr. 1466/97, vertinant biudžeto planus ir rezultatus reikėtų atsižvelgti į valstybės narės biudžeto balansą pagal ciklo sąlygas. Kaip primenama Komisijos komunikate dėl 2017 m. Europos semestro, kuris pridedamas prie šių konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų, vertinant 2018 m. biudžeto planų projektus, o vėliau – 2018 m. biudžeto rezultatus, reikės tinkamai atsižvelgti į tikslą siekti fiskalinės krypties, kuri padeda ir stiprinti vykstantį atsigavimą, ir užtikrinti Belgijos viešųjų finansų tvarumą. Šiame kontekste Taryba atkreipia dėmesį į tai, kad Komisija ketina atlikti bendrą vertinimą pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, visų pirma atsižvelgdama į Belgijos ciklinę padėtį;

               (11)

               veiksmingas biudžeto koordinavimas yra labai svarbus tokioje federalinėje valstybėje narėje kaip Belgija, kurioje atsakomybė už didžiąją dalį išlaidų perduota subnacionalinio lygmens valdžios institucijoms. Siekdamos pagerinti vidaus koordinavimą ir į nacionalinę teisę perkelti Sutartį dėl stabilumo, koordinavimo ir valdysenos ekonominėje ir pinigų sąjungoje (fiskalinį susitarimą), federalinė Vyriausybė ir regionų bei bendruomenių Vyriausybės 2013 m. sudarė bendradarbiavimo susitarimą, kuriuo siekiama nustatyti bendrus ir individualius daugiamečius fiskalinius planus, kurių vykdymą turi kontroliuoti Vyriausioji finansų taryba. Tačiau šis procesas nebuvo sėkmingas ir oficialaus susitarimo dėl fiskalinių krypčių pasiekti nepavyko, taip pat nenustatyta pakankamai apsaugos priemonių, susijusių su Vyriausiosios finansų tarybos kontrolės funkcija. Kadangi nesitariama, kaip pasidalinti pastangas, mažėja šalies perspektyvos laikytis bendros krypties siekiant vidutinės trukmės tikslo, kaip numatyta 2017 m. stabilumo programoje;

               (12)

               nepaisant turimo potencialo skatinti augimą ilguoju laikotarpiu, viešosios investicijos, palyginti su Europos standartais, yra labai nedidelės, ypač palyginus bendras viešąsias išlaidas. Ne tik viešasis kapitalas nedidelis, lygai taip pat suprastėjo viešosios infrastruktūros kokybė. Atsižvelgiant į labai didelius biudžeto apribojimus visais valdžios sektoriaus lygmenimis, siekis užtikrinti pakankamai investicijų priklauso nuo visų viešųjų išlaidų sudėties restruktūrizavimo gerinant viešųjų paslaugų efektyvumą bei politiką ir pažabojant spartų tam tikrų išlaidų augimą;

               (13)

               Belgija padarė reikšmingą pažangą reformuodama darbo užmokesčio nustatymo sistemą. 1996 m. Įstatymo, reglamentuojančio derybas dėl darbo užmokesčio, persvarstymu siekiama išsaugoti sąnaudų konkurencingumą, kuris pasiektas naujausiomis darbo užmokesčio mažinimo pastangomis. Atsargesnės pagrindinės prognozės ir įtvirtintos ankstesnės koregavimo priemonės apskaičiuojant darbo užmokesčio normą rodo, kad reformuota sistema daug daroma siekiant pagerinti Belgijos sąnaudų konkurencingumą, palyginti su pagrindiniais prekybos partneriais euro zonoje. Be to, reforma suteikia daugiau garantijų, kad Vyriausybės priemonės, kuriomis siekiama sumažinti su darbo užmokesčiu nesusijusias darbo sąnaudas, veiksmingai padidins sąnaudų konkurencingumą, taip pat išplečia Vyriausybės vaidmenį užkertant kelią dėl per didelės infliacijos galinčioms atsirasti sąnaudų konkurencingumą mažinančioms tendencijoms. Kolektyvinių derybų sistema socialinių partnerių organizacijoms, atstovaujamoms Centrinėje ekonomikos taryboje, padeda atidžiai stebėti darbo užmokesčio ir našumo tendencijas ir kitus su sąnaudomis susijusius ir nesusijusius konkurencingumo veiksnius. Kadangi daugelyje sektorių vis dar plačiai paplitusi praktika darbo užmokesčio pokyčius sieti su infliacija, o Belgijos ir kaimyninių šalių infliacijos atotrūkis didėja, vienetui tenkančių darbo sąnaudų pokyčiai ir toliau bus atidžiai stebimi įgyvendinant Europos semestrą;

               (14)

               padaryta tam tikra pažanga, susijusi su darbo rinkos veikimu. Ilgesnis pensinis amžius ir kiti priešpensinių išmokų apribojimai skatina vyresnio amžiaus žmones likti darbo rinkoje arba į ją grįžti. Palaipsniui sumažintas mokesčių pleištas padėjo padidinti užimtumo lygį. Darbo vietų kūrimas buvo spartus, jį skatino ekonomikos augimas ir didesnis sąnaudų konkurencingumas. Tai taip pat atspindi sumažintus darbo jėgos mokesčius ir darbo užmokesčio augimo ribojimą, kurie padidino Belgijos bendrovių darbo sąnaudų konkurencingumą. Vis dėlto keli struktūriniai trūkumai išlieka. Perėjimo nuo nedarbo ar neveiklumo prie užimtumo rodikliai žemi, o bendrą užimtumo lygį vis dar mažina prasti tam tikrų grupių rezultatai. Tai, be kita ko, žemos kvalifikacijos darbuotojų, jaunimo, vyresnio amžiaus darbuotojų ir migrantų kilmės asmenų, kaip antai ne ES gimusių darbuotojų, bet ir antrosios kartos migrantų rezultatai. Migrantų kilmės asmenų užimtumo rezultatai, net ir pakoregavus pagal kitas individualias charakteristikas, yra vieni iš blogiausių Sąjungoje. Visų pirma, ne ES gimusių asmenų užimtumo atotrūkis yra didžiausias Sąjungoje: tokių asmenų 20–64 metų amžiaus grupėje užimtumo lygis 2016 m. buvo 49,1 %, palyginti su 70,2 % asmenų, gimusių šalyje, o ne ES gimusių moterų užimtumas buvo dar mažesnis (39,1 %). 2015 m. ne ES gimusių gyventojų skurdo ir socialinės atskirties rizika buvo 50,7 %, palyginti su 17 % gimusių šalyje. Šie dideli skirtingų gyventojų grupių užimtumo rodiklių skirtumai toliau lemia tai, kad nuolat neišnaudojama darbo jėga. Nors šiuo metu vykdomomis regioninėmis užimtumo skatinimo sistemų reformomis siekiama racionalizuoti ir pritaikyti sistemą, pasirinktos politikos ekonominį efektyvumą reikėtų stebėti reguliariai. Kai kurios tikslinės grupės politikos ypatumai gali turėti nenumatytą poveikį ir sąlygoti vienų darbuotojų pakeitimą kitais. Kad tikslinga politika būtų veiksminga, taip pat labai svarbu, kad skirtingų lygmenų valdžios atstovai tarpusavyje ir viduje derintų veiksmus ir komunikuotų. Mokesčiai, įskaitant socialines įmokas, kurios nustatomos mažesniam darbo užmokesčiui, ir socialinių išmokų panaikinimas patekus į darbo rinką arba darbo valandų skaičiaus didinimas gali paspęsti neveiklumo ir mažo darbo užmokesčio spąstus;

               (15)

               padaryta tam tikra pažanga vykdant švietimo ir mokymo reformas, kuriomis siekiama gerinti teisingumo, pagrindinių gebėjimų ir švietimo kokybę. Tačiau, nepaisant vidutiniškai gerų rezultatų, palyginti tarptautiniu mastu, šioje srityje geriausių rezultatų pasiekusių penkiolikmečių moksleivių dalis sumažėjo, o prastai besimokančiųjų procentinė dalis padidėjo. Be to, nelygybė švietimo srityje, susijusi su socialine ir ekonomine padėtimi, yra didesnė už Sąjungos ir EBPO vidurkius. Migrantų kilmės asmenų rezultatų atotrūkis taip pat didelis, o antrosios kartos migrantų rezultatai tik šiek tiek geresni nei pirmosios, net ir atsižvelgus į socialinę ir ekonominę padėtį. Todėl nelygybei švietimo srityje šalinti reikės plataus masto politinių priemonių ne tik švietimo sistemoje. Teisingumą bus dar sunkiau užtikrinti dėl labai išaugusio mokinių, ypač migrantų kilmės, skaičiaus (jų dalis padidėjo nuo 15,1 % 2012 m. iki 17,7 % 2015 m.). Be to, Belgijoje jau pradeda trūkti pedagogų, o ir pedagogai yra ne visada gerai pasirengę dirbti su vis įvairesniais moksleiviais ar sulaukia paramos šioje srityje. Pagrindinės to priežastys – sunku pritraukti tinkamiausių studentų ir kandidatų mokytis šios profesijos, labai daug pradedančiųjų pedagogų palieka šį darbą, taip pat mokymui trūksta dalies rengėjų. Be to, pirminio pedagogų rengimo trukmė, kuri šiuo metu Belgijoje yra 3 metai, yra santykinai trumpa. Švietimo ir mokymo reformos yra svarbios, siekiant padidinti žemos kvalifikacijos jaunuolių dalyvavimą darbo rinkoje ir paremti perėjimą prie žinioms imlios ekonomikos;

               (16)

               dar reikia gerinti su sąnaudomis nesusijusius konkurencingumo aspektus. Dėl to labai svarbu didinti našumą ir daugiau investuoti į žinių kapitalą, visų pirma dėl skaitmeninių technologijų pritaikymo. Nors viešosios mokslinių tyrimų sistemos yra aukštos kokybės, dėl geresnių rezultatų inovacijų srityje reikėtų didinti žinių sklaidą ne tokiuose našiuose sektoriuose. Šį poreikį pripažįsta visi federacijos subjektai ir pastaraisiais metais jie priėmė įvairių strategijų ir priemonių inovacijoms skatinti. Tačiau, norint paskatinti tokius pokyčius, būtų galima nuveikti daugiau ir pagerinti pagrindines inovacijų sąlygas. Be to, panašu, jog Belgijoje yra galimybių didinti mokslinių tyrimų ir inovacijų srities viešosios paramos veiksmingumą ir efektyvumą, visų pirma vertinant galimą privačių investuotojų išstūmimo poveikį ir dar labiau paprastinant visą sistemą;

               (17)

               nedidelė pažanga padaryta siekiant pašalinti mažmenininkams taikomus veiklos ir įsisteigimo apribojimus. Po reformos, per kurią kompetencija, susijusi su mažmenininkų įsisteigimu, perduota regionams, naujais regioniniais įstatymais supaprastinta administracinė leidimų išdavimo procedūra. Vis dėlto tam tikras nuostatas galima aiškinti plačiai ir dėl to kyla nepagrįstų kliūčių patekti į rinką pavojus. Vartotojų kainos tebėra aukštesnės nei kaimyninėse valstybėse narėse ir viršija didesnėmis darbo sąnaudomis paaiškinamą lygį. Šiems klausimams spręsti reikėtų parengti visa apimančią strategiją, kad būtų užtikrinta nauda vartotojams dėl konkurencingos rinkos ir mažesnių kainų;

               (18)

               konkurenciją Belgijoje riboja didelis tinklų pramonės šakų ir tam tikrų profesinių paslaugų, be kita ko, nekilnojamojo turto agentų, architektų ir apskaitininkų, reguliavimas. Kliūtimis, be kitų reikalavimų, laikytini architektams taikomi akcijų valdymo ir bendrovės formos apribojimai; nesuderinamumo taisyklės, pagal kurias visų rūšių apskaitos specialistams draudžiama tuo pačiu metu vykdyti bet kokią kitą ekonominę veiklą; apribojimai nekilnojamojo turto agentams užsiimti profesija; akcijų valdymo ir balsavimo teisių apribojimai. Tokias kliūtis sumažinus, padidėtų konkurencija, o dėl to daugiau įmonių patektų į rinką ir tai būtų naudinga vartotojams, nes sumažėtų kainos. 2017 m. sausio mėn. Komisija pateikė priemonių rinkinį, kuriuo būtų šalinamos kliūtys paslaugų rinkose. Šiame rinkinyje numatyta įvairių Belgijai skirtų reformų rekomendacijų, kaip šias problemas spręsti;

               (19)

               bene labiausiai investicijų trūksta transporto tinkle. Vis aštrėja eismo spūsčių piko valandomis problema, dėl kurios mažėja šalies patrauklumas užsienio investuotojams, patiriama didelių ekonominių nuostolių ir daroma žala aplinkai. Be to, Belgija turi su oro tarša susijusių didelių problemų ir nesitikima, kad ji pasieks tikslą sumažinti išmetamą ŠESD kiekį, kuriam netaikoma ATLPS, 15 % 2020 m., palyginti su 2005 m. lygiu, nors ji veikiausiai įvykdys įsipareigojimus pagal Sąjungos klimato srities teisės aktus pasinaudodama esamomis lankstumo nuostatomis. Skubiausi uždaviniai yra modernizuoti pagrindinę geležinkelių ir kelių transporto infrastruktūrą ir sukurti trūkstamas jungtis tarp svarbiausių ekonominės veiklos centrų. Be to, svarbu spręsti spūsčių piko valandomis problemą gerinant viešojo transporto paslaugas, optimizuojant eismo valdymą ir šalinant rinkos iškraipymą ir neigiamą poveikį turinčias mokesčių paskatas, tokias kaip palankios sąlygos bendrovėms priklausantiems automobiliams. Kitas iššūkis susijęs su šalyje pagaminamos energijos adekvatumu ir apskritai su energijos tiekimo saugumu. Dėl neplanuoto keleto branduolinės energetikos objektų atjungimo kilo susirūpinimas, kaip suderinti elektros energijos paklausą ir pasiūlą, o tai, kad branduolinės energetikos objektų veiklos laipsniško nutraukimo grafikas buvo ne kartą peržiūrimas, toliau prisideda prie ilgalaikio investavimo sprendimams priimti nepalankios aplinkos. Nors trumpalaikė su tiekimu susijusi rizika sumažėjo, visų pirma dėl to, kad buvo padidintas strateginis rezervas, ir padaryta tam tikra pažanga didinant jungčių skaičių, ilgalaikių investicijų poreikis tebėra didelis. Be tolesnio energetikos tinklų jungčių skaičiaus didinimo, paklausos valdymui plėtoti reikalingi pažangieji elektros energijos tinklai. Atsižvelgiant į tai, kad projektų energetikos sektoriuje rengimo laikotarpis yra labai ilgas ir kad artimiausią dešimtmetį bus didelis poreikis keisti pajėgumus, reikės skubiai imtis veiksmų, visų pirma parengti tinkamą teisinę sistemą, kuri taip pat skatintų lanksčių pajėgumų (t. y. energijos gamybos, saugojimo ir paklausos valdymo) didinimą;

               (20)

               Belgija padarė tam tikrą pažangą reformuodama mokesčių sistemą, visų pirma perkeldama mokesčių naštą nuo darbo jėgos į kitas mokesčių bazes, o tai palaipsniui sumažins darbo jėgos mokesčių pleištą. Darbo jėgos mokesčiai, įskaitant socialines įmokas, 2016–2020 m. mažinami keliais etapais. Šiuo metu pradeda ryškėti vykdomos mokesčių reformos poveikis. Nepaisant to, mokesčių sistema tebėra sudėtinga, mokesčių bazės siaurėja dėl konkrečių išimčių, atskaitų ir lengvatinių tarifų. Dėl kai kurių iš jų prarandamos pajamos, iškraipoma ekonomika ir atsiranda didelė administracinė našta. Mokesčių perkėlimo poveikis biudžetui neatrodo neutralus, nes darbo jėgos mokesčių sumažinimas tik iš dalies kompensuojamas kitų mokesčių, įskaitant vartojimo mokesčius, padidinimu. Reikia dar daug ką nuveikti gerinant mokesčių sistemos sandarą – toliau plėsti mokesčių bazes siekiant mažesnių teisės aktais nustatytų tarifų ir mažesnių iškraipymų. Taip pat yra nemažai galimybių pereiti prie aplinkosaugos mokesčių dėl, be kita ko, palankių mokestinių sąlygų bendrovėms priklausantiems automobiliams ir kuro kortelių, kurios toliau trukdo siekti pažangos sprendžiant spūsčių, oro taršos ir išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų klausimą. Vyriausybė numato bendrovėms priklausančių automobilių sistemos pakeitimų, tačiau šios reformos nauda aplinkai greičiausiai bus nedidelė;

               (21)

               atsižvelgdama į 2017 m. Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Belgijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2017 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2017 m. stabilumo programą, 2017 m. nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Belgija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Belgijos politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą;

               (22)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2017 m. stabilumo programą, o jos nuomonė (7) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

         REKOMENDUOJA Belgijai 2017 m. ir 2018 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               2018 m. toliau dėti dideles fiskalines pastangas pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimus, atsižvelgiant į poreikį stiprinti vykstantį atsigavimą ir užtikrinti Belgijos viešųjų finansų tvarumą. Panaudoti nenumatytas papildomas pajamas, pvz., turto pardavimo pajamas, kad būtų greičiau mažinamas valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis. Susitarti dėl vykdytino fiskalinių tikslų paskirstymo visiems valdžios lygmenims ir užtikrinti nepriklausomą fiskalinę stebėseną. Pašalinti iškraipomąjį poveikį turinčias mokesčių išlaidas. Gerinti viešųjų išlaidų sudėtį, kad būtų galima investuoti į infrastruktūrą, įskaitant transporto infrastruktūrą.

               2.

               Užtikrinti, kad nepalankiausias sąlygas turinčioms grupėms, be kita ko, migrantų kilmės asmenims, būtų užtikrintos vienodos galimybės dalyvauti kokybiško švietimo, profesinio mokymo sistemose ir darbo rinkoje.

               3.

               Skatinti investicijas į žinių kapitalą, visų pirma priimti priemones, kuriomis būtų didinamas skaitmeninių technologijų pritaikymas ir inovacijų sklaida. Didinti konkurenciją profesinių paslaugų rinkose ir mažmeninėje prekyboje, taip pat stiprinti tinklų pramonės šakų rinkos mechanizmus.

      Priimta Briuselyje 2017 m. liepos 11 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         T. TÕNISTE

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

      (3)  OL C 92, 2017 3 24, p. 1.

      (4)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

      (5)  Pagal ciklą pakoreguotas balansas atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones, Komisijos tarnybų perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

      (6)  Grynąsias valdžios sektoriaus išlaidas sudaro bendrosios valdžios sektoriaus išlaidos, atėmus išlaidas palūkanoms, su Sąjungos programomis, kurios visiškai finansuojamos iš gautų Sąjungos lėšų, susijusias išlaidas ir išlaidas, atsirandančias dėl nediskrecinių su bedarbio pašalpomis susijusių pokyčių. Valstybės finansuojamas bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas subalansuojamas per 4 metų laikotarpį. Įskaičiuojamos diskrecinės su pajamomis susijusios priemonės arba įstatymais nustatytas pajamų padidėjimas. Vienkartinės priemonės, susijusios tiek su pajamomis, tiek su išlaidomis, neįskaičiuojamos.

      (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


Rekomendacija Tarybos sprendimas dėl perviršinio deficito Italijoje – Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 6 dalies taikymas


				|

		52013DC0366

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl 2013 m. Liuksemburgo nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Liuksemburgo stabilumo programos /* COM/2013/0366 final - 2013/ () */

Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl 2013 m. Liuksemburgo
nacionalinės reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2012–2016 m. Liuksemburgo stabilumo programos

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės
priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei
koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[2],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[3],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų
komitetu,
kadangi:
(1)       2010 m. kovo 26 d.
Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui
įgyvendinti naują augimo ir darbo vietų kūrimo
strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės
politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms
sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas
Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;
(2)       remdamasi Komisijos
pasiūlymais, 2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė
rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos
bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010
m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo
politikos gairių[4],
kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires
valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę
ekonominę ir užimtumo politiką;
(3)       2012 m. birželio
29 d. valstybių ar vyriausybių nusprendė priimti
Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo,
kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos
veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos
strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų
reikėtų imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma
išreikšdami tvirtą įsipareigojimą siekti strategijos „Europa
2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas
rekomendacijas;
(4)       2012 m. liepos 6 d.
Taryba priėmė rekomendaciją dėl Liuksemburgo 2012 m.
nacionalinės reformų programos ir nuomonę dėl atnaujintos
2011–2015 m. Liuksemburgo stabilumo programos;
(5)       2012 m. lapkričio
28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą[5], kuria pradedamas 2013 m.
Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2012 m.
lapkričio 28 d. Komisija pagal Reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir
naikinimo priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą[6], kurioje nenurodė, kad
Liuksemburgas yra viena iš valstybių narių, dėl kurios
reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(6)       2013 m. kovo 14 d. Europos
Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas
finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo
veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą,
ekonomikos augimą skatinantį fiskalinį konsolidavimą,
atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos
augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą,
šalinti socialines krizės pasekmes ir modernizuoti viešąjį
administravimą;
(7)       2013 m. balandžio 26 d.
Liuksemburgas pateikė 2013 m. atnaujintą 2012–2016 m.
stabilumo programą ir 2013 m. nacionalinę reformų programą.
Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos
vienu metu;
(8)       remdamasi 2013 m.
stabilumo programos vertinimu pagal Tarybos reglamentą (EB)
Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo
grindžiamos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas.
Visų pirma, 2013 m. programos scenarijus labai panašus į Komisijos
2013 m. pavasario prognozę, nors 2014 m. scenarijus šiek tiek
optimistiškesnis. Vidutinės trukmės laikotarpio deficito projekcijos
pagrįstos gana optimistiniu augimo scenarijumi, didesniu už potencialų
augimą. Programoje išdėstytos biudžeto strategijos tikslas –
sumažinti deficitą nuo 0,8 % BVP 2012 m. iki 0,6 % BVP
2014 m. Tačiau prognozuojama, kad programos laikotarpio pabaigos
metais (2015 ir 2016 m.) deficitas išaugs iki 1,3 % BVP. Tai lemia
naujų PVM taisyklių dėl elektroninių paslaugų
įvedimas nuo 2015 m. sausio 1 d.; taip Liuksemburgas prisiderins
prie ES taisyklių. Pagal šias taisykles PVM pajamos, gautos iš
elektroninės prekybos veiklos, bus pervedamos iš tiekėjo
įsisteigimo šalies į kliento gyvenamosios vietos šalį. Valdžios
institucijų vertinimu, dėl naujųjų taisyklių PVM
pajamos sumažės 1,4 % BVP. Vyriausybė jau paskelbė, kad
siekiant kompensuoti dalį prarastų pajamų bus didinamas
standartinis PVM tarifas. 2013 m. stabilumo programoje patvirtintas
ankstesnis vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto tikslas –
0,5 % BVP struktūrinis perteklius. Vidutinės trukmės
laikotarpio tikslas atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Remiantis
Komisijos tarnybų 2013 m. pavasario prognoze ir programoje pateiktu
(perskaičiuotu) struktūriniu biudžeto balansu, 2012 m. Liuksemburgas
tikisi 0,1 % BVP struktūrinio pertekliaus (šis dydis mažesnis už
vidutinės trukmės laikotarpio tikslą), o vidutinės
trukmės laikotarpio tikslą numato pasiekti 2013 m. Tačiau
numatoma, kad Liuksemburgas nuo savo vidutinės trukmės laikotarpio
tikslo vėl nukryps 0,3 % 2014 m. ir dar daugiau 2015 ir
2016 m. Nacionalinės valdžios institucijos pakartojo tikslą
grįžti prie vidutinės trukmės laikotarpio tikslo ne vėliau
kaip 2017 m., kad turėtų daugiau veiksmų laisvės.
Bendroji valdžios sektoriaus skola – 20,8 % BVP 2012 m. – yra gerokai
mažesnė nei Sutartyje nustatyta pamatinė vertė;
(9)       pastaruoju metu Liuksemburgas
sugebėjo neviršyti valdžios sektoriaus deficito 3 % BVP ribos ir taip
išvengė perviršinio deficito procedūros. Taip atsitiko labiau
dėl didelių pajamų negu dėl išlaidų ribojimo.
Konkrečiai 2012 m. valdžios sektoriaus išlaidų augimas,
neatsižvelgiant į diskrecines pajamų priemones, pagal apskaičiavimus
bus didesnis už Stabilumo ir augimo pakte nustatytą išlaidų
kriterijų. Valdžios sektoriaus išlaidų augimo nuokrypis nuo
išlaidų kriterijaus turėtų siekti 1,3 % BVP ir viršyti
Reglamente (EB) Nr. 1466/97 nustatytą 0,5 % BVP ribą.
Tačiau šiam nuokrypiui įvertinti reikia atlikti bendrą
vertinimą atsižvelgiant į kitus veiksnius: i) 2012 m. deficitas
struktūriniu požiūriu padidėjo tik 0,2 % BVP; ii)
Liuksemburgo ekonomika dėl šalies mažumo ir jos atvirumo laipsnio yra
labai nepastovi; iii) pagal Komisijos tarnybų 2013 m. pavasario
prognozę Liuksemburgas vidutinės trukmės laikotarpio tikslą
turėtų pasiekti jau 2013 m. Visi šie elementai rodo, kad
nuokrypis nėra struktūrinis. Vis dėlto didelis Liuksemburgo
valdžios sektoriaus surenkamų pajamų kintamumas (dėl to iki šiol
pajamų būdavo surenkama daugiau, nei planuota) kelia riziką
viešųjų finansų tvarumui. Siekiant šią riziką geriau
valdyti, reikėtų įstatymiškai nustatyti tiek skolos, tiek
išlaidų apribojimus. Be to, reikėtų nurodyti stebėsenos
organą ir iš anksto apibrėžti veiksmus, jei tų apribojimų
būtų nesilaikoma. Minėtų PVM priemonių
įsigaliojimas 2015 m. sausio 1 d. ir didelis neigiamas poveikis
mokesčių surinkimui vėliau rodo, kad Liuksemburgui svarbu
nustatyti vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemą.
Konkrečiai dėl to reikėtų, kad 2014 m. biudžeto
kryptys būtų ypač atsargios;
(10)     šiuo metu mažiau kaip
trečdalis mokestinių pajamų surenkama iš vartojimo
mokesčių, iš dalies taip yra dėl nedidelių
standartinių ir lengvatinių PVM tarifų. Liuksemburgas pirmauja
ES pagal prekių ir paslaugų kategorijų, kurioms taikomi
lengvatiniai PVM tarifai, skaičių. Labai didelis finansų
sektorius, kuriam PVM netaikomas, taip pat prisideda prie to, kad PVM santykis
su BVP nedidelis. Apskritai Liuksemburge yra galimybių surinkti daugiau
pajamų padidinus standartinį PVM tarifą. Be to, Liuksemburgo
pelno mokesčio sistemai būdingas didelis įsiskolinimui palankus
mokestinis iškraipymas – tai viena iš privačiojo sektoriaus didelio skolos
santykio su BVP priežasčių;
(11)     2012 m. gruodžio
mėn. patvirtintą Liuksemburgo pensijų sistemos reformą
tegalima laikyti pirmu žingsniu tinkama kryptimi. Net atsižvelgiant į
daugelį patvirtintos pensijų sistemos reformos aspektų,
Liuksemburgui vis tiek reikėtų įgyvendinti ilgalaikę
tvarumo didinimo politiką, kuri atitiktų 8,6 proc. punkto BVP
nuolatinį pirminio balanso pagerėjimą, kad išnyktų
fiskalinis atotrūkis. Todėl Liuksemburgui reikia visapusiškesnės
pensijų sistemos reformos. Įvedus viršutinę pensijų
koregavimo ribą, grindžiamą realaus darbo užmokesčio
padidėjimu, išaugtų pensijų rezervai, o teisės aktais
nustatytą pensinį amžių susiejus su tikėtina gyvenimo
trukme būtų lengviau užtikrinti ilgalaikį pensijų sistemos
tvarumą. Be to, reikėtų apriboti ankstyvo išėjimo į
pensiją galimybes ir užtikrinti, kad labiau apsimokėtų dirbti
ilgiau negu reikalaujamas minimumas. Taip pat numatoma, kad ilgalaikės
priežiūros išlaidų poveikis fiskaliniam tvarumui Liuksemburgo tvarumo
atotrūkį padidins 2,1 proc. punkto. Numatomas tiek vyresnio
amžiaus žmonių, tiek priklausomų asmenų skaičiaus augimas
Liuksemburge yra didelis, palyginti su ES vidurkiu;
(12)     našumas Liuksemburge šiuo metu
yra gana didelis. Tačiau našumo didėjimo galimybės tampa vis
labiau ribotos. Todėl vienetui tenkančių darbo sąnaudų
augimas turėtų būti ribojamas užtikrinant geresnę darbo
užmokesčio ir našumo koreliaciją. Liuksemburgas ėmėsi priemonių
darbo užmokesčio augimui riboti: 2012–2014 m. pakoreguota indeksavimo
sistema. Tačiau ši reforma tėra laikina ir negarantuoja, kad darbo
užmokestis laikui bėgant keisis pagal našumo pokyčius. Našumas ne
visuose ekonomikos sektoriuose vienodas, o finansų sektoriuje jis beveik
du kartus aukštesnis negu visuose kituose sektoriuose. Liuksemburgo
konkurencingumui kils didelė rizika nuo 2015 m., kai vėl bus
įprastai taikoma automatinio indeksavimo sistema. Todėl reikėtų
imtis papildomų priemonių siekiant ilgesniam laikui reformuoti darbo
užmokesčio nustatymo sistemą, kad ateityje būtų išvengta
tolesnio konkurencingumo blogėjimo;
(13)     Liuksemburgo ekonomika labai
priklauso nuo finansų sektoriaus: jis sudaro maždaug 30 % visos
pridėtinės vertės ir 25 % surenkamų mokestinių
pajamų. Šalies konkurencingumui ateityje apsaugoti reikėtų kurti
alternatyvias kompetencijos nišas.  Tačiau Liuksemburgo mokslinių
tyrimų ir inovacijų sistema tebėra labai silpna ir tikėtina,
kad Liuksemburgas MTTP intensyvumo tikslo iki 2020 m. nepasieks.
Liuksemburgas gerokai atsilieka nuo ES vidurkio pagal viešųjų
mokslinių tyrimų įstaigų ir įmonių
bendradarbiavimo rodiklius – tai susiję su tuo, kad šiuo metu privatusis
mokslinių tyrimų sektorius atsietas nuo viešosios mokslinių
tyrimų sistemos. Liuksemburgas turėtų imtis veiksmų MTTP
intensyvumo mažėjimo tendencijai stabdyti ir visų pirma padėti
didinti įmonių MTTP intensyvumą. Tikslingesnės pažangiosios
specializacijos strategijos rengimas galėtų būti ypač
svarbus maksimizuojant viešojo mokslinių tyrimų finansavimo
poveikį ekonomikai, visų pirma užtikrinant sverto poveikį
privačiojo sektoriaus investicijoms. Šalia tokio tikslinio metodo,
turėtų būti vykdoma visapusiška horizontalioji politika, kurioje
daugiausia dėmesio skiriama novatoriškų įmonių kūrimui
ir plėtrai;
(14)     jaunimo nedarbas vis dar
tebėra didelis (18 %) ir labai priklauso nuo išsilavinimo lygio.
Jauni rezidentai dėl darbo intensyviai konkuruoja su nerezidentais, dažnai
turinčiais aukštesnę kvalifikaciją. Nors Liuksemburgas įrodė
tvirtą pasiryžimą kovoti su jaunimo nedarbu, reikia papildomų
pastangų. Siekiant maksimalių rezultatų, patvirtintos
priemonės turėtų būti visapusiškos reformų strategijos
dalis, įskaitant geresnę aktyvumo skatinimo politiką, kad
būtų mažinama priklausomybė nuo išmokų. Liuksemburge
taikoma jaunimo pagrindinių gebėjimų testavimo sistema pagal
programą PISA yra gana silpna. Reikia papildomų priemonių norint
pakeisti nuo 2006 m. stebimą neigiamą tendenciją,
susijusią su skaitymo, matematikos ir gamtos mokslų
įgūdžiais. Papildomų pastangų reikėtų švietimo
ištekliams gerinti ir tikslingiau nukreipti mokykloms, kuriose mokosi
pažeidžiami mokiniai, taip pat kalbų mokymosi ir atsilikimo mažinimo
ištekliams didinti. Reikėtų geriau išnagrinėti specifines
migrantų kilmės asmenų darbo rinkoje patiriamas problemas ir jas
spręsti tikslinėmis priemonėmis, įskaitant su kalbos
įgūdžiais susijusias priemones. Šiuo atžvilgiu ypač daug
dėmesio reikėtų skirti profesiniam rengimui ir mokymui.
Reikėtų imtis papildomų priemonių ikimokykliniam ugdymui
gerinti ir mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių,
visų pirma tarp migrantų kilmės asmenų. Reikėtų
gerinti vyresnio amžiaus darbuotojų įsidarbinimo galimybes, be kita ko,
užtikrinant galimybes kelti kvalifikaciją;
(15)     Liuksemburgas
įsipareigojo iki 2020 m. 20 %, palyginti su 2005 m.,
sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimą
sektoriuose, kuriems netaikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos
sistema, bet numatoma, kad nuo to tikslo bus nukrypta 27 procentiniais punktais.
Transporto sektoriuje 2010 m. į aplinką išleista 64 %
išmetalų, kuriems netaikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos
sistema, – tai pagrindinis spręstinas Liuksemburgo uždavinys. Šiuo metu
taikomos priemonės padės užtikrinti tik apie trečdalį
šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo sumažinimo,
kuris būtinas tikslui pasiekti. Todėl priemones reikia gerokai
sugriežtinti, visų pirma padidinti kuro apmokestinimą, kad
sumažėtų apmokestinimo atotrūkis nuo kaimyninių šalių.
Taip pat reikėtų paspartinti transporto priemonių mokesčio
reformą. Liuksemburgas turėtų toliau įgyvendinti projektus,
kuriais skatinama naudotis viešuoju transportu. Reikėtų įvesti
mokesčius už kelių transporto sistemos apkrovimą, kad
būtų skatinama pereiti prie viešojo transporto. Reikėtų
skatinti geresnes transporto jungtis su kaimyniniais regionais;
(16)     atsižvelgdama į Europos
semestrą, Komisija atliko išsamią Liuksemburgo ekonominės
politikos analizę. Ji įvertino stabilumo programą ir
nacionalinę reformų programą. Komisija įvertino ne tik
jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei
Liuksemburgo politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir
gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų
nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Europos
Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į
Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–6 rekomendacijose;
(17)     atsižvelgdama į šį
vertinimą, Taryba išnagrinėjo Liuksemburgo stabilumo programą ir
savo nuomonę[7]
visų pirma pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;
(18)     atsižvelgdama į Europos
semestrą, Komisija atliko visos euro zonos ekonominės politikos
analizę. Tuo remdamasi Taryba pateikė valstybėms narėms,
kurių valiuta yra euro, skirtas rekomendacijas. Liuksemburgas taip pat
turėtų užtikrinti, kad šios rekomendacijos būtų visiškai ir
laiku įgyvendintos,
REKOMENDUOJA Liuksemburgui 2013–2014 m.
imtis šių veiksmų:
1.           Išlaikyti patikimą
fiskalinę būklę ir nenukrypti nuo vidutinės trukmės
laikotarpio tikslo, kad būtų užtikrintas ilgalaikis viešųjų
finansų tvarumas, visų pirma atsižvelgiant į numanomus su
visuomenės senėjimu susijusius įsipareigojimus. Stiprinti biudžeto valdymą ir tam priimti
vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemą, taikomą
valdžios sektoriui ir turinčią daugiametes viršutines išlaidų
ribas, taip pat įdiegti nepriklausomą fiskalinių taisyklių
stebėseną.
2.           Imtis priemonių,
skirtų įsiskolinimui palankaus pelno apmokestinimo iškraipymo
problemai spręsti, ir plačiau taikyti standartinį PVM
tarifą.
3.           Apriboti su visuomenės
senėjimu susijusias išlaidas ir tam didinti ilgalaikės
priežiūros išlaidų veiksmingumą, visų pirma daugiau
dėmesio skiriant prevencijai, reabilitacijai ir savarankiškam gyvenimui,
sustiprinti pastaruoju metu patvirtintą pensijų reformą, imtis
papildomų ankstyvo išėjimo į pensiją ribojimo
priemonių ir ilginti faktinį pensinį amžių, be kitų
veiksmų, teisės aktais nustatytą pensinį amžių
susiejant su tikėtina gyvenimo trukme.
4.           Konsultuojantis su socialiniais partneriais ir atsižvelgiant į
nacionalinę praktiką, imtis papildomų struktūrinių
priemonių (be dabartinio įšaldymo) darbo užmokesčio nustatymo
sistemai, įskaitant darbo užmokesčio indeksavimą, reformuoti,
jos priklausomybei nuo našumo, pokyčių atskiruose sektoriuose ir
darbo rinkos sąlygų stiprinti ir konkurencingumui skatinti. Dėti daugiau pastangų ekonomikos
struktūrai diversifikuoti, skatinant privačiojo sektoriaus
investicijas į mokslinius tyrimus, visų pirma plėtojant
viešųjų mokslinių tyrimų įstaigų ir įmonių
bendradarbiavimą.
5.           Dėti daugiau pastangų jaunimo nedarbui mažinti ir tam gerinti
aktyvios darbo rinkos politikos modelį ir stebėseną. Stiprinti bendrąjį lavinimą ir
profesinį mokymą, kad jaunimo įgūdžiai labiau atitiktų
darbo rinkos paklausą, visų pirma migrantų kilmės
asmenų atveju. Imtis ryžtingų veiksmų,
kad būtų padidintas vyresnio amžiaus darbuotojų aktyvumo lygis,
ir tam, be kita ko, gerinti jų galimybes įsidarbinti mokantis
visą gyvenimą.
6.           Imtis daugiau priemonių, kad būtų įvykdytas
šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo mažinimo tikslas
sektoriuose, kuriems netaikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos
sistema, pirmiausia didinant transportui skirtų energetikos produktų
mokesčius.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               COM(2013) 366 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 ir P7_TA(2013)0053.
[4]               2013 m. balandžio 22 d. Tarybos sprendimas 2013/208/ES.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2
dalį.