Rekomendacija Tarybos nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2005–2008 m. Maltos konvergencijos programos


title: 2009 m. gegužės 7 d. Komisijos rekomendacija dėl skambučių užbaigimo fiksuotojo ir judriojo ryšio tinkluose tarifų reguliavimo ES

text:
               20.5.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 124/67

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2009 m. gegužės 7 d.
   dėl skambučių užbaigimo fiksuotojo ir judriojo ryšio tinkluose tarifų reguliavimo ES
   (2009/396/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų direktyva) (1), ypač į jos 19 straipsnio 1 dalį,
   pasitarusi su Ryšių komitetu,
   kadangi:

               (1)

               Pagal Direktyvos 2002/21/EB 8 straipsnio 3 dalį nacionalinės reguliavimo institucijos (NRI) prisideda prie vidaus rinkos plėtros, inter alia, skaidriai bendradarbiaudamos tarpusavyje ir su Komisija, kad būtų sukurta nuosekli reguliavimo tvarka. Tačiau vertinant daugiau kaip 850 priemonių projektų, apie kuriuos pranešta pagal Direktyvos 2002/21/EB 7 straipsnį, paaiškėjo, kad balso skambučių užbaigimo tarifai vis dar reguliuojami nenuosekliai.

               (2)

               Nors daugelyje valstybių narių dažniausiai nustatyta tam tikra tarifų pagrindimo sąnaudomis tvarka, valstybėse narėse taikomos skirtingos kainų kontrolės priemonės. Negana to, kad yra didelė pasirinktų priemonių sąnaudoms apskaičiuoti įvairovė, dar skiriasi ir tų priemonių taikymo būdai. Dėl to didėja Europos Sąjungoje taikomų didmeninių skambučių užbaigimo tarifų skirtumai, kuriuos tik iš dalies galima būtų paaiškinti nacionaliniais ypatumais. Tai pripažino Komisijos sprendimu 2002/627/EB (2) įsteigta Europos reguliuotojų grupė bendrojoje pozicijoje dėl skambučių užbaigimo fiksuotojo ryšio tinkle tarifų simetrijos ir skambučių užbaigimo judriojo ryšio tinkle tarifų simetrijos. Daugeliu atvejų nacionalinės reguliavimo institucijos leido mažesniems fiksuotojo arba judriojo ryšio operatoriams nustatyti didesnius skambučių užbaigimo tarifus remdamosi tuo, kad tie operatoriai yra nauji rinkos dalyviai, kurie nepasinaudojo masto ekonomija ir (arba) turi skirtingų sąnaudų. Nors pamažu ir nyksta, tokia asimetrija egzistuoja ir atskirose šalyse, ir tarpvalstybiniu mastu. Europos reguliuotojų grupė bendrojoje pozicijoje pripažino, kad skambučių užbaigimo tarifai turėtų būti simetriški, o asimetriją reikia tinkamai pagrįsti.

               (3)

               Dėl skambučių užbaigimo fiksuotojo ir judriojo ryšio tinkluose tarifų reguliavimo didelių skirtumų atsiranda esminių konkurencijos iškraipymų. Skambučių užbaigimo rinkų prieiga dvišalė – abu tinklus sujungiantys operatoriai turėtų gauti naudos iš tinklų sujungimo susitarimo, tačiau tiems operatoriams tarpusavyje konkuruojant dėl abonentų, skambučių užbaigimo tarifai gali būti svarbūs strateginiai ir konkurenciniai veiksniai. Jei skambučių užbaigimo tarifai viršija efektyvias sąnaudas, atsiranda nemažų perskirstymų tarp fiksuotojo ir judriojo ryšio rinkų bei vartotojų. Taip pat dėl to rinkose, kuriose operatoriai turi asimetrines rinkos dalis, mažesni konkurentai gali mokėti nemenkas sumas didesniems konkurentams. Be to, daugelyje valstybių narių skambučių užbaigimo judriojo ryšio tinkle tarifų absoliutusis lygis tebėra aukštas, palyginti su Europos Sąjungai nepriklausančiose valstybėse taikomais tarifais ir su skambučių užbaigimo fiksuotojo ryšio tinkle tarifais apskritai, todėl galutiniam vartotojui ir toliau nustatomos didelės (nors ir mažėjančios) kainos. Dideli skambučių užbaigimo tarifai paprastai lemia dideles mažmenines skambučių inicijavimo kainas ir atitinkamai mažesnius vartojimo rodiklius, todėl mažėja vartotojų gerovė.

               (4)

               Šiuo metu sąnaudų apskaitos principai skambučių užbaigimo rinkose taikomi nesuderintai, todėl būtina nustatyti bendrą metodą, kuriuo būtų užtikrintas didesnis teisinis tikrumas ir tinkamos paskatos galimiems investuotojams ir sumažinta esamiems operatoriams, šiuo metu veiklą vykdantiems keliose valstybėse narėse, tenkanti reguliavimo našta. Tikslas nuosekliai reguliuoti skambučių užbaigimo rinkas yra aiškus, jį pripažįsta nacionalinės reguliavimo institucijos, ir ne kartą pabrėžė Komisija, pagal Direktyvos 2002/21/EB 7 straipsnį vertindama priemonių projektus.

               (5)

               Pagal kai kurias elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų reguliavimo sistemos nuostatas (t. y. pagal 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/19/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir susijusių priemonių sujungimo ir prieigos prie jų (Prieigos direktyva) (3) 9, 11 ir 13 straipsnius kartu su tos direktyvos 20 konstatuojamąja dalimi) reikalaujama nustatyti būtinus ir tinkamus sąnaudų apskaitos mechanizmus ir kainų kontrolės įpareigojimus.

               (6)

               Dėl 2005 m. rugsėjo 19 d. Komisijos rekomendacijos 2005/698/EB dėl apskaitos atskyrimo ir sąnaudų apskaitos sistemų elektroninių ryšių reguliavimo sistemoje (4) atsirado galimybių nuosekliai taikyti specialias nuostatas dėl apskaitos atskyrimo ir sąnaudų apskaitos, siekiant pagerinti reguliavimo apskaitos sistemų, metodikų, audito ir ataskaitų teikimo skaidrumą visų susijusių šalių labui.

               (7)

               Didmeninis balso skambučių užbaigimas – tai paslauga, kurios reikia, kad skambučiai būtų gauti vietose, į kurias skambinama (fiksuotojo ryšio tinkle), arba kad juos gautų abonentai (judriojo ryšio tinkle). ES mokesčio už paslaugą sistema pagrįsta principu „moka skambinančio asmens tinklas“, vadinasi, skambučio užbaigimo mokestis nustatomas tinkle, į kurį skambinama, o mokestį moka to tinklo, iš kurio skambinama, operatorius. Asmuo, kuriam skambinama, už šią paslaugą sąskaitos negauna ir iš esmės neturi paskatų reaguoti į savo tinklo tiekėjo nustatytą skambučio užbaigimo kainą. Šiomis aplinkybėmis pernelyg didelė kaina yra pagrindinis su konkurencija susijęs reguliavimo institucijų rūpestis. Didelės skambučių užbaigimo kainos galiausiai kompensuojamos galutiniams vartotojams nustačius didesnius skambučių mokesčius. Atsižvelgiant į dvišalę skambučių užbaigimo rinkų prieigą, kitos galimos konkurencijos problemos susijusios su operatorių kryžminėmis subsidijomis. Šios galimos problemos dėl konkurencijos būdingos ir skambučių užbaigimo fiksuotojo ryšio tinkle rinkai, ir skambučių užbaigimo judriojo ryšio tinkle rinkai. Todėl, atsižvelgiant į skambučius užbaigiančių operatorių galimybes ir paskatas padidinti kainas gerokai daugiau nei patiriama sąnaudų, laikoma, kad nurodymas kainas pagrįsti sąnaudomis yra tinkamiausia intervencinė priemonė šiai problemai išspręsti vidutiniuoju laikotarpiu. Direktyvos 2002/19/EB 20 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad sąnaudų padengimo metodas turėtų atitikti konkrečias aplinkybes. Atsižvelgdama į specifines skambučių užbaigimo rinkų ypatybes ir susijusius konkurencijos bei paskirstymo klausimus, Komisija jau seniai pripažino, kad nustačius bendrą metodą, pagrįstą efektyvių sąnaudų standartu ir taikomais simetriškais skambučių užbaigimo tarifais, būtų didinamas veiksmingumas, palaikoma tvari konkurencija ir vartotojai gautų daugiausiai naudos, kuri matytųsi iš kainos ir siūlomų paslaugų.

               (8)

               Pagal Direktyvos 2002/21/EB 8 straipsnio 1 dalį valstybės narės užtikrina, kad, vykdydamos toje direktyvoje ir specialiose direktyvose nurodytas reguliavimo užduotis, ypač tas, kurios skirtos veiksmingai konkurencijai užtikrinti, nacionalinės reguliavimo institucijos kuo atidžiau atsižvelgtų į tai, jog yra pageidautina, kad jų reguliavimas būtų technologiniu požiūriu neutralus. Toliau Direktyvos 2002/21/EB 8 straipsnio 2 dalyje reikalaujama, kad nacionalinės reguliavimo institucijos skatintų konkurenciją ir užtikrintų, kad visi paslaugų gavėjai galėtų rinktis naudingiausią paslaugą, kainą ir kokybę ir kad nebūtų iškreipiama arba ribojama konkurencija. Kad šie tikslai būtų pasiekti ir kad reikalavimai būtų nuosekliai vykdomi visose valstybėse narėse, reguliuojami skambučių užbaigimo tarifai kuo skubiau turėtų būti sumažinti iki efektyviai veikiančio operatoriaus sąnaudų.

               (9)

               Konkurencinėje aplinkoje operatoriai konkuruotų einamosiomis sąnaudomis; jiems nebūtų kompensuojamos dėl neefektyvumo patirtos sąnaudos. Todėl istorinius sąnaudų rodiklius reikia perskaičiuoti į einamųjų sąnaudų rodiklius, kad jie atitiktų modernias technologijas naudojančio efektyviai veikiančio operatoriaus sąnaudas.

               (10)

               Operatoriai, kuriems kompensuojamos faktinės skambučių užbaigimo sąnaudos, yra mažai suinteresuoti didinti efektyvumą. Modelio „iš apačios į viršų“ įgyvendinimas atitinka idėją sukurti efektyviai veikiančio operatoriaus tinklą, pagal kurią ekonominis (techninis) efektyvaus tinklo modelis kuriamas remiantis einamosiomis sąnaudomis. Šiame modelyje atsižvelgiama į reikiamą įrangos kiekį, o ne faktiškai turimos įrangos kiekį, ir nepaisoma istorinių sąnaudų.

               (11)

               Atsižvelgiant į tai, kad modelis „iš apačios į viršų“ daugiausia pagrįstas išvestiniais duomenimis (pavyzdžiui, tinklo sąnaudoms apskaičiuoti naudojamasi įrangos pardavėjų informacija), reguliavimo institucijos gali pageidauti suderinti modelio „iš apačios į viršų“ ir modelio „iš viršaus į apačią“ rezultatus, kad gautų kuo patikimesnius duomenis ir išvengtų didelių hipotetinio ir tikro operatoriaus veiklos sąnaudų, kapitalo sąnaudų ir sąnaudų paskirstymo nesutapimų. Norėdama nustatyti ir ištaisyti galimus modelio „iš apačios į viršų“ trūkumus, pavyzdžiui, informacijos asimetriją, nacionalinė reguliavimo institucija gali palyginti rezultatus, gautus taikant modeliavimo metodą „iš apačios į viršų“, su atitinkamo modelio „iš viršaus į apačią“, kuriam kurti naudojamasi patikrintais duomenimis, rezultatais.

               (12)

               Sąnaudų modelis turi būti pagrįstas efektyviomis technologinėmis alternatyvomis, kurias galima rinktis modelyje svarstomu laikotarpiu, tiek, kiek jas galima nustatyti. Vadinasi, pagal šiuo metu sukurtą modelį „iš apačios į viršų“ galėtų būti iš esmės laikoma, kad fiksuotojo ryšio tinklų pagrindinis tinklas yra pagrįstas naujos kartos tinklu. Judriojo ryšio tinklams taikomas modelis „iš apačios į viršų“ turėtų būti grindžiamas tinklo prieigos dalyje naudojamų 2G ir 3G deriniu, atsižvelgiant į numatomą padėtį, o pagrindinę dalį galima būtų laikyti pagrįsta naujos kartos tinklu.

               (13)

               Atsižvelgiant į tam tikras skambučių užbaigimo rinkų ypatybes, skambučių užbaigimo sąnaudos turi būti skaičiuojamos remiantis prognozuojamomis ilgojo laikotarpio papildomosiomis sąnaudomis (angl. Long-Run Incremental Costs, LRIC). Pagal LRIC modelį visos sąnaudos tampa kintamosiomis, todėl mokesčius nustačius remiantis LRIC galima veiksmingai padengti sąnaudas, nes laikoma, kad ilgainiui visas turtas bus pakeistas kitu. LRIC modeliai apima tik tas sąnaudas, kurios atsiranda padidinus tam tikros paslaugos teikimo apimtį. Papildomųjų sąnaudų metodu, pagal kurį atsižvelgiama tik į efektyviai patirtas sąnaudas, kurių nebebūtų nutraukus papildomai apimčiai priskiriamos paslaugos teikimą, (t. y. išvengiamas sąnaudas) skatinama efektyvi gamyba bei vartojimas ir mažinamas konkurencijos iškreipimo pavojus. Kuo didesnis skambučių užbaigimo tarifų ir papildomųjų sąnaudų skirtumas, tuo labiau iškreipiama fiksuotojo ir judriojo ryšio rinkų ir (arba) operatorių, turinčių asimetrines rinkos dalis ir duomenų srautus, konkurencija. Todėl būtų pagrįsta taikyti tikslų LRIC metodą, pagal kurį atitinkamos papildomos apimtys yra naudojamos didmeninei skambučių užbaigimo paslaugai teikti ir yra susijusios tik su išvengiamomis sąnaudomis. Pagal LRIC metodą taip pat būtų galima padengti visas pastoviąsias ir kintamąsias sąnaudas (laikoma, kad pastoviosios sąnaudos ilgainiui tampa kintamosiomis), kurios yra papildomosios teikiant didmeninę skambučio užbaigimo paslaugą, todėl būtų lengviau efektyviai padengti sąnaudas.

               (14)

               Išvengiamos sąnaudos yra visas savo paslaugas teikiančio operatoriaus nustatytų bendrų ilgojo laikotarpio sąnaudų ir visas savo paslaugas, išskyrus trečiosioms šalims teikiamą didmeninę skambučių užbaigimo paslaugą, teikiančio operatoriaus nustatytų bendrų ilgojo laikotarpio sąnaudų (t. y. trečiosioms šalims skambučių užbaigimo paslaugos neteikiančio operatoriaus atskiros sąnaudos) skirtumas. Siekiant užtikrinti tinkamą sąnaudų paskirstymą, reikia atskirti su srautu susijusias sąnaudas, t. y. visas pastoviąsias ir kintamąsias sąnaudas, kurios didėja didėjant srauto lygiui, nuo sąnaudų, nesusijusių su srautu, t. y. visų sąnaudų, kurios nedidėja didėjant srautų lygiui. Nustatant su didmeniniu skambučių užbaigimu susijusias išvengiamas sąnaudas, reikėtų neatsižvelgti į su srautu nesusijusias sąnaudas. Tada gali būti tikslinga su srautu susijusias sąnaudas pirmiausia priskirti kitoms paslaugoms (pavyzdžiui, skambučio inicijavimo, SMS, MMS, plačiajuosčio ryšio, skirtųjų linijų ir t. t.), o didmeninis balso skambučių užbaigimas būtų galutinė paslauga, į kurią atsižvelgiama. Vadinasi, didmeninei skambučių užbaigimo paslaugai priskiriamos sąnaudos turėtų būti lygios tik papildomoms sąnaudoms, patirtoms teikiant paslaugą. Todėl pagal didmeninėms skambučių užbaigimo paslaugoms fiksuotojo ir judriojo ryšio rinkose taikomą LRIC metodu pagrįstą sąnaudų apskaitą turėtų būti leista padengti tik tas sąnaudas, kurių būtų išvengta neteikiant didmeninės skambučių užbaigimo paslaugos trečiosioms šalims.

               (15)

               Galima laikyti, kad skambučių užbaigimas yra paslauga, naudinga ir skambinančiam asmeniui, ir asmeniui, kuriam skambinama (jei priėmėjas negautų naudos, jis nepriimtų skambučio), vadinasi, sąnaudas lemia abi šalys. Sąnaudų priežasties principų taikymas nustatant sąnaudomis pagrįstas kainas reikštų, kad sąnaudų susidarymą lemianti šalis turėtų tas sąnaudas padengti. Pripažįstant dvišalį skambučių užbaigimo rinkų pobūdį, kai sąnaudas lemia abi pusės, ne visos susijusios sąnaudos turi būti padengiamos iš reguliuojamo didmeninio skambučių užbaigimo mokesčio. Tačiau, laikantis šios rekomendacijos, visos išvengiamos sąnaudos, susijusios su didmeninės skambučių užbaigimo paslaugos teikimu, t. y. visos sąnaudos, kurios didėja augant didmeniniam užbaigiamų skambučių srautui, gali būti padengtos iš didmeninio mokesčio.

               (16)

               Nustatant skambučių užbaigimo tarifus, bet koks nuokrypis nuo bendro efektyvių sąnaudų lygio turėtų būti paremtas objektyviais nuo operatorių nepriklausančiais sąnaudų skirtumais. Fiksuotojo ryšio tinkluose tokių objektyvių nuo operatorių nepriklausančių sąnaudų skirtumų nenustatyta. Judriojo ryšio tinkluose nevienodas spektro paskirstymas gali būti laikomas išorės veiksniu, lemiančiu judriojo ryšio operatorių sąnaudų, tenkančių vienam vienetui, skirtumus. Išorės nulemti sąnaudų skirtumai gali atsirasti, jei skirstant spektrą laikytasi ne rinkos mechanizmų, o nuoseklaus licencijavimo proceso. Jei spektras skirstomas laikantis rinka pagrįsto mechanizmo, pavyzdžiui, aukcione, arba jei yra antrinė rinka, sąnaudų skirtumus dėl dažnių daugiau lemia vidinės priežastys, todėl tikėtina, kad juos bus galima gerokai sumažinti arba panaikinti.

               (17)

               Nauji judriojo ryšio rinkų dalyviai pereinamuoju laikotarpiu, kol pasieks mažiausią efektyvios veiklos mastą, taip pat gali patirti didesnių vieneto sąnaudų. Tokiais atvejais nacionalinės reguliavimo institucijos, nustačiusios, kad mažmeninėje rinkoje yra kliūčių pateikti į rinką ir plėtoti veiklą, galėtų jiems leisti pereinamuoju laikotarpiu (daugiausiai ketverius metus nuo veiklos rinkoje pradžios) susigrąžinti didesnes, palyginti su modeliuojamojo operatoriaus, papildomas sąnaudas. Remiantis ERG bendrąja pozicija, tikslinga numatyti ketverių metų laikotarpį asimetrijai palaipsniui pašalinti, remiantis prognoze, kad nuo veiklos judriojo ryšio rinkoje pradžios gali prireikti trejų ar ketverių metų 15–20 % judriojo ryšio rinkos daliai užimti ir taip pasiekti mažiausią efektyvios veiklos mastą. Tai skiriasi nuo naujų fiksuotojo ryšio rinkų dalyvių situacijos, nes pastarieji mažas vieneto sąnaudas gali pasiekti telkdami savo tinklus tam tikrose geografinėse vietovėse didelio srauto maršrutams ir (arba) nuomodamiesi atitinkamą tinklo pajėgumą iš rinkoje įsitvirtinusių operatorių.

               (18)

               Pageidautina, kad būtų taikomas turto ekonominę vertę parodantis nuvertėjimo skaičiavimo metodas. Tačiau, jei patikimo ekonominio nuvertėjimo skaičiavimo modelio sukurti neįmanoma, galima taikyti kitus būdus, įskaitant tiesinį nusidėvėjimo skaičiavimo metodą, anuitetus ir kintamus anuitetus (angl. tilted annuities). Alternatyvūs metodai pasirenkami pagal tai, kiek jie yra apytikriai panašūs į ekonominio nuvertėjimo skaičiavimo metodą. Todėl, jei patikimo ekonominio nuvertėjimo modelio sukurti neįmanoma, atskirai turėtų būti nagrinėjamas kiekvieno pagrindinio turto vieneto nuvertėjimo profilis modelyje „iš apačios į viršų“ ir pasirenkamas būdas sukurti nuvertėjimo profilį, kuris būtų panašus į ekonominio nuvertėjimo profilį.

               (19)

               Kalbant apie efektyvios veiklos mastą, fiksuotojo ir judriojo ryšio rinkose remiamasi skirtingais sumetimais. Mažiausią efektyvios veiklos mastą fiksuotojo ir judriojo ryšio sektoriuose galima pasiekti skirtingais lygiais, nes tai priklauso nuo kiekvienam sektoriui taikomų skirtingų reguliavimo ir komercinių sąlygų.

               (20)

               Nustatydamos didmeninius skambučių užbaigimo mokesčius nacionalinės reguliavimo institucijos neturėtų nei trukdyti, nei neleisti operatoriams ateityje pereiti prie alternatyvių būdų keistis skambučių užbaigimo srautu, jei tie būdai neprieštarauja konkurencingai rinkai.

               (21)

               Turėtų būti laikoma, kad pereinamasis laikotarpis iki 2012 m. gruodžio 31 d. yra pakankamai ilgas, kad nacionalinės reguliavimo institucijos galėtų įdiegti sąnaudų modelį, o operatoriai atitinkamai pritaikytų savo verslo planus, kita vertus, turi būti pripažinta būtinybė užtikrinti, kad vartotojai gautų didžiausią naudą dėl efektyvių sąnaudomis pagrįstų skambučių užbaigimo tarifų.

               (22)

               Gali tekti padaryti išimtį ir nustatyti papildomą pereinamąjį laikotarpį mažai išteklių turinčioms nacionalinėms reguliavimo institucijoms, kad jos parengtų rekomenduojamą sąnaudų modelį. Esant tokioms aplinkybėms, jei nacionalinė reguliavimo institucija gali įrodyti, kad taikant kitą metodą nei einamosiomis sąnaudomis pagrįstą LRIC modelį „iš apačios į viršų“ (pavyzdžiui, lyginamąją analizę) gauti rezultatai atitinka šią rekomendaciją, ir kad tuo metodu gaunami efektyvūs rezultatai atitinka konkurencingos rinkos rezultatus, ji gali svarstyti galimybę iki 2014 m. liepos 1 d. taikyti laikinas kainas, nustatytas remiantis alternatyviu metodu. Jei nedaug išteklių turinčioms nacionalinėms reguliavimo institucijoms būtų aiškiai neproporcinga po šios dienos taikyti rekomenduojamą sąnaudų metodiką, tokios nacionalinės reguliavimo institucijos gali taikyti alternatyvias metodikas iki šios rekomendacijos persvarstymo dienos, jei nacionalinėms reguliavimo institucijoms ir Komisijai bendradarbiauti sukurta įstaiga, įskaitant su ja susijusias darbo grupes, nesuteikia pakankamos praktinės paramos ir patarimų, kaip išspręsti ribotų išteklių problemą, ir ypač rekomenduojamos metodikos taikymo sąnaudų klausimą. Alternatyvių metodikų taikymo rezultatai neturėtų viršyti vidutinių skambučių užbaigimo tarifų, kuriuos taikydamos rekomenduojamą sąnaudų metodiką nustatė nacionalinės reguliavimo institucijos.

               (23)

               Dėl šios rekomendacijos vyko viešosios konsultacijos,

         REKOMENDUOJA:

               1.

               Nacionalinės reguliavimo institucijos, remdamosi pagal Direktyvos 2002/21/EB 16 straipsnį atliktu tyrimu pripažinusios operatorius turinčius didelę įtaką didmeninėms balso skambučių užbaigimo rinkoms tam tikruose viešuosiuose telefono ryšio tinkluose (toliau – fiksuotojo ir judriojo ryšio skambučių užbaigimo rinkos) ir jiems nustačiusios kainų kontrolės ir sąnaudų apskaitos įpareigojimus pagal Direktyvos 2002/19/EB 13 straipsnį, turėtų nustatyti skambučių užbaigimo tarifus, pagrįstus efektyviai veikiančio operatoriaus patirtomis sąnaudomis. Tai reiškia, tad tie tarifai taip pat bus simetriški. Nustatydamos tarifus nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų veikti taip, kaip paaiškinta toliau.

               2.

               Rekomenduojama efektyviai veikiančio operatoriaus sąnaudų vertinimą pagrįsti einamosiomis sąnaudomis ir taikyti modeliavimo būdą „iš apačios į viršų“, pagrįstą ilgojo laikotarpio papildomosiomis sąnaudomis (LRIC), kaip tinkamą sąnaudų metodologiją.

               3.

               Nacionalinės reguliavimo institucijos gali palyginti rezultatus, gautus taikant modeliavimo metodą „iš apačios į viršų“, su modelio „iš viršaus į apačią“, kuris kuriamas naudojantis patikrintais duomenimis, rezultatais, kad patikrintų rezultatus bei padidintų jų patikimumą, ir pagal tai gali daryti patikslinimus.

               4.

               Sąnaudų modelis turėtų būti pagrįstas efektyviomis technologijomis, prieinamomis modelyje numatytu laikotarpiu. Todėl pagrindinė ir fiksuotojo ryšio tinklo, ir judriojo ryšio tinklo dalis iš esmės galėtų būti pagrįsta naujos kartos tinklu. Judriojo ryšio tinklų prieigos dalis taip pat turėtų būti pagrįsta 2G ir 3G deriniu.

               5.

               Šiame dokumente nurodytos skirtingos sąnaudų kategorijos apibrėžiamos taip:

                           (a)

                           papildomosios sąnaudos – tai sąnaudos, kurių būtų galima išvengti, jei konkreti paslauga nebebūtų teikiama (taip pat žinomos kaip išvengiamos sąnaudos);

                           (b)

                           su srautu susijusios sąnaudos – tai visos pastoviosios ir kintamosios sąnaudos, kurios didėja didėjant srauto lygiams.

               6.

               LRIC modelyje atitinkamas paslaugos teikimo apimties padidinimas turėtų būti apibrėžiamas kaip trečiosioms šalims teikiama didmeninė balso skambučių užbaigimo paslauga. Tai reiškia, kad nustatydamos papildomas sąnaudas nacionalinės reguliavimo institucijos turi apskaičiuoti visas savo paslaugas teikiančio operatoriaus bendrų ilgojo laikotarpio sąnaudų ir to paties operatoriaus bendrų ilgojo laikotarpio sąnaudų, kai didmeninė skambučių užbaigimo paslauga trečiosioms šalims neteikiama, skirtumą. Reikia atskirti su srautu susijusias sąnaudas nuo sąnaudų, nesusijusių su srautu, kad į pastarąsias nebūtų atsižvelgiama skaičiuojant didmeninius skambučių užbaigimo tarifus. Nustatant atitinkamas papildomąsias sąnaudas rekomenduojama su srautu susijusias sąnaudas pirmiausia priskirti kitoms paslaugoms nei didmeninis balso skambučių užbaigimas, o galiausiai tik likusias su srautu susijusias sąnaudas priskirti didmeninei balso skambučių užbaigimo paslaugai. Tai reiškia, kad reguliuojamoms balso skambučių užbaigimo paslaugoms reiktų priskirti tik tas sąnaudas, kurių būtų išvengta didmeninės balso skambučių užbaigimo paslaugos neteikiant trečiosioms šalims. Priede išsamiau paaiškinti principai, kaip apskaičiuoti didmeninės balso skambučių užbaigimo paslaugos prieaugį atitinkamai fiksuotojo ir judriojo ryšio tinkluose.

               7.

               Kai įmanoma, rekomenduojamas turto nuvertėjimui taikomas principas yra ekonominis nuvertėjimas.

               8.

               Priimdamos sprendimą dėl tinkamo modeliuojamojo operatoriaus efektyvios veiklos masto, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų atsižvelgti į priede nustatytus principus, kuriais nustatomas tinkamas efektyvios veiklos mastas fiksuotojo ir judriojo ryšio tinkluose.

               9.

               Bet koks nuokrypis nuo minėtų principų, kuriais nustatomi efektyvių sąnaudų lygiai, turėtų būti pagrindžiamas objektyviais nuo operatorių nepriklausančiais sąnaudų skirtumais. Tokie objektyvūs sąnaudų skirtumai skambučių užbaigimo judriojo ryšio tinklų rinkose gali atsirasti dėl netolygaus spektro paskirstymo. Kadangi sąnaudų modelis apima papildomą spektrą, įgytą didmeninei skambučių užbaigimo paslaugai teikti, nacionalinės reguliavimo institucijos turi nuolat peržiūrėti objektyvius sąnaudų skirtumus atkreipdamos dėmesį, inter alia, į tai, ar ateityje tikėtina suteikti papildomą spektrą, laikantis rinka pagrįstos paskirstymo tvarkos, dėl kurios galėtų išnykti esamo paskyrimo nulemti sąnaudų skirtumai, arba ar ši santykinė sąnaudų kliūtis ilgainiui sumažės, didėjant vėliau veiklą rinkoje pradėsiančių operatorių skaičiui.

               10.

               Jei gali būti įrodyta, kad naujas judriojo ryšio rinkos dalyvis, kurio veikla nesiekia mažiausio efektyvios veiklos masto, patiria didesnių vienam vienetui tenkančių papildomų sąnaudų, palyginti su modeliuojamuoju operatoriumi, nacionalinės reguliavimo institucijos, nustačiusios, kad mažmeninėje rinkoje yra kliūčių pateikti į rinką ir plėtoti veiklą, gali leisti šias didesnes sąnaudas pereinamuoju laikotarpiu susigrąžinti iš reguliuojamų skambučių užbaigimo tarifų. Toks laikotarpis neturėtų būti ilgesnis kaip ketveri metai nuo veiklos rinkoje pradžios.

               11.

               Šia rekomendacija nepažeidžiami anksčiau nacionalinių reguliavimo institucijų priimti reguliavimo sprendimai dėl čia iškeltų klausimų. Nepaisant to, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų užtikrinti, kad skambučių užbaigimo tarifai būtų įgyvendinti sąnaudų efektyvumo ir simetriškumo lygiu iki 2012 m. gruodžio 31 d., atsižvelgiant į objektyvius sąnaudų skirtumus, nustatytus pagal 9 ir 10 punktą.

               12.

               Ypatingais atvejais, jei nacionalinė reguliavimo institucija, ypač dėl nepakankamų išteklių, negali laiku baigti rekomenduojamo sąnaudų modelio ir jei ji gali įrodyti, kad taikant kitą einamosiomis sąnaudomis pagrįstą metodiką nei LRIC modelis „iš apačios į viršų“ gauti rezultatai atitinka šią rekomendaciją, ir kad tuo metodu gaunami efektyvūs rezultatai atitinka konkurencingos rinkos rezultatus, ji gali svarstyti galimybę iki 2014 m. liepos 1 d. taikyti laikinas kainas, nustatytas laikantis alternatyvaus metodo. Jei nedaug išteklių turinčioms nacionalinėms reguliavimo institucijoms būtų aiškiai neproporcinga po šios dienos taikyti rekomenduojamą sąnaudų metodiką, tokios nacionalinės reguliavimo institucijos gali taikyti alternatyvias metodikas iki šios rekomendacijos persvarstymo dienos, jei nacionalinėms reguliavimo institucijoms ir Komisijai bendradarbiauti sukurta įstaiga, įskaitant su ja susijusias darbo grupes, nesuteikia pakankamos praktinės paramos ir patarimų, kaip išspręsti ribotų išteklių problemą, ir ypač rekomenduojamos metodikos taikymo sąnaudų klausimą. Alternatyvių metodikų taikymo rezultatai neturėtų viršyti vidutinių skambučių užbaigimo tarifų, kuriuos taikydamos rekomenduojamą sąnaudų metodiką nustatė nacionalinės reguliavimo institucijos.

               13.

               Ši rekomendacija peržiūrima ne vėliau nei po ketverių metų nuo taikymo dienos.

               14.

               Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2009 m. gegužės 7 d.

            Komisijos vardu

         Viviane REDING

            Komisijos narė

      (1)  OL L 108, 2002 4 24, p. 33.

      (2)  OL L 200, 2002 7 30, p. 38.

      (3)  OL L 108, 2002 4 24, p. 7.

      (4)  OL L 266, 2005 10 11, p. 64.

      PRIEDAS

         Didmeninių skambučių užbaigimo fiksuotojo ryšio tinkluose tarifų apskaičiavimo principai

      Papildomosios sąnaudos (t. y. išvengiamos sąnaudos), susijusios su didmenine skambučių užbaigimo paslauga, yra visas savo paslaugas teikiančio operatoriaus bendrų ilgojo laikotarpio sąnaudų ir to paties operatoriaus, neteikiančio didmeninės skambučių užbaigimo paslaugos trečiosioms šalims, bendrų ilgojo laikotarpio sąnaudų skirtumas.
      Norint užtikrinti tinkamą tokių sąnaudų paskirstymą, reikia atskirti su srautu susijusias sąnaudas nuo sąnaudų, nesusijusių su srautu. Apskaičiuojant didmeninius skambučių užbaigimo tarifus, į su srautu nesusijusias sąnaudas neatsižvelgiama. Didesnei skambučių užbaigimo paslaugos apimčiai turėtų būti priskiriamos tik tos su srautu susijusios sąnaudos, kurių būtų galima išvengti neteikiant didmeninės skambučių užbaigimo paslaugos. Šios išvengiamos sąnaudos gali būti apskaičiuojamos su srautu susijusias sąnaudas pirmiausia priskiriant kitoms paslaugoms nei didmeninis balso skambučių užbaigimas (t. y. skambučio inicijavimas, duomenų paslaugos, IPTV ir t. t.), ir tik likusias su srautu susijusias sąnaudas priskiriant didmeninei balso skambučių užbaigimo paslaugai.
      Numatytasis su srautu susijusių ir su srautu nesusijusių sąnaudų skiriamasis taškas paprastai yra ten, kur yra pirmas srauto koncentracijos taškas. Viešajame perjungiamame telefono tinkle (PSTN) paprastai tai yra (tolimajame) telktuve esančios linijos kortos priimančioji pusė. Plačiajuosčio ryšio naujos kartos tinklo ekvivalentas yra DSLAM/MSAN (1) esanti linijos korta. Kai DSLAM/MSAN yra lauko spintoje, reikia apsvarstyti, ar ankstesnę spintą ir telefono stotį (pagrindinį skirstomąjį stovą) jungianti linija yra bendra perdavimo priemonė, todėl turėtų būti laikoma su srautu susijusių sąnaudų kategorijos dalimi – tokiu atveju su srautu susijusių ir su srautu nesusijusių sąnaudų skiriamasis taškas laiko spintoje. Jei balso skambučių užbaigimo paslaugai pajėgumai skiriami neatsižvelgiant į naudojamą technologiją, skiriamasis taškas lieka (tolimojo) telktuvo lygyje.
      Laikantis pirmiau paaiškinto metodo, papildomai skambučių užbaigimo paslaugos teikimo apimčiai priskiriamos sąnaudos galėtų būti, pavyzdžiui, didesnio tinklo pralaidumo, būtino papildomam didmeniniam užbaigiamų skambučių srautui perduoti, sąnaudos (pavyzdžiui, papildomos tinklo infrastruktūros, kiek jos reikia pralaidumui padidinti norint perduoti papildomą didmeninį užbaigiamų skambučių srautą), taip pat papildomos didmeninės komercinės sąnaudos, tiesiogiai susijusios su didmeninės skambučių užbaigimo paslaugos teikimu trečiosioms šalims.
      Kad nustatytų operatoriaus efektyvios veiklos mastą sąnaudų modeliui taikyti, nacionalinės reguliavimo institucijos turi atsižvelgti į tai, kad fiksuotojo ryšio tinkluose operatoriai turi galimybę savo tinklus diegti konkrečiose geografinėse vietovėse, skirti didžiausią dėmesį didelio srauto maršrutams ir (arba) nuomotis atitinkamus tinklo pajėgumą iš istorinių operatorių. Nustatydamos bendrą modeliuojamojo operatoriaus efektyvios veiklos mastą, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų atsižvelgti į būtinybę skatinti veiksmingą atėjimą į rinką ir pripažinti, kad mažesnėse geografinėse teritorijose dėl tam tikrų aplinkybių mažesni operatoriai gali vykdyti veiklą esant mažesnėms vieneto sąnaudoms. Be to, galima daryti prielaidą, kad mažesni operatoriai, kuriems nepasiekiami didžiausių operatorių veiklos masto privalumai didesnėse geografinėse teritorijose, veikiau perka didmeninius pajėgumus, nei patys teikia skambučių užbaigimo paslaugas.

         Didmeninių skambučių užbaigimo judriojo ryšio tinkluose tarifų apskaičiavimo principai

      Papildomosios sąnaudos (t. y. išvengiamos sąnaudos), susijusios su didmenine skambučių užbaigimo paslauga, yra visas savo paslaugas teikiančio operatoriaus bendrų ilgojo laikotarpio sąnaudų ir to paties operatoriaus, neteikiančio didmeninės skambučių užbaigimo paslaugos trečiosioms šalims, bendrų ilgojo laikotarpio sąnaudų skirtumas.
      Norint užtikrinti tinkamą tokių sąnaudų paskirstymą, reikia atskirti su srautu susijusias sąnaudas nuo sąnaudų, nesusijusių su srautu. Apskaičiuojant didmeninius skambučių užbaigimo tarifus, į su srautu nesusijusias sąnaudas neatsižvelgiama. Didesnei skambučių užbaigimo paslaugos apimčiai turėtų būti priskiriamos tik tos su srautu susijusios sąnaudos, kurių būtų galima išvengti neteikiant didmeninės skambučių užbaigimo paslaugos. Šios išvengiamos sąnaudos gali būti apskaičiuojamos pirmiausia priskyrus sąnaudas, susijusias su srautu, kitoms paslaugoms nei didmeninis skambučių užbaigimas (t. y. skambučio inicijavimas, SMS, MMS ir t. t.), ir tik likusias su srautu susijusias sąnaudas priskyrus didmeninei balso skambučių užbaigimo paslaugai.
      Telefono aparato ir SIM kortelės sąnaudos yra su srautu nesusijusios sąnaudos, todėl neturi būti įtrauktos į didmeninių balso skambučių užbaigimo paslaugų sąnaudų apskaitos modelį.
      Aprėptį geriausiai būtų galima apibrėžti kaip galėjimą arba galimybę paskambinti iš bet kurio tinklo taško bet kuriuo momentu, o pralaidumas reiškia papildomas tinklo sąnaudas, kurios būtinos didėjančiam srautui perduoti. Dėl būtinybės abonentams užtikrinti tokią aprėptį atsiras su srautu nesusijusių sąnaudų, kurios neturėtų būti priskiriamos didesnei didmeninio skambučių užbaigimo apimčiai. Investicijas į brandžias judriojo ryšio rinkas labiau skatina pralaidumo didinimas ir naujų paslaugų kūrimas, į tai turėtų būti atsižvelgta sąnaudų modelyje. Todėl didmeninių balso skambučių užbaigimo paslaugų papildomos sąnaudoms neturėtų būti priskiriamos aprėpties sąnaudos, bet turėtų priskiriamos papildomo pralaidumo sąnaudos, jei jos atsiranda teikiant didmenines balso skambučių užbaigimo paslaugas.
      Radijo dažnių spektro naudojimo (leidimo turėti ir naudoti radijo dažnius) sąnaudas, atsiradusias teikiant mažmenines paslaugas tinklo abonentams, iš pradžių lemia abonentų skaičius, o ne srautas, todėl jos neturi būti skaičiuojamos kaip didmeninės skambučių užbaigimo paslaugos didesnės apimties dalis. Sąnaudos papildomam spektrui įsigyti – kuriuo pralaidumas bus padidintas (daugiau už mažiausią pralaidumą, kurio reikia teikti mažmenines paslaugas abonentams) siekiant perduoti papildomus srautus, atsirandančius teikiant didmeninę balso skambučių užbaigimo paslaugą – turėtų būti, jei įmanoma, įtraukiamos remiantis į ateitį orientuotomis alternatyviosiomis sąnaudomis.
      Laikantis pirmiau paaiškinto metodo, papildomai skambučių užbaigimo paslaugos teikimo apimčiai priskiriamos sąnaudos galėtų būti, pavyzdžiui, tinklo didesnio pralaidumo, būtino papildomam didmeniniam srautui perduoti, sąnaudos (pavyzdžiui, papildomos tinklo infrastruktūros, kiek jos reikia pralaidumui padidinti norint perduoti papildomą didmeninį srautą). Tokioms su tinklu susijusioms sąnaudoms galėtų būti priskiriamos papildomų judriojo ryšio perjungimo centrų (angl. Mobile Switching Centre, MSC) arba pagrindinio tinklo infrastruktūros, tiesiogiai būtinos trečiųjų šalių užbaigiamų skambučių srautui perduoti, sąnaudos. Be to, kai skambučių inicijavimo ir užbaigimo paslaugoms teikti tam tikromis tinklo sudedamosiomis dalimis, pavyzdžiui bazinių stočių aikštelėmis arba bazinėmis siuntimo ir priėmimo stotimis, naudojamasi bendrai, tokios tinklo sudedamosios dalys bus įtraukiamos į skambučių užbaigimo sąnaudų modelį tiek, kiek jų reikia dėl papildomo pralaidumo trečiųjų šalių užbaigiamų skambučių srautui perduoti. Taip pat turėtų būti atsižvelgiama ir į papildomas radijo dažnio spektro sąnaudas bei į didmenines komercines sąnaudas, tiesiogiai susijusias su didmeninės skambučių užbaigimo paslaugos teikimu trečiosioms šalims. Vadinasi, aprėpties sąnaudos, neišvengiamos netiesioginės verslo išlaidos ir mažmeninės komercinės sąnaudos neįtraukiamos.
      Sąnaudų modelyje taikomam mažiausiam efektyvios veiklos mastui apskaičiuoti bei atsižvelgiant į rinkos dalių pokyčius keliose ES valstybėse narėse, rekomenduojamu modeliu nustatomas 20 % rinkos dalies lygis. Tikėtina, kad rinkoje veiklą pradėsiantys judriojo ryšio operatoriai sieks maksimaliai padidinti efektyvumą ir pajamas, todėl bus pajėgūs užimti bent 20 % rinkos dalį. Jei nacionalinė reguliavimo institucija gali įrodyti, kad dėl rinkos sąlygų valstybės narės teritorijoje reikėtų taikyti kitokį mažiausią efektyvios veiklos mastą, ji gali nukrypti nuo rekomenduojamo metodo.

         (1)  Skaitmeninės abonento linijos prieigos tankintuvas arba universalusis prieigos mazgas (angl. Digital Subscriber Line Access Multiplexer/Multi-Service Access Node).


title: 2007 m. balandžio 3 d. Komisijos rekomendacija dėl 2007 m. koordinuotos Bendrijos stebėsenos programos, kuria siekiama užtikrinti, kad būtų neviršijamos didžiausios leistinos pesticidų likučių koncentracijos vertės grūduose ir tam tikruose kituose augalinės kilmės produktuose bei ant jų, ir dėl 2008 m. nacionalinių stebėsenos programų (pranešta dokumentu Nr. C(2007) 1452) (Tekstas svarbus EEE )

text:
               11.4.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 96/21

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA

   2007 m. balandžio 3 d.
   dėl 2007 m. koordinuotos Bendrijos stebėsenos programos, kuria siekiama užtikrinti, kad būtų neviršijamos didžiausios leistinos pesticidų likučių koncentracijos vertės grūduose ir tam tikruose kituose augalinės kilmės produktuose bei ant jų, ir dėl 2008 m. nacionalinių stebėsenos programų
   (pranešta dokumentu Nr. C(2007) 1452)
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2007/225/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 211 straipsnį,
   atsižvelgdama į 1986 m. liepos 24 d. Tarybos direktyvą 86/362/EEB dėl pesticidų likučių grūduose ir ant jų didžiausių koncentracijų nustatymo (1), ypač į jos 7 straipsnio 2 dalies b punktą,
   atsižvelgdama į 1990 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvą 90/642/EEB dėl didžiausių pesticidų likučių koncentracijų tam tikruose augalinės kilmės produktuose ir ant jų, įskaitant vaisius ir daržoves, nustatymo (2), ypač į jos 4 straipsnio 2 dalies b punktą,
   kadangi:

               (1)

               Direktyvose 86/362/EEB ir 90/642/EEB numatyta, kad Komisija turėtų laipsniškai kurti sistemą, kuri sudarytų sąlygas įvertinti su maisto produktais suvartojamų pesticidų kiekį. Kad apskaičiavimai būtų realūs, pesticidų likučių stebėsenos duomenys turėtų būti gauti pagal tuos maisto produktus, kurie sudaro europietiškos mitybos pagrindą. Visuotinai pripažįstama, kad europietiškos mitybos pagrindą sudaro apytikriai 20–30 maisto produktų. Atsižvelgiant į atskirų valstybių išteklius pesticidų likučių stebėsenos srityje, pagal koordinuotą stebėsenos programą valstybės narės kasmet gali atlikti tik aštuonių produktų mėginių analizę. Pesticidų naudojimo pokyčiai yra pastebimi per trejus metus. Todėl kiekvieno pesticido stebėsena apskritai turėtų būti atliekama 20–30 maisto produktų per keletą trimečių laikotarpių.

               (2)

               Pesticidų, kuriems taikoma ši rekomendacija, likučių stebėsena turėtų būti atliekama 2007 m., nes, apskaičiuojant jų dabartinius su maisto produktais suvartojamus kiekius, gautais duomenimis bus galima pasinaudoti.

               (3)

               Kiek mėginių turi būti paimta atliekant kiekvieną suderintą stebėjimą, turi būti sprendžiama taikant sisteminį statistinį metodą. Tokio metodo taikymą nustatė Maisto kodekso komisija (3). Remiantis binominio paskirstymo tikimybe, gali būti apskaičiuota, kad 642 mėginių analizė didesniu nei 99 % patikimumu sudaro galimybę aptikti pesticidų likučių turintį mėginį, viršijantį nustatymo ribą, jei ne mažiau nei 1 % augalinės kilmės produktų sudėtyje yra šią ribą viršijančių pesticidų likučių. Šių mėginių surinkimas turėtų būti proporcingai paskirstytas valstybėms narėms atsižvelgiant į gyventojų ir vartotojų skaičių, per vienerius metus turėtų būti paimta mažiausiai 12 kiekvieno maisto produkto mėginių.

               (4)

               Gairės dėl „Pesticidų likučių tyrimui taikomos kokybės kontrolės tvarkos“ paskelbtos Komisijos tinklalapyje (4). Susitarta, kad šios gairės kiek įmanoma turi būti taikomos valstybių narių analitinėse laboratorijose ir turi nuolat būti peržiūrimos atsižvelgiant į patirtį, įgytą stebėsenos programose.

               (5)

               Komisijos direktyva 2002/63/EB nustato Bendrijos mėginių ėmimo metodus oficialiai kontroliuojant pesticidų likučius augalinės ir gyvūninės kilmės produktuose ir ant jų (5). Mėginių ėmimo metodus ir tvarką, numatytą šioje direktyvoje, sudaro ir Maisto kodekso komisijos rekomenduoti metodai bei tvarka.

               (6)

               Direktyvose 86/362/EEB ir 90/642/EEB reikalaujama, kad valstybės narės nurodytų kriterijus, kuriais remdamosi jos parengė nacionalines patikrinimų programas. Tokia informacija turėtų apimti kriterijus, taikomus imamų mėginių skaičiui bei būtiniems atlikti tyrimams ir ribiniams kiekiams, kuriuos viršijus pranešama apie likučius, nustatyti, kriterijus, pagal kuriuos ribiniai kiekiai, kuriuos viršijus pranešama apie likučius, buvo nustatomi, ir išsamią su akreditacija susijusią informaciją vadovaujantis 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių (6), atsižvelgiant į 2005 m. gruodžio 5 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2076/2005, nustatančio pereinamojo laikotarpio priemones Europos Parlamento ir Tarybos reglamentams (EB) Nr. 853/2004, (EB) Nr. 854/2004 ir (EB) Nr. 882/2004 įgyvendinti ir iš dalies keičiančio Reglamentus (EB) Nr. 853/2004 ir (EB) Nr. 854/2004 (7), 18 straipsnį, kuriame nustatyta nuo akreditacijos reikalavimo leidžianti nukrypti nuostata. Taip pat turėtų būti nurodytas pažeidimų skaičius ir pobūdis bei priemonės, kurių imtasi.

               (7)

               Didžiausios likučių koncentracijos vertės kūdikių maiste nustatytos pagal 1991 m. gegužės 14 d. Komisijos direktyvos 91/321/EEB dėl mišinių kūdikiams iki 4–6 mėnesių ir mišinių kūdikiams, vyresniems kaip 4 mėnesiai (8), 6 straipsnį bei 1996 m. vasario 16 d. Komisijos direktyvos 96/5/EB, Euratomas dėl perdirbtų grūdinių maisto produktų ir maisto kūdikiams bei mažiems vaikams (9) 6 straipsnį.

               (8)

               Informacija apie stebėsenos programų rezultatus yra ypač tinkama apdorojimui, saugojimui ir perdavimui elektroniniais (kompiuteriniais) būdais. Buvo sukurtos formos valstybių narių duomenų perdavimui elektroniniu paštu. Todėl valstybės narės savo ataskaitas Komisijai turėtų galėti nusiųsti standartine forma. Komisijos rengiamos gairės yra veiksmingiausias būdas užtikrinti tolesnį tokių standartinių formų tobulinimą.

               (9)

               Šioje rekomendacijoje nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         REKOMENDUOJA:

               1)

               Valstybės narės raginamos 2007 metais imti mėginius ir atlikti I priede nurodytų produktų (pesticidų) likučių derinių analizę, paimant tokį kiekvieno produkto mėginių skaičių, koks jis nurodytas II priede, tinkamai atsižvelgiant į nacionalinę, Bendrijos ir trečiųjų šalių dalį valstybės narės rinkoje.
               Partija, iš kurios turi būti imami mėginiai, turėtų būti parinkta atsitiktinės atrankos būdu vadovaujantis monitoringo metodu.
               Mėginių ėmimo procedūra, įskaitant vienetų skaičių, turėtų būti suderinta su Direktyva 2002/63/EB.

               2)

               Iš bendro mėginių skaičiaus, kaip nurodyta I ir II prieduose, kiekviena valstybė narė turėtų paimti ir ištirti:

                           a)

                           mažiausiai dešimt kūdikio maisto, daugiausia sudaryto iš daržovių, vaisių ar grūdų, mėginių;

                           b)

                           ekologinės žemdirbystės produkcijos mėginius (mažiausiai vieną mėginį, jeigu jį galima paimti), kurių skaičius proporcingas ekologinės žemės ūkio produkcijos rinkos daliai kiekvienoje valstybėje narėje.

               3)

               Valstybės narės raginamos ne vėliau kaip iki 2008 m. rugpjūčio 31 d. pateikti ataskaitas apie mėginių, kuriuose buvo tiriami I priede nustatyti produkto (pesticido) likučių deriniai, tyrimo rezultatus, nurodant:

                           a)

                           taikytus analitinius metodus ir pasiektus ribinius kiekius, kuriuos viršijus pranešama apie likučius, pagal pesticidų likučių tyrimui taikomą kokybės kontrolės tvarką;

                           b)

                           pažeidimų skaičių, jų pobūdį ir priemones, kurių imtasi.

               4)

               Ataskaita turėtų būti pateikta tokia forma, įskaitant elektroninę formą, kuri atitinka valstybėms narėms skirtą Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto parengtą orientacinį dokumentą dėl Komisijos rekomendacijų įgyvendinimo koordinuojamų Bendrijos monitoringo programų srityje.
               Kūdikių maisto ir ekologinės žemdirbystės produktų mėginių analizės rezultatai turėtų būti pateikti atskiruose duomenų lapuose.

               5)

               Valstybės narės raginamos ne vėliau kaip iki 2007 m. rugpjūčio 31 d. atsiųsti Komisijai ir kitoms valstybėms narėms pagal Direktyvos 86/362/EEB 7 straipsnio 3 dalį ir Direktyvos 90/642/EEB 4 straipsnio 3 dalį reikalaujamą informaciją apie 2006 m. atliktą stebėseną, siekiant bent jau imant kontrolinius mėginius užtikrinti, kad būtų neviršijamos didžiausios leistinos pesticidų likučių koncentracijos vertės, įskaitant:

                           a)

                           nacionalinių programų dėl pesticidų likučių rezultatus;

                           b)

                           informaciją apie laboratorijose atliekamos kokybės kontrolės tvarką, ypač informaciją apie tuos gairių dėl pesticidų likučių tyrimui taikomos kokybės kontrolės tvarkos aspektus, kurių jos negalėjo pritaikyti arba kuriuos taikant joms iškilo sunkumų;

                           c)

                           informaciją apie tyrimus atliekančių laboratorijų akreditaciją pagal Reglamento (EB) Nr. 882/2004 12 straipsnio nuostatas (įskaitant informaciją apie akreditacijos sritį, akreditacijos įstaigą ir pateikti akreditacijos pažymėjimo kopiją);

                           d)

                           informaciją apie profesionalumo ir tarplaboratorinius testus, kuriuose tyrimų laboratorija dalyvavo.

               6)

               Valstybės narės raginamos ne vėliau kaip iki 2007 m. rugsėjo 30 d. išsiųsti Komisijai savo numatytas nacionalines programas, skirtas stebėti Direktyvose 90/642/EEB ir 86/362/EEB 2008 metams nustatytas didžiausias leistinas pesticidų likučių koncentracijų vertes, įskaitant informaciją apie:

                           a)

                           kriterijus, kurie buvo taikomi nustatant mėginių skaičių ir tyrimus, kuriuos būtina atlikti;

                           b)

                           pasiektus ribinius kiekius, kuriuos viršijus pranešama apie likučius, ir kriterijus, pagal kuriuos šie ribiniai kiekiai buvo nustatyti;

                           c)

                           išsamią informaciją apie tyrimus atliekančių laboratorijų akreditaciją pagal Reglamentą (EB) Nr. 882/2004.

      Priimta Briuselyje, 2007 m. balandžio 3 d.

            Komisijos vardu

         Markos KYPRIANOU

            Komisijos narys

      (1)  OL L 221, 1986 8 7, p. 37. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2007/11/EB (OL L 63, 2007 3 1, p. 26).

      (2)  OL L 350, 1990 12 14, p. 71. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2007/12/EB (OL L 59, 2007 2 27, p. 75).

      (3)  Codex Alimentarius, „Pesticidų likučiai maisto produktuose“, Roma 1994, ISBN 92-5-203271-1; 2 tomas, p. 372.

      (4)  Dokumentas SANCO/10232/2006, 2006 m. kovo mėn. 24 d., http://europa.eu.int/comm/food/plant/protection/resources/qualcontrol_en.pdf

      (5)  OL L 187, 2002 7 16, p. 30.

      (6)  OL L 165, 2004 4 30, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1791/2006 (OL L 363, 2006 12 20, p. 1).

      (7)  OL L 338, 2005 12 22, p. 83. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1666/2006 (OL L 320, 2006 11 18, p. 47).

      (8)  OL L 175, 1991 7 4, p. 35. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2006/82/EB (OL L 362, 2006 12 20, p. 94).

      (9)  OL L 49, 1996 2 28, p. 17. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2003/13/EB (OL L 41, 2003 2 14, p. 33).

      I PRIEDAS
      PESTICIDŲ (PRODUKTŲ) DERINIAI, KURIE TURI BŪTI STEBIMI

                  2007

                  2008 (1)

                  2009 (1)

                  Acefatas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Acetamipridas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Aldikarbas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Amitrazas

                  a)

                  b)

                  Metilazinfosas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Azoksistrobinas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Benomilas ir karbendazimas
                  (išreikštas karbendazimu)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Bifentrinas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Bendras bromidų kiekis

                  a)

                  b)

                  Brompropilatas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Bupirimatas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Buprofezinas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Kaptanas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Folpetas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Karbarilas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Chlofentezinas

                  a)

                  b)

                  Chlormekvatas (2)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Chlortalonilas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Chlorprofamas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Chlorpirifosas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metilchlorpirifosas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Cipermetrinas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Ciprodinilas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Deltametrinas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Diazinonas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dichlofluanidas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dichlorvosas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dikofolis

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dimetoatas ir ometoatas
                  (bendras kiekis išreikštas dimetoatu)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dinokapas

                  a)

                  b)

                  Difenilaminas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Endosulfanas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fenarimolis

                  a)

                  b)

                  Fenheksamidas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fenitrotionas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fludioksonilas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Flusilazolas

                  a)

                  b)

                  Glifosatas (3)

                  a)

                  b)

                  Heksakonazolas

                  a)

                  b)

                  Heksitiazoksas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Imazalilas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Imidaklopridas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Indoksakarbas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Iprodionas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Iprovalikarbas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metilkrezoksimas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Liambda-cihalotrinas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Malationas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Manebų grupė

                  c)

                  a)

                  b)

                  Mepanipirimas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Mepikvatas (2)

                  a)

                  b)

                  Metalaksilas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metamidofosas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metidationas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metiokarbas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metomilas/tiodikarbas
                  (metomilu išreikštas bendras kiekis)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Miklobutanilas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metiloksidemetonas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Parationas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Penkonazolas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fosalonas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Pirimikarbas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metilpirimifosas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Prochlorazas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Procimidonas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Profenofosas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Propargitas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Piretrinai

                  c)

                  a)

                  b)

                  Pirimetanilas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Piriproksifenas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Oksamilas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Kvinoksifenas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Spiroksaminas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tebukonazolas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metiltiofanatas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tebufenozidas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Trifloksistrobinas

                  a)

                  b)

                  Tiabendazolas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metiltolklofosas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tolilfluanidas

                  c)

                  a)

                  b)

                  Triademefonas ir triadimenolas
                  (išreikštas bendru triadimenolo ir triadimefono kiekiu)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Vinklozolinas

                  c)

                  a)

                  b)

                              a)

                              Pupelės (šviežios arba užšaldytos), morkos, agurkai, apelsinai arba mandarinai, kriaušės, bulvės, ryžiai, špinatai (švieži arba užšaldyti).

                              b)

                              Baklažanai, bananai, žiediniai kopūstai, vynuogės, apelsinų sultys (), žirniai (švieži ir (arba) užšaldyti, be ankščių), pipirai (saldieji), kviečiai.

                              c)

                              Obuoliai, gūžiniai kopūstai, porai, salotos, pomidorai, persikai, įskaitant nektarinus ir panašius hibridus; rugiai arba avižos, braškės.

         (1)  Priklausomai nuo programų, kurios bus rekomenduojamos 2008 ir 2009 metais.

         (2)  Chlormekvatas ir mepikvatas turėtų būti tiriami grūduose, morkose, vaisinėse daržovėse ir kriaušėse.

         (3)  Tik grūduose.

         (4)  Dėl apelsinų sulčių valstybės narės turi nurodyti kilmę (iš koncentratų ar šviežių vaisių).

      II PRIEDAS
      Kiekvieno produkto imtinų ir analizuotinų mėginių skaičius kiekvienoje valstybėje narėje.

                  Šalies kodas

                  Mėginiai

                  AT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  B

                  12 (1)

                  15 (2)

                  BG

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CY

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CZ

                  12 (1)

                  15 (2)

                  DE

                  93

                  DK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  ES

                  45

                  EE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  EL

                  12 (1)

                  15 (2)

                  FR

                  66

                  FI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  HU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  IT

                  65

                  IE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LV

                  12 (1)

                  15 (2)

                  MT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  NL

                  17

                  PT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  PL

                  45

                  RO

                  17

                  SE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  UK

                  66

                  Bendras minimalus mėginių skaičius: 642

         (1)  Minimalus mėginių skaičius kiekvieno taikyto atskiros medžiagos likučių nustatymo metodo atveju.

         (2)  Minimalus mėginių skaičius kiekvieno taikyto kelių medžiagų vienu metu likučių nustatymo metodo atveju.


title: 2017 m. liepos 11 d. Tarybos rekomendacija, dėl 2017 m. Jungtinės Karalystės nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Jungtinės Karalystės konvergencijos programos

text:
               9.8.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 261/122

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2017 m. liepos 11 d.
   dėl 2017 m. Jungtinės Karalystės nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Jungtinės Karalystės konvergencijos programos
   (2017/C 261/27)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2016 m. lapkričio 16 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2017 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2017 m. kovo 9–10 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2016 m. lapkričio 16 d. Komisija, remdamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1176/2011 (2), priėmė įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Jungtinė Karalystė nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (2)

               2017 m. vasario 22 d. paskelbta 2017 m. Jungtinės Karalystės ataskaita. Joje įvertinta Jungtinės Karalystės pažanga, padaryta įgyvendinant 2016 m. liepos 12 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, veiksmai, kurių šalis ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas, ir Jungtinės Karalystės pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

               (3)

               2017 m. nacionalinę reformų programą Jungtinė Karalystė pateikė 2017 m. balandžio 21 d., o 2017 m. konvergencijos programą – 2017 m. balandžio 27 d. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (4)

               į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (3) 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

               (5)

               šiuo metu Jungtinei Karalystei taikoma Stabilumo ir augimo pakto korekcinė dalis. Jei perviršinis deficitas bus laiku ir tvariai panaikintas 2016–2017 m., 2017–2018 m. Jungtinei Karalystei bus taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir pereinamojo laikotarpio skolos taisyklė. 2017 m. konvergencijos programoje Vyriausybė, laikydamasi 2015 m. birželio 19 d. Tarybos rekomendacijos, tikisi iki 2016–2017 fiskalinių metų pabaigos panaikinti perviršinį deficitą – numatomas nominalus deficitas sudaro 2,7 % BVP. Numatoma, kad vėliau, 2017–2018 m., nominalus deficitas šiek tiek padidės iki 2,8 % BVP, o 2018–2019 m. sumažės iki 1,9 % BVP. Konvergencijos programoje nenurodytas vidutinės trukmės biudžeto tikslas. Konvergencijos programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus bendrosios skolos santykis su BVP iš esmės stabilizuosis, t. y. sudarys apie 87,5 % nuo 2016–2017 m. iki 2018–2019 m., ir sumažės iki 84,8 % BVP 2020–2021 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra palankus. Nors planuojamiems deficito tikslams pasiekti reikalingos priemonės apskritai yra pakankamai konkretizuotos, makroekonominės perspektyvos blogėjimo rizika gali trukdyti užtikrinti planuojamą deficito sumažinimą;

               (6)

               2016 m. liepos 12 d. Taryba rekomendavo Jungtinei Karalystei ne vėliau kaip 2016–2017 m. laikotarpio pabaigoje ištaisyti perviršinio deficito padėtį ir, panaikinus perviršinį deficitą, 2017–2018 m. užtikrinti 0,6 % BVP fiskalinį koregavimą siekiant minimalaus vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Remiantis Komisijos 2017 m. pavasario prognoze, numatoma, kad 2016–2017 m. nominalus deficitas pasieks 2,7 % BVP, t. y. atitiks Tarybos rekomenduotą tikslą. Kyla rizika, kad 2017–2018 m. bus kiek nukrypta nuo prevencinės dalies reikalavimo;

               (7)

               atsižvelgiant į Jungtinės Karalystės fiskalinę padėtį ir visų pirma skolos dydį, tikimasi, kad šalis toliau vykdys koregavimą siekdama tinkamo vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Pagal bendrai sutartą koregavimo matricą taikant Stabilumo ir augimo paktą, tas koregavimas būtinas, kad grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų (4) nominalusis augimas neviršytų 1,8 %. Tai atitiktų 0,6 % BVP metinį struktūrinį koregavimą. Jeigu politika nesikeis, esama rizikos, kad 2017–2018 m. ir 2018–2019 m. laikotarpiu, vertinant kartu, nuo to reikalavimo bus kiek nukrypta. Kartu prognozuojama, kad 2017–2018 m. Jungtinė Karalystė pereinamojo laikotarpio skolos taisyklės prima facie nesilaikys, bet 2018–2019 m. – laikysis. Apskritai Taryba mano, kad Jungtinė Karalystė turi būti pasirengusi imtis papildomų priemonių 2017–2018 m., kad būtų laikomasi Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Tačiau, kaip numatyta Reglamente (EB) Nr. 1466/97, vertinant biudžeto planus ir rezultatus reikėtų atsižvelgti į valstybės narės biudžeto balansą pagal ciklo sąlygas. Kaip primenama Komisijos komunikate, kuris pridedamas prie šių konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų, atliekant būsimą vertinimą reikės tinkamai atsižvelgti į tikslą siekti fiskalinės krypties, kuri padėtų ir stiprinti vykstantį atsigavimą, ir užtikrinti Jungtinės Karalystės viešųjų finansų tvarumą. Šiame kontekste Taryba atkreipia dėmesį į tai, kad Komisija ketina atlikti bendrą vertinimą pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97, visų pirma atsižvelgdama į Jungtinės Karalystės ciklinę padėtį;

               (8)

               privačiųjų investicijų lygis nuo Sąjungos vidurkio nuolat gerokai atsilieka, o viešųjų investicijų – šiek tiek atsilieka. Našumo lygis daug žemesnis už G 7 vidurkį ir nuo 2008 m. nesikeitė. Vyriausybė teikia daug politinės svarbos investicijų didinimui siekiant paskatinti našumo augimą. Vienas iš pagrindinių uždavinių – šalinti didelius Jungtinės Karalystės infrastruktūros tinklų pajėgumų ir kokybės trūkumus. Keliuose – didelės spūstys, o geležinkelių pajėgumai kai kuriose vietose vis mažiau atitinka sparčiai augančius poreikius. Be to, vis aštrėja būtinybė daugiau investuoti į naujus energijos gamybos ir tiekimo pajėgumus. Nacionaliniame infrastruktūros įgyvendinimo plane išdėstyti didelio užmojo planai gerinti JK ekonominę infrastruktūrą, o 2016 m. priimta nemažai investavimo į pagrindinius transporto ir energetikos projektus sprendimų. Tačiau tebėra abejonių, ar įmanoma užtikrinti pakankamai viešųjų ir privačiųjų investicijų, kad būtų laiku ir ekonomiškai efektyviai išspręsti uždaviniai, susiję su vėlavimais infrastruktūros srityje. Vienas iš pagrindinių Jungtinės Karalystės uždavinių – didinti būstų pasiūlą. Įsisenėjęs būstų stygius prisideda prie to, kad būstų kainos yra didelės ir vis didėja, ir lemia dideles ekonomines ir socialines sąnaudas, visų pirma aplink ekonomikos augimo polius. Gyvenamosios paskirties būstų statybos augimas šiek tiek daugiau palaikomas taikant reformuotą planavimo sistemą kartu su įvairiomis papildomomis būstų politikos priemonėmis. Vis dėlto tebėra būstų pasiūlos suvaržymų, įskaitant labai griežtą ir sudėtingą žemės rinkos ir gyvenamosios paskirties būstų statybos reguliavimą, o naujų būstų pasiūla vis dar neatitinka paklausos augimo;

               (9)

               pagrindiniai darbo rinkos duomenys ir toliau teigiami: ilgalaikio ir jaunimo nedarbo lygis apskritai žemas. Tačiau būtų galima sumažinti neaktyvumo ir darbo ne visą darbo laiką lygį, taip pat mažą darbo užmokestį gaunančių asmenų dalį. Pajamų augimas tebėra nuosaikus, o tai susiję su vangiu našumo augimu. Susirūpinimą toliau kelia įgūdžių pasiūla, panaudojimas ir tobulinimas. Atsirado svarbių politikos pokyčių, daugiausia susijusių su įgūdžiais ir jų tobulinimu, vykdant techninio mokymo ir pameistrysčių reformas. Užtikrinant pameistrysčių kokybę daugiausia dėmesio reikės skirti ir įgyjamam kvalifikacijos lygiui, ir su pameistryste susijusiam dalykui. Valstybei, verslui ir karjeros siekiantiems asmenims prieinama įgūdžių pasiūla išsiplėstų imantis kitų, strategiškai svarbių, finansuojamų gebėjimų tobulinimo priemonių, visų pirma skirtų vyresniems nei 25 m. asmenims. Be to, reikia spręsti uždavinius, susijusius su vaikų priežiūros ir socialinės rūpybos pasiūla ir prisidedančius prie moterų darbo ne visą darbo laiką rodiklio aukštumo. Vaikų priežiūros reformos iki šiol buvo nuolatinės, bet laipsniškos. Tikėtina, kad tai iš esmės pasikeis per ateinančius dvejus metus visiškai įgyvendinus kai kurias iniciatyvas. Jaunesnių nei trejų metų vaikų, gaunančių formaliosios vaikų priežiūros paslaugas, dalis yra palyginti maža. Nors 3–4 metų vaikų priežiūros prieinamumo ir brangumo problemos tam tikru mastu sumažinamos naujausiomis priemonėmis, jomis nesprendžiamas jaunesnių nei 3 metų vaikų priežiūros pasiūlos klausimas. Įgyvendinus anksčiau paskelbtas reformas ir išlaidų mažinimą, visų pirma susijusius su parama dirbantiesiems, socialinės politikos rezultatai, įskaitant vaikų skurdo rodiklius, artimiausiu ir vidutiniu laikotarpiu gali blogėti, ypač esant didesnei infliacijai. Ypatingą susirūpinimą kelia namų ūkiuose, kurių nariai turi darbą, gyvenančių skurstančių vaikų skaičius;

               (10)

               atsižvelgdama į 2017 m. Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Jungtinės Karalystės ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2017 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2017 m. konvergencijos programą, 2017 m. nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Jungtinė Karalystė ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Jungtinės Karalystės politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą Sąjungos lygmens priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

               (11)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2017 m. konvergencijos programą, o jos nuomonė (5) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

         REKOMENDUOJA Jungtinei Karalystei 2017–2018 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               2018–2019 m. toliau dėti dideles fiskalines pastangas pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimus, atsižvelgiant į poreikį stiprinti vykstantį atsigavimą ir užtikrinti Jungtinės Karalystės viešųjų finansų tvarumą.

               2.

               Imtis papildomų veiksmų, kad būtų padidinta būstų pasiūla, be kita ko, vykdant planavimo taisyklių reformas ir jas įgyvendinant.

               3.

               Spręsti įgūdžių paklausos ir pasiūlos neatitikties problemą ir sudaryti sąlygas tobulinti įgūdžius, be kita ko, toliau gerinant pameistrysčių kokybę ir numatant kitas finansuojamas tobulėjimo, t. y. tolesnio mokymosi, priemones.

      Priimta Briuselyje 2017 m. liepos 11 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         T. TÕNISTE

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

      (3)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

      (4)  Grynąsias valdžios sektoriaus išlaidas sudaro bendrosios valdžios sektoriaus išlaidos, atėmus išlaidas palūkanoms, su Sąjungos programomis, kurios visiškai finansuojamos iš gautų Sąjungos lėšų, susijusias išlaidas ir išlaidas, atsirandančias dėl nediskrecinių su bedarbio pašalpomis susijusių pokyčių. Valstybės finansuojamas bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas subalansuojamas per 4 metų laikotarpį. Įskaičiuojamos diskrecinės su pajamomis susijusios priemonės arba įstatymais nustatytas pajamų padidėjimas. Vienkartinės priemonės, susijusios tiek su pajamomis, tiek su išlaidomis, neįskaičiuojamos.

      (5)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


title: 2008 m. vasario 12 d. Tarybos rekomendacija dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (septintojo EPF) 2006 finansinių metų operacijas

text:
               15.2.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 41/22

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2008 m. vasario 12 d.
   dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė Europos plėtros fondo (septintojo EPF) 2006 finansinių metų operacijas
   (2008/116/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į Ketvirtąją AKR-EEB konvenciją, pasirašytą 1989 m. gruodžio 15 d. Lomė (1), su pakeitimais, padarytais 1995 m. lapkričio 4 d. Mauricijuje pasirašytu susitarimu (2),
   atsižvelgdama į Vidaus susitarimą 91/401/EEB dėl Bendrijos pagalbos, teikiamos pagal Ketvirtąją AKR-EB konvenciją, finansavimo ir administravimo (3), be kita ko įsteigiantį septintąjį Europos plėtros fondą (septintasis EPF), ypač į jo 33 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į 1991 m. liepos 29 d. Finansinį reglamentą 91/491/EEB, taikomą plėtros finansavimui skirtam bendradarbiavimui pagal Ketvirtąją AKR-EEB konvenciją (4), ypač į jo 69–77 straipsnius,
   išnagrinėjusi su septintojo EPF operacijomis susijusius 2006 m. gruodžio 31 d. pajamų ir išlaidų ataskaitą bei balansą, taip pat Audito Rūmų ataskaitą dėl 2006 finansinių metų su Komisijos atsakymais (5),
   kadangi:

               (1)

               Pagal Vidaus susitarimo 33 straipsnio 3 dalį patvirtinimą, kad Komisija septintojo EPF finansinio valdymo užduotis įvykdė, teikia Europos Parlamentas, remdamasis Tarybos rekomendacija.

               (2)

               Kadangi Komisija septintojo EPF 2006 finansinių metų operacijas įvykdė iš esmės tinkamai,

         REKOMENDUOJA Europos Parlamentui patvirtinti, kad Komisija įvykdė septintojo EPF 2006 finansinių metų operacijas.

      Priimta Briuselyje, 2008 m. vasario 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         A. BAJUK

      (1)  OL L 229, 1991 8 17, p. 3.

      (2)  OL L 156, 1998 5 29, p. 3.

      (3)  OL L 229, 1991 8 17, p. 288.

      (4)  OL L 266, 1991 9 21, p. 1.

      (5)  OL C 259, 2007 10 31, p. 1.


title: 2015 m. liepos 14 d. Tarybos rekomendacija dėl 2015 m. Vokietijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Vokietijos stabilumo programos

text:
               18.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 271/1

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2015 m. liepos 14 d.
   dėl 2015 m. Vokietijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Vokietijos stabilumo programos
   (2015/C 271/01)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu. Strategija yra orientuota į tas svarbias sritis, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               remdamasi Komisijos pasiūlymais, 2015 m. liepos 14 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrų ekonominės politikos gairių, o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3). Abejos gairės kartu sudaro integruotas gaires, ir į jas valstybių narių buvo paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2014 m. liepos 8 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl 2014 m. Vokietijos nacionalinės reformų programos ir pateikė nuomonę dėl atnaujintos 2014 m. Vokietijos stabilumo programos. 2014 m. lapkričio 28 d. pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 473/2013 (5) Komisija pateikė nuomonę dėl Vokietijos 2015 m. biudžeto plano projekto;

               (4)

               2014 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2015 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Vokietija buvo nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (5)

               2014 m. gruodžio 18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, pagal kuriuos reikia skatinti investuoti, sparčiau vykdyti struktūrines reformas ir vykdyti atsakingą augimui palankų fiskalinį konsolidavimą;

               (6)

               2015 m. vasario 26 d. Komisija paskelbė 2015 m. Vokietijos ataskaitą. Joje įvertinta Vokietijos pažanga įgyvendinant 2014 m. liepos 8 d. priimtas šaliai skirtas rekomendacijas. Į šalies ataskaitą įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai. Komisijai atlikus analizę galima daryti išvadą, kad Vokietijoje yra susidaręs makroekonominis disbalansas, dėl kurio reikia imtis ryžtingų politikos veiksmų ir kurį reikia stebėti. Rizika išaugo, nes privatusis ir viešasis sektoriai vis dar nepakankamai investuoja, todėl lėtėja ekonomikos augimas – savo ruožtu ši tendencija dar labiau didina ir taip labai didelį einamosios sąskaitos perviršį, taigi šiuos dalykus reikia ir toliau atidžiai stebėti. Ypač svarbu imtis veiksmų, kad būtų sumažinta neigiamų padarinių Vokietijos ekonomikai rizika ir, atsižvelgiant į šalies ekonomikos dydį, neigiamo poveikio visai ekonominei ir pinigų sąjungai rizika;

               (7)

               2015 m. balandžio 28 d. Vokietija pateikė 2015 m. nacionalinę reformų programą, o 2015 m. balandžio 16 d. – 2015 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų tarpusavio sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (8)

               šiuo metu Vokietijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir skolos taisyklė. 2015 m. stabilumo programoje Vyriausybė planuoja išlaikyti biudžeto perteklių. Vidutinės trukmės laikotarpio tikslo, t. y. 0,5 % BVP struktūrinio deficito, toliau bus laikomasi visą programos laikotarpį. Manoma, kad valdžios sektoriaus skolos ir BVP santykis laipsniškai sumažės iki 61,5 % 2019 m. Makroekonominiame scenarijuje, kuriuo grindžiamos biudžeto projekcijos ir kurio nepatvirtino nepriklausoma įstaiga, pateikiamos apdairios ekonomikos augimo prielaidos. Remiantis Komisijos 2015 m. pavasario prognoze, struktūrinis balansas turėtų viršyti vidutinio laikotarpio tikslą. Prognozuojama, kad bendroji skola toliau užtikrintai mažės sparčiau, nei reikalaujama pagal skolos taisyklę. Tai sukuria galimybių skatinti investuoti. Remdamasi stabilumo programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2015 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad, kaip tikimasi, Vokietija laikysis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų;

               (9)

               federalinė Vyriausybė padidino švietimo ir mokslinių tyrimų srities išlaidas, tačiau švietimui skirtų viešųjų išlaidų suma, išreikšta procentine BVP dalimi, vis dar nesiekia ES vidurkio, be to, visos švietimo ir mokslinių tyrimų srities išlaidos 2015 m. gali nesiekti 10 % BVP nacionalinio tikslo. Vokietija planuoja iki 2018 m. didinti valstybės investicijas, įskaitant papildomą 10 mlrd. EUR sumą infrastruktūrai ir 5 mlrd. EUR sumą finansiškai silpnų savivaldybių investicijoms remti. Tačiau šie teigiami poslinkiai, atrodo, nėra pakankami, kad būtų išspręsta bendro susidariusio investicijų trūkumo problema. Pasinaudojusi fiskalinio manevravimo galimybėmis, Vokietija galėtų investuoti į ekonomikos augimo ateityje potencialą ir išspręsti susidariusio valstybės investicijų trūkumo problemą, ypač akivaizdžią infrastruktūros srityje ir savivaldybių lygmeniu. Vokietija nepadarė pažangos didindama mokesčių sistemos veiksmingumą. Apskritai, galimybės perorientuoti mokesčius į labiau augimą skatinančius pajamų šaltinius, atrodo, neišnaudojamos. Pajamos, gaunamos iš periodinių turto mokesčių, išlieka palyginti mažos (0,5 % BVP 2012 m., palyginti su 1,5 % BVP ES 28 vidurkiu), o turto vertinimo duomenys yra pasenę, nes vakarinėse žemėse (Länder) naudojamos 1963–1964 m. rinkos vertės, o rytinėse žemėse – 1935 m. vertės. Nors savivaldybių nekilnojamojo turto mokesčio (Grundsteuer) reforma buvo įtraukta į koalicijos susitarimą ir paskelbta 2014 m. ir 2015 m. nacionalinėse reformų programose, iki šiol jokių konkrečių veiksmų nesiimta. Užuot daugiau dėmesio skyrus mažiau iškreipiantiems periodiniams turto mokesčiams, toliau ryškėjo tendencija didinti nekilnojamojo turto perdavimo mokesčius. Vietos prekybos mokestis (Gewerbesteuer) nebuvo peržiūrėtas. Dėl to, kad į mokesčio bazę įtraukti ne pelno elementai, mokestis taikomas neveiksmingai.
               Įmonėms tenkanti su mokesčiais susijusi administracinė našta ir mokesčių surinkimo išlaidos Vokietijoje išlieka palyginti didelės – gyventojų pajamų mokesčio ir pelno mokesčio deklaracijos elektroniniu būdu teikiamos rečiau nei Sąjungos vidurkis. Vykdoma federacijos, žemių ir savivaldybių fiskalinių santykių peržiūra suteikia galimybę stiprinti tvarios fiskalinės politikos pagrindus, be kita ko, užtikrinant tinkamas valstybės investicijas visais valdžios lygmenimis. Be to, ši peržiūra sudaro sąlygas patobulinti pajamų ir išlaidų paskirstymo kompetenciją ir padidinti horizontalaus finansinio subalansavimo sistemos ir mokesčių administravimo veiksmingumą;

               (10)

               nenurodyta jokių priemonių, kuriomis būtų didinamos paskatos į pensiją išeiti vėliau, nors, atsižvelgiant į prognozuojamą smarkų Vokietijos darbingo amžiaus gyventojų skaičiaus mažėjimą ir galimą kvalifikuotų darbuotojų trūkumą vidutiniu laikotarpiu, šios priemonės atrodo būtinos. Nuo 2001 m. beveik nesikeičia darbuotojų, uždirbančių 50–67 % vidutinio darbo užmokesčio, mokesčių pleištas, kuris yra vienas didžiausių Sąjungoje. Dėl neseniai įvykdytų socialinio draudimo sistemų reformų įmokos greičiausiai dar didės ir mokesčių pleištą padidins dar labiau. Tai gali padaryti neigiamą įtaką darbo jėgos aktyvumo lygiui ir disponuojamosioms pajamoms. Šiuo metu fiskalinio stabdžio poveikį švelnina maža infliacija. Tačiau dėl dinaminio darbo užmokesčio augimo ir šiek tiek didesnių infliacijos rodiklių ateinančiais metais fiskalinis stabdys galėtų lemti smarkų nediskrecinį mokesčių padidėjimą. Tai savo ruožtu taip pat galėtų paveikti disponuojamąsias pajamas. Nedidelė pažanga padaryta gerinant palankių sąlygų neturinčių asmenų išsilavinimą. Tikimybė, kad migrantų kilmės jaunuoliai mokyklos nebaigs, yra dvigubai didesnė. Fiskalinės paskatos nedirbti greičiausiai yra svarbus veiksnys, atgrasantis antruosius šeimoje uždirbančius asmenis nuo įsidarbinimo ar darbo ilgesnę darbo dieną. Dėl to yra susidariusi tokia padėtis, kad visą darbo dieną dirba maža moterų dalis, o moterų vidutiniškai išdirbtų valandų skaičius yra mažiausias Sąjungoje. Be to, kadangi smulkūs darbai yra atleisti nuo gyventojų pajamų mokesčio ir daugeliu atveju nuo visų darbuotojų mokamų socialinių įmokų, darbuotojai nenori pereiti į darbus, kuriuose darbo užmokestis viršytų smulkaus darbo užmokesčio ribą, t. y. 450 EUR per mėnesį;

               (11)

               politikos veiksmai siekiant skatinti konkurenciją paslaugų, ypač profesinių paslaugų, sektoriuose yra riboti. Jau daugiau kaip dešimtmetį profesinių paslaugų darbo našumo augimo rodikliai Vokietijoje yra neigiami arba beveik lygūs nuliui. Be to, Vokietija yra tarp tų valstybių narių, kuriose reglamentavimas yra mažiausiai palankus konkurencijai profesinių paslaugų sektoriuje. Apribojimai apima profesinės kvalifikacijos reikalavimus, teisinės formos ir akcijų turėjimo reikalavimus. Kalbant apie pastaruosius reikalavimus, kai kuriose žemėse vykdomi nedideli pakeitimai, tačiau visuotiniu mastu šie apribojimai neperžiūrimi. Vokietija dalyvauja tarpusavio vertinimo procese, kuris yra numatytas Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2013/55/ES (6), kuria iš dalies keičiama Direktyva dėl profesinių kvalifikacijų pripažinimo, tačiau dėl šios peržiūros jokių priemonių kol kas nesiėmė. Nuo praėjusių metų Vokietijos geležinkelių rinkos konkurencinė padėtis nelabai pagerėjo. Visų pirma tolimojo susisiekimo keleivinio geležinkelių transporto segmente susiklosčiusi sudėtinga konkurencinė aplinka atbaido naujus rinkos dalyvius. Mokesčiai už naudojimąsi tolimojo susisiekimo keleivinio geležinkelių transporto keliais yra vieni didžiausių Sąjungoje. Tolimojo susisiekimo keleivinio geležinkelių transporto rinkos naujų dalyvių dalis nesiekia 1 % ir mažėja;

               (12)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Vokietijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2015 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat įvertino veiksmus, kurių Vokietija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Vokietijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–3 rekomendacijose;

               (13)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą ir mano (7), kad Vokietija laikosi Stabilumo ir augimo pakto;

               (14)

               atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–3 rekomendacijose;

               (15)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Remdamasi šia analize, Taryba pateikė konkrečias rekomendacijas, skirtas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (8). Kaip šalis, kurios valiuta yra euro, Vokietija taip pat turėtų užtikrinti, kad šios rekomendacijos būtų įgyvendintos visiškai ir laiku,

         REKOMENDUOJA Vokietijai 2015–2016 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Toliau didinti valstybės investicijas į infrastruktūrą, švietimą ir mokslinius tyrimus. Skatinti privačias investicijas, imtis priemonių mokesčių sistemos veiksmingumui didinti, visų pirma, peržiūrint vietos prekybos mokestį ir įmonių apmokestinimą bei modernizuojant mokesčių administravimą. Siekiant tobulinti federacijos, žemių ir savivaldybių tarpusavio fiskalinių santykių modelį, ypač siekiant užtikrinti tinkamas viešąsias investicijas visais valdžios lygmenimis, pasinaudoti vykdomos peržiūros teikiamomis galimybėmis.

               2.

               Didinti paskatas vėliau išeiti į pensiją. Imtis priemonių dideliems darbo mokesčiams ir socialinio draudimo įmokoms mažinti, ypač mažai uždirbantiems asmenims, ir spręsti fiskalinio stabdžio poveikio problemą. Peržiūrėti smulkiems darbams taikomą fiskalinę tvarką siekiant palengvinti perėjimą į kitų formų darbo vietas.

               3.

               Imtis platesnio masto priemonių siekiant skatinti konkurenciją paslaugų sektoriuje, visų pirma profesinių paslaugų sektoriuje, panaikinant nepagrįstus apribojimus, kaip antai teisinės formos ir akcijų turėjimo reikalavimus bei fiksuotus tarifus. Tam užbaigti vykdomą šių kliūčių vidaus peržiūrą ir imtis su tuo susijusių tolesnių priemonių. Pašalinti likusias kliūtis konkurencijai geležinkelių rinkose, ypač tolimojo susisiekimo keleivinio geležinkelių transporto segmente.

      Priimta Briuselyje 2015 m. liepos 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. GRAMEGNA

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (4)  2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Vokietijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Vokietijos stabilumo programos (OL C 247, 2014 7 29, p. 20).

      (5)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 473/2013 dėl euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų stebėsenos bei vertinimo ir perviršinio deficito padėties ištaisymo užtikrinimo bendrųjų nuostatų (OL L 140, 2013 5 27, p. 11).

      (6)  2013 m. lapkričio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/55/ES, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2005/36/EB dėl profesinių kvalifikacijų pripažinimo ir Reglamentas (ES) Nr. 1024/2012 dėl administracinio bendradarbiavimo per Vidaus rinkos informacijos sistemą (IMI reglamentas) (OL L 354, 2013 12 28, p. 132).

      (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.

      (8)  OL C 272, 2015 8 18, p. 98.


title: 2016 m. rugpjūčio 2 d. Europos Centrinio Banko rekomendacija dėl turimų vertybinių popierių statistikos duomenų kokybės valdymo sistemos (ECB/2016/24)

text:
               17.8.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 297/1

         EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
   2016 m. rugpjūčio 2 d.
   dėl turimų vertybinių popierių statistikos duomenų kokybės valdymo sistemos
   (ECB/2016/24)
   (2016/C 297/01)
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 5 straipsnio 1 dalį ir 34 straipsnio 1 dalies trečią įtrauką,
   atsižvelgdama į 1998 m. lapkričio 23 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2533/98 dėl Europos Centrinio Banko renkamos statistinės informacijos (1),
   kadangi:

               (1)

               Europos Centrinio Banko reglamentas (ES) Nr. 1011/2012 (ECB/2012/24) (2) numato, kad atskaitingieji agentai, kurie yra euro zonos valstybės narės rezidentai, turi teikti duomenis pagal kiekvieną vertybinį popierių apie jų turimų vertybinių popierių likučius, sandorius ir, kai yra duomenų, apie kitus apimties pokyčius. Valstybių narių, kurių valiuta yra euro, nacionaliniai centriniai bankai (NCB) šiuos duomenis turi klasifikuoti ir apibendrinti;

               (2)

               bendra duomenų apie turimus vertybinius popierius kokybė turi būti įvertinta pagal įvesties lygio (atskirus vertybinius popierius), taip pat išvesties lygio (individualius ir suvestinius) duomenis. Tam, kad būtų užtikrintas turimų vertybinių popierių statistikos išsamumas, tikslumas ir nuoseklumas, Europos Centrinio Banko gairės ECB/2013/7 (3) nustato šios statistikos duomenų kokybės valdymo (DKV) sistemą;

               (3)

               DKV sistema nustato euro zonos NCB ir kai taikytina, Europos centrinių bankų sistemos (ECBS) turimų vertybinių popierių statistikos duomenų bazės (toliau – TVPSDB) operatorių, t. y. Europos Centrinio Banko (ECB) ir Deutsche Bundesbank, atsakomybę už turimų vertybinių popierių išvesties duomenų kokybę;

               (4)

               siekdami užtikrinti vienodą kokybę, visi dalyvaujantys ECBS nariai, dėl TVPSDB teikiantys duomenis ECB, turėtų laikytis tokių pačių DKV standartų. Be to, ne euro zonos NCB turi geriausias galimybes atlikti DKV investuotojų, reziduojančių atitinkamose jų valstybėse narėse, duomenims. Nors pripažįstama, kad ECB priimtos gairės negali nustatyti jokių pareigų ne euro zonos NCB, Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statuto 5 straipsnis taikomas ir euro zonos ir ne euro zonos NCB. Todėl ne euro zonos NCB, dėl TVPSDB teikiantys duomenis ECB, turėtų apibrėžti ir įgyvendinti visas priemones, kurias jie laiko tinkamomis vykdyti DKV pagal Gaires ECB/2013/7. Ne euro zonos NCB turėtų bendradarbiauti vieni su kitais, su euro zonos NCB ir ECB, taikydami DKV sistemą pagal tas gaires,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   Šios rekomendacijos tikslais, sąvokos „turimų vertybinių popierių statistika“ ir „DKV“ vartojamos kaip apibrėžta Gairėse ECB/2013/7.
   Šios rekomendacijos adresatai turėtų taikyti Gairių ECB/2013/7 11 straipsnio 3–6 dalyse nustatytą turimų vertybinių popierių statistikos DKV sistemą ir tinkmu laiku bendradarbiauti su TVPSDB operatoriais.
   Ši rekomendacija skirta ne euro zonos valstybių narių NCB, dėl TVPSDB teikiantiems duomenis ECB.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2016 m. rugpjūčio 2 d.

            ECB Pirmininkas

         Mario DRAGHI

      (1)  OL L 318, 1998 11 27, p. 8.

      (2)  2012 m. spalio 17 d. Europos Centrinio Banko reglamentas (ES) Nr. 1011/2012 dėl turimų vertybinių popierių statistikos (ECB/2012/24) (OL L 305, 2012 11 1, p. 6).

      (3)  2013 m. kovo 22 d. Europos Centrinio Banko gairės ECB/2013/7 dėl turimų vertybinių popierių statistikos (OL L 125, 2013 5 7, p. 17).