				|

		52014DC0406

			Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl 2014 m. Vokietijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Vokietijos stabilumo programos /* COM/2014/0406 final */

Rekomendacija
TARYBOS REKOMENDACIJA
dėl 2014 m. Vokietijos nacionalinės
reformų programos
su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Vokietijos stabilumo programos

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį
ir 148 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d.
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės
priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei
koordinavimo[1],
ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16
d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011
dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo[2], ypač į jo 6
straipsnio 1 dalį;
atsižvelgdama į Europos Komisijos
rekomendaciją[3],
atsižvelgdama į Europos Parlamento
rezoliucijas[4],
atsižvelgdama į Europos Vadovų
Tarybos išvadas,
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto
nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonomikos ir
finansų komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Socialinės apsaugos
komiteto nuomonę,
atsižvelgdama į Ekonominės politikos
komiteto nuomonę,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų
Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują
augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“,
grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia
dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų,
kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo
potencialas;
(2)
2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi
Komisijos pasiūlymais, priėmė rekomendaciją dėl
valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės
politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. –
sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos
gairių, kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas
gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant
nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;
(3)
2012 m. birželio 29 d. valstybių ar
vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl
ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė
nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant
visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie
nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių
narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą
įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir
įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;
(4)
2013 m. liepos 9 d. Taryba
priėmė rekomendaciją dėl 2013 m. Vokietijos
nacionalinės reformų programos ir nuomonę dėl atnaujintos
2012–2017 m. Vokietijos stabilumo programos. 2013 m. lapkričio
15 d. pagal Reglamentą (ES) Nr. 473/2013[5] Komisija pateikė
nuomonę dėl Vokietijos 2014 m. biudžeto plano projekto[6];
(5)
2013 m. lapkričio 13 d. Komisija
priėmė metinę augimo apžvalgą[7], kuria pradedamas 2014
m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą
pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES)
Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo
ataskaitą[8],
kurioje nurodė, kad Vokietija yra viena iš valstybių narių,
dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;
(6)
2013 m. gruodžio 20 d. Europos Vadovų Taryba
patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas,
fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji
pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimui
palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo
ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą,
mažinti nedarbą, šalinti socialinius krizės padarinius ir
modernizuoti viešąjį administravimą;
(7)
2014 m. kovo 5 d. Komisija paskelbė Vokietijai
skirtos nuodugnios apžvalgos[9]
pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatus. Komisijai atlikus
analizę galima daryti išvadą, kad Vokietijoje yra susidaręs
makroekonominis disbalansas, kurį reikia stebėti ir dėl kurio
reikia imtis politikos veiksmų. Visų pirma nuolat stebimas labai
didelis einamosios sąskaitos perteklius, rodantis stiprų konkurencingumą,
nors didelės santaupų sumos investuojamos užsienyje. Tai taip pat
rodo, kad vidaus ekonomikos augimas liko silpnas, o ekonominiai ištekliai
veikiausiai nebuvo paskirstyti veiksmingai. Nors dėl einamosios
sąskaitos pertekliaus neatsiranda panaši rizika kaip didelio deficito
atveju, reikia atidžiai stebėti Vokietijos einamosios sąskaitos
pertekliaus dydį ir nuolatinį jo buvimą. Atsižvelgiant į
Vokietijos ekonomikos dydį, ypač svarbu imtis veiksmų, kad būtų
sumažinta neigiamo poveikio šalies ekonomikos ir euro zonos veikimui rizika;
(8)
2014 m. balandžio 14 d. Vokietija pateikė
2014 m. nacionalinę reformų programą, o 2014 m.
balandžio 8 d. – 2014 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti
į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu;
(9)
2014 m. stabilumo programoje išdėstytos
biudžeto strategijos tikslas – užtikrinti, kad vidutinio laikotarpio tikslas ir
toliau būtų pasiektas. Stabilumo programoje patvirtintas -0,5 %
BVP vidutinio laikotarpio tikslas, kuris atitinka Stabilumo ir augimo pakto
reikalavimus. Remiantis stabilumo programa, (perskaičiuotas)
struktūrinis balansas išliks teigiamas 2014 m. ir vėliau, o
bendroji skola, kaip numatoma, 2014 m. sumažės iki 76 % BVP ir
vėliau išlaikys pakankamą mažėjimo tendenciją. Todėl
programoje išdėstyta biudžeto strategija atitinka Stabilumo ir augimo
pakto reikalavimus. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje
pateiktos biudžeto projekcijos ir kurio oficialiai nepatvirtino nepriklausoma
įstaiga, yra tikėtinas ir iš esmės atitinka Komisijos 2014 m.
pavasario prognozę. Remdamasi stabilumo programos vertinimu ir Komisijos
prognoze, pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 Taryba mano, kad
viešieji finansai Vokietijoje apskritai išlieka patikimi, kadangi
prognozuojama, kad vidutinio laikotarpio tikslo bus laikomasi toliau ir bus
paisoma skolos taisyklės;
(10)
Vokietija padarė tik nedidelę
pažangą didindama viešųjų išlaidų sveikatos priežiūrai
ir ilgalaikei priežiūrai veiksmingumą, nors ir buvo paskelbta
naujų iniciatyvų. Nors šiais planais siekiama pagerinti išlaidų
sveikatos priežiūrai veiksmingumą, jų gali neužtekti, kad
būtų suvaldytas numatomas išlaidų didėjimas ateityje.
Neseniai priimta pensijų reforma siekiama pagerinti ankstyvo išėjimo
į pensiją sąlygas (Rente mit 63) ir padidinti pensijos
lygius tam tikroms grupėms, be kita ko, nustatyti pensijos priedą
moterims, auginusioms vaikus, gimusius iki 1992 m. (Mütterrente).
Reforma sukuriamas papildomas spaudimas valstybinės pensijų sistemos
tvarumui, nes planuojama, kad ji bus finansuojama padidintomis pensijų
įmokomis, o tai turės neigiamą poveikį aktyvių
darbingo amžiaus asmenų pajamoms. Reforma taip pat galėtų
turėti neigiamą poveikį papildomų antrosios ir
trečiosios pakopų pensijų pasirinkimui. Vokietija padarė
nedidelę pažangą didindama išlaidas švietimui ir tam tikrą
pažangą, susijusią su didesnėmis išlaidomis moksliniams
tyrimams. Būtina dėti daugiau pastangų visais valdžios
lygmenimis, kad 2015 m. bendros viešojo ir privačiojo sektoriaus
išlaidos švietimui ir moksliniams tyrimams sudarytų 10 % BVP,
tačiau siekiant pasivyti novatoriškiausios ekonomikos šalis
turėtų būti nustatyti dar platesnio užmojo tolesni tikslai. Pastaraisiais
metais Vokietija padidino investicijas į infrastruktūrą ir
planuoja jas toliau didinti, tačiau būtina dėti daugiau pastangų;
(11)
apskritai Vokietija padarė nedidelę
pažangą gerindama mokesčių sistemos veiksmingumą, didindama
jos skatinamąjį poveikį ekonomikos augimui ir mažindama darbo
apmokestinimą. Nenumatyta jokių svarbių priemonių, kad
būtų pereinama prie labiau ekonomikos augimui palankių
pajamų šaltinių. Lengvatinio pridėtinės vertės
mokesčio (PVM) tarifo (šiuo metu 7 %) taikymas galėtų
būti susiaurintas ir išplėsta bendrojo PVM bazė. Gana mažos
pajamos iš periodinių turto mokesčių rodo, kad galima jas
padidinti, o pervertinus savivaldybių nekilnojamojo turto mokesčio
bazę (Grundsteuer) mokesčių našta galėtų
būti paskirstyta teisingiau. Investavimo sąlygas Vokietijoje
būtų galima dar pagerinti: pertvarkyti vietos prekybos mokestį (Gewerbesteuer),
sumažinti su mokesčių surinkimu susijusią administracinę
naštą ir sumažinti esamą pelno mokesčio iškraipomąjį
poveikį, skatinantį finansavimą skolos priemonėmis;
(12)
papildyta fiskalinė sistema: nustatyta
nacionalinė subalansuoto biudžeto taisyklė ir įsteigta
nepriklausomų  patarėjų taryba. Vis dėlto, atrodo, kad
daugumoje žemių dar turi būti priimtos konkrečios
konstitucinės subalansuoto biudžeto taisyklės („skolos stabdžio“
taisyklės) įgyvendinimo nuostatos, kad būtų užtikrintas
veiksmingas „skolos stabdžio“ taisyklės taikymas per metinį biudžeto ciklą.
Planuojama federacijos, žemių ir savivaldybių fiskalinių
santykių peržiūra turėtų būti vykdoma taip, kad
būtų sustiprinta fiskalinė atsakomybė ir atskaitomybė;
(13)
po ilgo laikotarpio, kai darbo užmokesčio
augimas buvo ribojamas, pastaraisiais metais darbo užmokestis didėjo,
tačiau 2013 m. realusis darbo užmokestis augo nuosaikiau nei
2012 m. Vokietija planuoja 2015 m. įvesti bendrą minimalų
8,50 EUR per valandą darbo užmokestį; jis visiškai įsigalios
2017 m. Įvedus planuojamą bendrą minimalų darbo
užmokestį, kuriuo siekiama darbuotojams užtikrinti adekvačias
minimalias pajamas, reikės atidžiai stebėti jo poveikį,
ypač užimtumui. Nedaug pastangų dėta siekiant sumažinti
didelį mokesčių pleištą, ypač mažai uždirbantiems
asmenims. Dėl priimtos pensijų reformos ir dabartinių
ilgalaikės priežiūros reformų planų, susijusių su
socialinio draudimo įmokų tarifų didinimu, mokesčių
pleištas gali dar padidėti. Vokietija padarė tam tikrą
pažangą gerindama palankių sąlygų neturinčių
asmenų mokymosi rezultatus, tačiau mokymosi rezultatų ir
socialinio bei ekonominio pagrindo sąsaja tebėra stipri ir daro
įtaką asmenų profesiniam gyvenimui. Nepaisant tam tikros
pažangos siekiant taikyti tinkamas aktyvumo skatinimo ir integravimo priemones,
ilgalaikis nedarbas tebekelia rūpesčių ir rodo, kad reikia
papildomų priemonių. Tik nedidelė pažanga padaryta taikant
priemones, kuriomis skatinama pereiti nuo smulkaus darbo prie darbo, už
kurį reikia mokėti visas privalomąsias socialinio draudimo
įmokas. Nepadaryta pažangos mažinant fiskalines paskatas antrajam šeimoje
uždirbančiam asmeniui nedirbti. Vokietija padarė tam tikrą
pažangą didindama galimybes naudotis visą dieną
veikiančių ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros įstaigų
paslaugomis, tačiau pažanga didinant galimybes naudotis visą
dieną veikiančių mokyklų paslaugomis nedidelė. Be to,
susirūpinti tebeverčia vaikų priežiūros įstaigų
ir visą dieną veikiančių mokyklų paslaugų
kokybė; jos nevienodai teikiamos skirtinguose regionuose;
(14)
vyriausybės pasiūlymu persvarstyti
Atsinaujinančiosios energijos įstatymą siekiama sulėtinti
bendrą energijos kainos didėjimą, vienodžiau paskirstyti
išlaidas vartotojams, kontroliuoti atsinaujinančių išteklių
plėtrą ir skatinti rinkos integraciją. Reikia atidžiai
stebėti reformos vykdymą, atsižvelgiant į jos poveikį
paramos sistemos veiksmingumui. Reikia daugiau pastangų siekiant
plėsti tinklus ir derinti veiksmus su kaimyninėmis šalimis;
(15)
politikos veiksmai siekiant labiau skatinti
konkurenciją paslaugų sektoriuose yra riboti, nors ir įteisintos
pavienės reformos, skirtos konkrečioms profesijoms ir regionams,
pavyzdžiui, dėl leidimų ir reklaminių pranešimų statybos
sektoriuje. Nors našumas paslaugų sektoriuose struktūriškai auga
mažiau nei pramonės sektoriuje, kai kuriuose paslaugų sektoriuose,
visų pirma laisvųjų profesijų sektoriuje, jis auga itin
menkai. Tebėra kliūčių patekti į rinką ir verstis
laisvosiomis profesijomis. Šios kliūtys apima teisiniam statusui ir
turimai akcijų daliai taikomus apribojimus ir profesinės
kvalifikacijos reikalavimus. Skirtingose žemėse taikomos
laisvųjų profesijų reguliavimo tvarkos įvairovė rodo,
kad galima nustatyti mažiausiai sunkinančius reguliavimo metodus ir juos
pritaikyti visoje šalyje. Pagal ES viešojo
pirkimo teisės aktus Vokietijos valdžios institucijų skelbiamų
sutarčių vertė tebėra viena iš mažiausių ES.
Visapusiškai pereinant prie skaidrios e. viešųjų pirkimų
rinkos galėtų padidėti konkurencija. Mažmeninės prekybos
sektoriuje planavimo taisyklės kai kuriose žemėse toliau riboja
naujų dalyvių patekimą į rinką. Padaryta nedidelė
pažanga didinant konkurenciją geležinkelių rinkose;
(16)
Vokietija padarė nedidelę pažangą
taikydama priemones bankų sektoriui konsoliduoti, visų pirma
gerindama valdymo sistemą. Komisijos sprendimai dėl valstybės
pagalbos iš esmės paskatino pastaraisiais metais vykdytą žemių
bankų (Landesbanken) restruktūrizavimą ir sektorius
tebėra susiskaidęs. Reikia daugiau pastangų siekiant šalinti
struktūrines ir valdymo kliūtis, trukdančias vykdyti rinka
grindžiamą konsolidavimą, dėl kurio taip pat padidėtų
bendras finansų sektoriaus veiksmingumas. Antrojo bankų politikos
ramsčio teisinės sistemos peržiūra galėtų dar labiau
paremti viešojo bankų sektoriaus konsolidavimą;
(17)
atsižvelgdama į Europos semestrą,
Komisija atliko išsamią Vokietijos ekonominės politikos analizę.
Ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų
programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai
fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Vokietijos politikai, bet ir tai, kaip
laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant
prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti
bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau
išdėstytose 1–4 rekomendacijose;
(18)
atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba
išnagrinėjo Vokietijos stabilumo programą ir savo nuomonę[10] visų pirma
pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;
(19)
atsižvelgdama į Komisijos nuodugnią
apžvalgą ir šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo
nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos
rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį
pateiktos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose;
(20)
atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija
taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę.
Remdamasi šia analize Taryba parengė konkrečias rekomendacijas
valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro. Vokietija taip pat
turėtų užtikrinti, kad tos rekomendacijos būtų
įgyvendintos visiškai ir laiku,
REKOMENDUOJA Vokietijai 2014–2015 m.
imtis šių veiksmų:
1.           Vykdyti
ekonomikos augimui palankią fiskalinę politiką, išsaugoti
patikimą fiskalinę būklę, užtikrinant, kad stabilumo
programos laikotarpiu būtų toliau laikomasi vidutinio laikotarpio
biudžeto tikslo ir kad valdžios sektoriaus skolos santykis toliau tvariai
mažėtų. Visų pirma pasinaudoti turimomis galimybėmis
didinti viešųjų investicijų į infrastruktūrą,
švietimą ir mokslinius tyrimus apimtį ir veiksmingumą. Padidinti
mokesčių sistemos veiksmingumą, visų pirma išplečiant
mokesčių bazę (ypač vartojimo), persvarstant
savivaldybių nekilnojamojo turto mokesčio bazę, gerinant
mokesčių administravimą ir peržiūrint vietos prekybos
mokestį, be kita ko, siekiant skatinti privačias investicijas.
Dėti daugiau pastangų siekiant pagerinti viešųjų
išlaidų sveikatos priežiūrai ir ilgalaikei priežiūrai
veiksmingumą. Užtikrinti valstybinės pensijų sistemos
tvarumą: i) pakeisti naujų nedraudimo / papildomų išmokų (Mütterrente)
finansavimą, jas finansuoti iš mokestinių pajamų, be kitų
dalykų, siekiant išvengti tolesnio socialinio draudimo įmokų
didėjimo, ii) padidinti paskatas į pensiją išeiti vėliau ir
iii) padidinti antrosios ir trečiosios pakopos pensijų sistemų
aprėptį. Visose žemėse baigti nuosekliai įgyvendinti
„skolos stabdžio“ taisyklę, užtikrinant, kad stebėsenos
procedūros ir koregavimo priemonės būtų įgyvendinamos
laiku ir tinkamai. Pagerinti federacijos, žemių ir savivaldybių
fiskalinių santykių modelį, be kita ko, siekiant užtikrinti
tinkamas viešąsias investicijas visais valdžios lygmenimis.
2.           Pagerinti vidaus paklausos
palaikymo sąlygas, be kitų dalykų, mažinant didelius
mokesčius ir socialinio draudimo įmokas, visų pirma mažai
uždirbantiems asmenims. Įvedant bendrąjį minimalų darbo
užmokestį stebėti jo poveikį užimtumui. Didinti darbingo amžiaus
asmenų galimybes įsidarbinti: toliau gerinti palankių
sąlygų neturinčių asmenų mokymosi rezultatus ir darbo
rinkoje taikyti platesnio užmojo aktyvumo skatinimo ir integravimo priemones,
visų pirma skirtas ilgalaikiams bedarbiams. Imtis priemonių, kad
būtų sumažintos fiskalinės paskatos nedirbti, visų pirma
antrajam šeimoje uždirbančiam asmeniui, ir skatinti pereiti nuo smulkaus
darbo prie darbo, už kurį reikia mokėti visas privalomąsias
socialinio draudimo įmokas. Šalinti visą dieną
veikiančių vaikų priežiūros įstaigų ir
mokyklų trūkumą regionuose ir gerinti bendrą jų
švietimo paslaugų kokybę.
3.           Kuo labiau riboti bendras
energetikos sistemos pertvarkymo išlaidas. Visų pirma stebėti
Atsinaujinančiosios energijos įstatymu numatytos reformos
poveikį atsinaujinančiosios energijos paramos sistemos išlaidų
veiksmingumui.  Sustiprinti pastangas spartinti nacionalinių ir
tarpvalstybinių elektros energijos ir dujų tinklų
plėtrą. Glaudžiau derinti energetikos politiką su
kaimyninėmis šalimis.
4.           Imtis platesnio užmojo
priemonių siekiant labiau skatinti konkurenciją paslaugų
sektoriuje, įskaitant tam tikras laisvąsias profesijas, be kita ko,
peržiūrėti esamus reguliavimo metodus ir siekti taikyti
geriausią patirtį visose žemėse. Nustatyti priežastis, dėl
kurių viešųjų sutarčių, pateikiamų viešojo
pirkimo konkursams pagal ES teisės aktus, vertė yra maža. Dėti
daugiau pastangų siekiant panaikinti esamas planavimo taisykles, kuriomis
ribojamas naujų dalyvių patekimas į mažmeninės prekybos
sektorių. Imtis priemonių likusioms kliūtims konkurencijai
geležinkelių rinkose pašalinti. Tęsti konsolidavimą žemių
bankų (Landesbanken) sektoriuje, be kita ko, gerinant valdymo
sistemą.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 1.
[2]               OL L 306, 2011 11 23, p. 25.
[3]               COM(2014) 406 final.
[4]               Dok.P7_TA(2014)0128 ir
P7_TA(2014)0129.
[5]               OL L 140, 2013 5 27, p. 11.
[6]               C(2013) 8001 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 78 final.
[10]             Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5
straipsnio 2 dalį.


title: 2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Maltos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Maltos stabilumo programos

text:
               29.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 247/83

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2014 m. liepos 8 d.
   dėl 2014 m. Maltos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Maltos stabilumo programos
   2014/C 247/16
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui pradėti įgyvendinti naują ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, kuri grindžiama geresniu ekonominės politikos koordinavimu ir kurioje daug dėmesio skiriama toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymais, priėmė Rekomendaciją dėl bendrų valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – Sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (3); šios gairės kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2012 m. birželio 29 d. valstybių narių valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos lygmens veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;

               (4)

               2013 m. liepos 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją (4) dėl Maltos 2013 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl atnaujintos 2012–2016 m. Maltos stabilumo programos; 2013 m. lapkričio 15 d., vadovaudamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 473/2013 (5), Komisija pateikė nuomonę dėl Maltos 2014 m. biudžeto projekto;

               (5)

               2013 m. lapkričio 13 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2014 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2013 m. lapkričio 13 d. Komisija, remdamasi Reglamentu (ES) Nr. 1176/2011, priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje nurodė, kad Malta yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (6)

               2013 m. gruodžio 20 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, spręsti nedarbo problemą, šalinti socialinius krizės padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (7)

               2014 m. kovo 5 d. Komisija paskelbė Maltai skirtos nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatus. Remdamasi analize, Komisija daro išvadą, kad Maltoje nebėra makroekonominio disbalanso, kaip jis suprantamas pagal makroekonominio disbalanso procedūrą. Nors įsiskolinimo lygis išlieka aukštas, panašu, kad rizika privačiojo ir viešojo sektorių skolos tvarumui ir finansų sektoriaus stabilumui yra suvaldyta, netgi jei ją reikia toliau stebėti. Visų pirma finansinio stabilumo rodikliai lieka patikimi. Vis dėlto, atsižvelgiant į struktūrinį rizikos šiame sektoriuje pobūdį, itin svarbu toliau laikytis dabartinės rizikos ribojimo principais pagrįstos priežiūros ir rizikos praktikos. Būsto rinka stabilizavosi, taigi apribota ir rizika, susijusi su pernelyg aktyviu dalyvavimu nekilnojamojo turto rinkoje. Mažėja privačiojo sektoriaus įsiskolinimas, įmonių sektoriaus finansinio įsiskolinimo mažinimas vyksta tvarkingai, o kredito rinkos spaudimas yra ribotas;

               (8)

               2014 m. balandžio 16 d. Malta pateikė 2014 m. nacionalinę reformų programą (ją atnaujino 2014 m. gegužės 8 d.), o 2014 m. balandžio 30 d. – 2014 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsajas, jos vertintos vienu metu;

               (9)

               2014 m. stabilumo programoje išdėstytos biudžeto strategijos tikslas – iki 2014 m. tvariai ištaisyti perviršinį deficitą ir palaipsniui daryti pažangą siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo – pasiekti struktūriniu požiūriu subalansuotą biudžetą; šis tikslas yra griežtesnis, nei reikalaujama Stabilumo ir augimo paktu. Tačiau vidutinės trukmės laikotarpio tikslo programos laikotarpiu pasiekti neplanuojama. 2014 m. planuojamas (perskaičiuotas) struktūrinis koregavimas beveik atitinka rekomenduojamas pastangas. Atlikus planuojamą perviršinio deficito ištaisymą numatoma, kad 2015 m. bus šiek tiek nukrypta nuo vidutinės trukmės laikotarpio tikslui pasiekti numatyto koregavimo plano. Po to planuojama metinė pažanga siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo iš esmės atitinka ne mažiau kaip 0,5 % BVP reikalavimą. Stabilumo programoje prognozuojama, kad nuo 2014 m. valdžios sektoriaus skola, kuri 2013 m. siekė 73 % BVP, bus pradėta mažinti laikantis skolos mažėjimo kriterijaus. Apskritai, programos tikslai iš esmės atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos stabilumo programoje pateiktos biudžeto projekcijos, kurias patvirtino nepriklausoma įstaiga (nacionalinė audito įstaiga), yra tikėtinas 2014 ir 2015 m., nes ekonomikos augimo projekcijos yra šiek tiek mažesnės už tų metų projekcijas, pateiktas Komisijos tarnybų 2014 m. pavasario prognozėje.
               Tačiau biudžeto tikslams gresianti rizika krypsta į neigiamą pusę, nes programos laikotarpiu planuojamas struktūrinis pajamų padidėjimas nėra visiškai pagrįstas priemonėmis, o dėl išlaidų perviršio galėtų prireikti didesnių išlaidų, nei įtraukta į biudžetą. Pagal Komisijos prognozę tikimasi, kad Malta 2014 m. tvariai ištaisys perviršinį deficitą. Be to, remiantis Komisijos prognoze, 2013–2014 m. laikotarpiu fiskalinės pastangos yra 1,6 % BVP, vertinant pagal (pakoreguotą) struktūrinio balanso pokytį, ir 1,25 % BVP, vertinant pagal rekomendacijos pagal perviršinio deficito procedūrą pateikimo metu apskaičiuotą būtiną reikalingų priemonių sumą, per mažos. Nors ir nepasilikta jokio atsargos rezervo, kiek tai susiję su skolos mažinimo kriterijaus tenkinimu 2014 m., skolos scenarijui kylanti rizika krypsta į teigiamą pusę;

               (10)

               kyla rizika, kad 2015 m. bus smarkiai nukrypta nuo reikiamos pažangos siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo. Remdamasi atliktu stabilumo programos vertinimu bei Komisijos prognoze ir vadovaudamasi Reglamentu (EB) Nr. 1466/97, Taryba laikosi nuomonės, kad nors Maltos planuojamas nominalus deficitas ir valdžios sektoriaus skola atitinka rekomendaciją pagal perviršinio deficito procedūrą, reikalingos papildomos priemonės, kad 2014 m. struktūrinis koregavimas atitiktų rekomenduotąjį, o nuo 2015 m. būtų užtikrinta, kad bus tinkamai siekiama vidutinės trukmės laikotarpio tikslo;

               (11)

               tai, kad Maltos fiskalinė sistema yra neprivalomo pobūdžio, o fiskalinio planavimo laikotarpis trumpas, nepadeda užtikrinti patikimos fiskalinės būklės. Teisės aktų, kurie turėjo įsigalioti iki 2013 m. pabaigos ir kuriais turėjo būti tenkinami Tarybos direktyvos 2011/85/ES (6) ir fiskalinio susitarimo reikalavimai, priėmimas buvo nukeltas. Vis dėlto, remiantis stabilumo programa, vyriausybė neseniai patvirtino Fiskalinės atsakomybės aktą, kuris bus pateiktas parlamentui patvirtinti. Akto projekte numatoma, kad bus įvesta struktūriniu požiūriu subalansuoto biudžeto taisyklė, skolos taisyklė, trejų metų tęstinė biudžeto sistema, ir kad palaipsniui bus įsteigta fiskalinė taryba, kuriai būtų pavesta tvirtinti oficialias vyriausybės makroekonomines ir fiskalines prognozes ir ex ante bei ex post stebėti, kaip laikomasi fiskalinių taisyklių;

               (12)

               Maltos mokesčių tarnybos turėtų būti sujungtos į vieną instituciją ir taip turėtų būti supaprastinti mokesčių surinkimo procesai ir padedama kovoti su mokesčių slėpimu. Siekiant gerinti mokestinių prievolių vykdymo užtikrinimą ir skatinti mokėtinų sumų susigrąžinimą, patikslintos PVM teisės aktuose nustatytos baudos ir mokėtiniems mokesčiams taikomi delspinigiai. Nustatytos įvairios kitos priemonės, kuriomis taip pat tikimasi sustiprinti Maltos mokesčių sistemą. Šios priemonės nukreiptos teisinga linkme, tačiau jų poveikio dar reikia palaukti;

               (13)

               nors vis dar susiduriama su sunkumais Maltos ilgalaikio viešųjų finansų tvarumo srityje, iki šiol padaryta nedidelė pažanga, susijusi su jos pensijų sistemos reformomis ir sveikatos priežiūros paslaugų tvarumu. Nepaisant to, kad buvo įsteigta pensijų strategijos grupė, kuri turėjo įvertinti visas pensijų sistemos reformų galimybes, Maltos valdžios institucijos įsipareigojo neilginti teisės aktais nustatyto pensinio amžiaus labiau, negu numatyta 2006 m. pensijų reformoje. Nors Malta šiuos trūkumus ketina šalinti taikydama darbo rinkos priemones, visų pirma neseniai priimtą vyresnių žmonių aktyvumo strategiją, mažai tikėtina, kad tai išspręs problemą. Sveikatos priežiūros sistemos tvarumas – papildomas uždavinys, atsižvelgiant į prognozuojamą su visuomenės senėjimu susijusių išlaidų augimą. Ką tik pateiktas nacionalinės sveikatos priežiūros sistemos strategijos projektas, tačiau neaišku, kaip ji bus įgyvendinta ir kokia bus jos nauda išlaidų veiksmingumo ir tvarumo požiūriu. Reikia stiprinti viešąją pirminę sveikatos priežiūrą;

               (14)

               Maltoje mokyklos nebaigimo rodikliai tebėra labai aukšti, tačiau imtasi priemonių jiems mažinti ir kuriama visapusiška stebėjimo sistema. Pagrindinių gebėjimų įgijimo lygis išlieka žemas ir taip prisidedama prie menko raštingumo ir mokyklos nebaigimo. Tikimasi, kad tinkamu neseniai priimtos nacionalinės raštingumo strategijos įgyvendinimu bus padedama remti šio trūkumo pašalinimo pastangas. Tai turės būti papildyta tolesnėmis priemonėmis, kuriomis tikimasi padidinti švietimo ir mokymo sistemų atitiktį darbo rinkos poreikiams. Tokios priemonės apima pameistrystės sistemos reformą, mokymosi visą gyvenimą strategijos parengimą, mokymosi darbo vietoje įtraukimą į profesinį rengimą bei mokymą ir konkrečią Europos socialinio fondo finansuojamą programą;

               (15)

               šiuo metu Malta įgyvendina keletą svarbių priemonių, kuriomis siekiama padidinti moterų dalyvavimą darbo rinkoje, visų pirma suteikiant nemokamas vaiko priežiūros paslaugas namų ūkiams, kuriuose tėvai dirba arba tęsia mokslus. Itin svarbu bus efektyviai jas įgyvendinti. Valdžios institucijos taip pat padeda teikti vaikų popamokinės priežiūros paslaugas ir sudaro galimybes atvesti vaikus į mokyklą prieš nustatytas jų darbo valandas, kad tėvystę būtų galima geriau suderinti su profesiniu gyvenimu. Taip pat numatytos mokesčių paskatos, kuriomis tėvai skatinami vesti vaikus į vaikų priežiūros įstaigas, kurios jau veikia pagal ankstesnes programas. Tačiau nedaug nuveikta siekiant sudaryti ir skatinti taikyti lanksčias darbo sąlygas, pavyzdžiu, dirbti nuotolinį darbą ir laikytis lankstaus darbo grafiko, kurios padėtų moterims vėl integruotis į darbo rinką;

               (16)

               siekiant toliau gerinti tarptautinį konkurencingumą, Maltai reikia ne tik vengti galimo darbo užmokesčio ir našumo pokyčių neatitikimo neigiamo poveikio, bet ir pašalinti energetikos ir transporto sektorių infrastruktūros trūkumus, kurie mažina jos galimybes, visų pirma dėl didelių energijos išlaidų. Elektros jungtis su Italija turėtų būti užbaigta šiais metais, ir tai padidins tiekimo saugumą ir gali prisidėti prie tiekimo įvairinimo ir už šalies ribų pagamintos atsinaujinančiosios energijos naudojimo. Delimaros suskystintų gamtinių dujų terminalas ir planuojamas prisijungimas prie Europos dujų tinklo taip pat padidins Maltoje naudojamos energijos rūšių įvairovę, kad ji taptų mažiau priklausoma nuo vieno pagrindinio energijos šaltinio ir taip būtų padidintas jos, kaip tinkamos verslui vykdyti šalies, patrauklumas. Kalbant apie šalyje turimus atsinaujinančiuosius energijos išteklius, išskyrus naudojant fotovoltinę energiją padarytą šiokią tokią pažangą, dar yra galimybių, kuriomis reikia pasinaudoti;

               (17)

               dėl tam tikrų viešojo administravimo trūkumų ribojamas tolesnis Maltos verslo aplinkos gerinimas. Nors viešojo pirkimo praktikos tobulinimas vyksta tinkama linkme, pirkimo procedūros išlieka pernelyg ilgos, todėl viešosios išlaidos yra neveiksmingos. Šiose priemonėse nenumatyti tikslai, todėl sunku vertinti jų veiksmingumą. Dėl alternatyvų finansavimui skolos priemonėmis trūkumo įmonės patiria didelių su finansavimu susijusių išlaidų, o tai daro spaudimą jų ekonominei veiklai. Toks įmonių įsiskolinimui palankus mokestinis iškraipymas gali skatinti įmones per daug skolintis ir nepakankami paskirstyti kapitalą. Todėl reikia ieškoti kitų galimybių gauti finansavimo nesiskolinant. 2013 m. Maltai skirtose rekomendacijose nurodyti teismų sistemos trūkumai nepanaikinti. Nors tikimasi, kad iki 2014 m. pabaigos bus įgyvendinti keli iš gausybės Teisingumo sistemos reformos komisijos 2013 m. lapkričio mėn. pateiktų pasiūlymų dėl reformų, dar reikia paskelbti aiškius terminus ir priemonių prioritetinę tvarką. Taip pat dar nežinia, kaip šiais pasiūlymais bus sprendžiama neišnagrinėtų bylų problema, visų pirma atsižvelgiant į pirmiau nurodytus trūkumus;

               (18)

               Malta sustiprino teisės aktais nustatytą priežiūrą, kad užtikrintų finansų sektoriaus stabilumą. Maltos centriniam bankui pavesta papildoma makrolygio rizikos ribojimo priežiūros funkcija ir ypač daug dėmesio skiriama finansinio stabilumo klausimams, o Jungtinė finansinio stabilumo valdyba jau įtvirtinta teisės aktuose. Imtasi pakankamų priemonių, kad būtų pagerintas atidėjinių paskolų nuostoliams padengti sudarymas, visų pirma pradėjus taikyti patikslintą 9 bankininkystės taisyklę;

               (19)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Maltos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Maltos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygmeniu prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–5 rekomendacijose;

               (20)

               atsižvelgdama į šį įvertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą ir jos nuomonė (7) visų pirma pateikiama toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (21)

               Europos semestro kontekste Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Šiuo pagrindu Taryba pateikė konkrečias rekomendacijas, skirtas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (8). Malta, kaip šalis, kurios valiuta yra euro, taip pat turėtų užtikrinti, kad tos rekomendacijos būtų įgyvendintos visiškai ir laiku,

         REKOMENDUOJA Maltai 2014–2015 m. laikotarpiu imtis šių veiksmų:

               1.

               Iki 2014 m. tvariai ištaisyti perviršinį deficitą. 2015 m. iš esmės sustiprinti biudžeto strategiją, kad būtų užtikrintas reikalaujamas 0,6 % BVP struktūrinis koregavimas siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo. Paskesniais metais kasmet vykdyti bent 0,5 % BVP struktūrinį koregavimą, o esant palankioms ekonominėms sąlygoms arba jei to reikia norint užtikrinti, kad būtų tenkinama skolos taisyklė, kad valdžios sektoriaus skolos santykis tvariai mažėtų, – ir didesnio masto koregavimą. Užbaigti Fiskalinės atsakomybės akto priėmimą siekiant parengti taisyklėmis grindžiamą privalomą daugiametę fiskalinę sistemą ir įsteigti nepriklausomą instituciją, kuriai būtų pavesta stebėti, kaip taikomos fiskalinės taisyklės, ir tvirtinti makroekonomines prognozes, kuriomis grindžiamas fiskalinis planavimas. Toliau gerinti mokestinių prievolių vykdymo užtikrinimą ir kovoti su mokesčių slėpimu užtikrinant nuolatinį priemonių, kurių jau imtasi, tobulinimą ir vertinimą kartu imantis papildomų veiksmų, visų pirma skatinant naudotis elektroninėmis mokėjimo priemonėmis.

               2.

               Užtikrinti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą, tęsti šiuo metu vykdomą pensijų reformą, pavyzdžiui, paspartinant jau priimtą teisės aktais nustatyto pensinio amžiaus ilginimą nuosekliai susiejant jį su tikėtinos gyvenimo trukmės pokyčiais. Užtikrinti, kad visuomenės sveikatos sistemos visapusiškos reformos rezultatas būtų ekonomiškai efektyvus ir tvarus turimų išteklių naudojimas, pavyzdžiui, stiprinant pirminės sveikatos priežiūros sistemą.

               3.

               Toliau vykdyti politikos priemones, kuriomis siekiama spręsti švietimo ir mokymo sistemų atitikties darbo rinkos poreikiams klausimą, intensyvinant pastangas, susijusias su pameistrystės sistemos reforma. Toliau gerinti pagrindinių gebėjimų įgijimo lygį ir mažinti mokyklos nebaigimo atvejų skaičių, visų pirma užbaigiant ir įgyvendinant paskelbtą nacionalinę raštingumo strategiją. Toliau gerinti moterų, visų pirma moterų, norinčių sugrįžti į darbo rinką, dalyvavimo darbo rinkoje rodiklius skatinant lanksčių darbo sąlygų taikymą.

               4.

               Įvairinti ekonomikoje naudojamos energijos rūšis, be kita ko, didinant iš atsinaujinančiųjų išteklių pagaminamos energijos dalį.

               5.

               Toliau gerinti viešojo pirkimo procedūrų veiksmingumą ir mažinti jų trukmę, skatinti alternatyvas įmonių finansavimui skolos priemonėmis sudarant palankesnes sąlygas patekti į kapitalo rinkas ir kuriant rizikos kapitalo fondus, ir didinti teismų sistemos efektyvumą užtikrinant, kad planuojama teismų reforma būtų vykdoma laiku ir efektyviai.

      Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 8 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. C. PADOAN

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  Toliau taikomos 2014 m. pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (4)  OL C 217, 2013 7 30, p. 59.

      (5)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 473/2013 dėl euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų stebėsenos bei vertinimo ir perviršinio deficito padėties ištaisymo užtikrinimo bendrųjų nuostatų (OL L 140, 2013 5 27, p. 11).

      (6)  2011 m. lapkričio 8 d. Tarybos direktyva 2011/85/ES dėl reikalavimų valstybių narių biudžeto sistemoms (OL L 306, 2011 11 23, p. 41).

      (7)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.

      (8)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 141.


				|

		52013PC0907

			Rekomendacija TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo nustatoma, kad Lenkija nesiėmė veiksmingų priemonių atsižvelgdama į 2013 m. birželio 21 d. Tarybos rekomendaciją /* COM/2013/0907 final - 2013/ () */

			   	Rekomendacija
TARYBOS SPRENDIMAS
kuriuo nustatoma, kad Lenkija
nesiėmė veiksmingų priemonių atsižvelgdama į 2013 m.
birželio 21 d. Tarybos rekomendaciją

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į
Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 126
straipsnio 8 dalį,
atsižvelgdama į
Europos Komisijos rekomendaciją,
kadangi:
(1)       pagal Sutarties dėl
Europos Sąjungos veikimo (SESV) 126 straipsnį valstybės
narės turi vengti perviršinio valdžios sektoriaus deficito;
(2)       Stabilumo ir augimo pakto
pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė
sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir dideliam tvariam
augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas;
(3)       2009 m. liepos 7 d.
pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 6 dalį Taryba
nusprendė, kad Lenkijoje susidarė perviršinis deficitas, ir pagal
Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 7 dalį ir 1997 m.
liepos 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio
deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo[1] 3 straipsnį pateikė
rekomendaciją dėl perviršinio deficito padėties ištaisymo ne
vėliau kaip 2012 m. Kad patikimai ir tvariai sumažintų valdžios
sektoriaus deficitą, kad jis būtų 3 % BVP arba mažesnis,
Lenkijos valdžios institucijoms rekomenduota 2009 m. įgyvendinti
suplanuotas fiskalines skatinamąsias priemones, nuo 2010 m.
užtikrinti bent 1¼ procentinio punkto BVP vidutinį metinį
struktūrinį biudžeto koregavimą, tiksliai nustatyti
konkrečias priemones, kurių reikia siekiant iki 2012 m.
sumažinti deficitą, kad jis nesiektų pamatinės vertės, ir
nustatyti reformas, kuriomis vėlesniais metais neleidžiama didėti
pirminėms einamosioms išlaidoms. Taryba nustatė 2010 m. sausio
7 d. terminą, iki kurio turėjo būti imtasi veiksmingų
priemonių;
(4)       2010 m. vasario
3 d., remdamasi Komisijos 2009 m. rudens prognoze, Komisija
padarė išvadą, kad Lenkija ėmėsi reikalingų
priemonių atsižvelgdama į 2009 m. liepos 7 d. Tarybos
rekomendaciją valdžios sektoriaus deficitą sumažinti tiek, kad jis
neviršytų Sutartyje numatytos pamatinės vertės, todėl
jokių papildomų priemonių pagal perviršinio deficito
procedūrą imtis nereikėjo. Remdamasi 2011 m. rudens
prognoze, Komisija nusprendė, kad Lenkija nesilaiko nurodymų ir
paprašė jos imtis papildomų priemonių, kurias Lenkija priėmė
ir viešai paskelbė iki 2012 m. sausio 10 d. Taigi, 2012 m. sausio
11 d. Komisija patvirtino, kad Lenkijos valdžios institucijos
ėmėsi veiksmingų priemonių siekdamos laiku ir tvariai
ištaisyti perviršinio deficito padėtį, todėl jokių
papildomų priemonių pagal perviršinio deficito procedūrą
Lenkijai tuo metu imtis nereikėjo[2];
(5)       2013 m. birželio 21 d. Taryba
padarė išvadą, kad Lenkija ėmėsi veiksmingų
priemonių, tačiau įvyko nepalankių ekonominių
įvykių, turinčių didelį poveikį viešiesiems
finansams, todėl pateikė patikslintas rekomendacijas[3]. Taigi, Lenkija atitiko
sąlygas, kuriomis perviršinio valdžios sektoriaus deficito padėties
ištaisymo terminas gali būti pratęstas, kaip numatyta Reglamento (EB)
Nr. 1467/97 3 straipsnio 5 dalyje. Taryba rekomendavo, kad Lenkija
esamą perviršinio deficito padėtį ištaisytų iki
2014 m. Lenkija turėtų pasiekti nominalaus valdžios sektoriaus
deficito tikslą, lygų 3,6 % BVP 2013 m. ir 3,0 % BVP
2014 m. ir atitinkantį metinį struktūrinio biudžeto balanso
pagerėjimą, lygų bent 0,8 % BVP 2013 m. ir 1,3 %
BVP 2014 m. pagal atnaujintą Komisijos 2013 m. pavasario
prognozę. Lenkija turėtų griežtai įgyvendinti jau priimtas
priemones, jas papildydama kitomis pakankamomis priemonėmis perviršinio
deficito padėčiai ištaisyti iki 2014 m. Visas neplanuotas
pajamas Lenkija turėtų panaudoti deficitui mažinti. Taryba
nustatė 2013 m. spalio 1 d. terminą, iki kurio Lenkija turi
imtis veiksmingų priemonių ir pagal Reglamento (EB) Nr. 1467/97
3 straipsnio 4a dalį pateikti išsamią ataskaitą apie tiems
tikslams pasiekti numatytą konsolidavimo strategiją;
(6)       2013 m. spalio 2 d. Lenkija
pateikė ataskaitą dėl veiksmingų priemonių.
Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiama ataskaita, panašus į
scenarijų, naudotą rengiant 2013 m. konvergencijos programą.
2001–2011 m. realusis BVP per metus vidutiniškai augo 4 %, tačiau 2012 m.
ekonominės veiklos sparta sulėtėjo iki 1,9 %.  Pagal
makroekonominį scenarijų, kuriuo grindžiama ataskaita dėl
veiksmingų priemonių, numatoma, kad 2013 m. realiojo BVP augimas toliau
lėtės iki 1,5 % prieš atsigaudamas 2014 ir 2015 m., kai realusis BVP
turėtų atitinkamai išaugti iki 2,5 % ir 3,8 %. Remiantis Komisijos
2013 m. rudens prognoze, 2013 m. realusis BVP augs 1,3 %, 2014 m. augimas
paspartės iki 2,5 %, o 2015 m. – iki 2,9 %. Palyginti su Lenkijos
valdžios institucijomis, Komisijos požiūris į vidaus paklausos augimą,
ypač į privataus vartojimo ir privačių investicijų
augimą prognozės laikotarpiu ne toks optimistinis;
(7)       Lenkijos valdžios
institucijos numato, kad 2013 m. valdžios sektoriaus deficitas išaugs nuo 2012
m. buvusio 3,9 % BVP iki 4,8 % BVP dydžio. Tai yra prastesnis rodiklis negu
2013 m. atnaujintoje konvergencijos programoje numatytas 3,5 % BVP ir
jį lėmė didelis išlaidų sumažėjimas (1,2 % BVP) ir
išlaidų nuokrypis (0,1 % BVP). Vėliau dėl planuojamos
pensijų reformos 2014 m. Lenkijos Finansų ministerija numato 4,5 %
BVP perteklių, kurį visų pirma lems vienkartinis 8,5 % BVP turto
perdavimas. 2015 m. numatoma, kad valdžios sektoriaus deficitas vėl
pasieks 3 % BVP;
(8)       2013 ir 2014 m. Komisijos
prognozė panaši į Lenkijos valdžios institucijų prognozę.
Joje taip pat numatytas 4,8 % BVP deficitas 2013 m. Pablogėjimą,
palyginti su PDP pagrindiniame scenarijuje numatytu 3,9 % BVP, daugiausia
lėmė sumažėjusios pajamos.   Dėl planuojamos pensijų
reformos prognozuojama, kad 2014 m. valdžios sektoriaus balansas bus
perteklinis (+4,6 % BVP). Kalbant apie 2015 m., Komisijos nuomonė ne tokia
optimistinė kaip Lenkijos valdžios institucijų ir ji tikisi, kad
valdžios sektoriaus deficitas sudarys 3,3 % BVP. 0,3 procentinio punkto BVP
skirtumas susidarė daugiausia dėl mažesnių einamųjų
pajamų, remiantis mažesne nominaliojo BVP augimo projekcija, ir
didesnių valdžios išlaidų tarpiniam vartojimui.  Deficito tikslams
kyla su įgyvendinimu susijusi rizika;
(9)       ir Lenkijos valdžios
institucijos, ir Komisija numato, kad bendroji valdžios sektoriaus skola
visą nagrinėjamą laikotarpį neviršys 60 % ribos. Pagal
Komisijos 2013 m. rudens prognozę numatoma, kad  skolos ir BVP santykis
turėtų sumažėti nuo 55,6 % 2012 m. iki 51 % 2014 m., visų
pirma dėl paskelbto 8,5 % BVP pensijų fondų turto perdavimo,
prieš vėl pradėdamas pamažu augti iki 52,5 % 2015 m.;
(10)     kadangi pagal Komisijos 2013
m. rudens prognozę valdžios sektoriaus deficitas 2013 m. turėtų
pasiekti 4,8 % BVP, Lenkija nepasieks Tarybos rekomenduoto nominalaus deficito
tikslo – 3,6 % BVP. Be to, metinės pakoreguotos struktūrinės
priemonės 2013 m. (0,3 % BVP) kur kas mažesnės negu
rekomenduotos metinės fiskalinės priemonės (0,8 % BVP).
Principu „iš apačios į viršų“ grįsta naujų diskrecinių
priemonių  analizė, kurią papildė išlaidų
pokyčių vertinimas [4],
atskleidžia, kad bendros fiskalinės priemonės sudaro 0,2 % BVP.
Tai neatitinka reikalingų 0,4 % BVP vertės papildomų
priemonių, kuriomis grindžiamos Tarybos rekomendacijoje nustatytos
fiskalinės priemonės, ir patvirtinama, kad 2013 m. Lenkija
neįvykdė Tarybos rekomenduotų fiskalinių priemonių;
(11)     2014 m. Komisija numato
4,6 % BVP valdžios sektoriaus perteklių. Taigi, nominalaus deficito
tikslas būtų pasiektas tik dėl vienkartinio pensijų
fondų turto perdavimo. Numatomos metinės pakoreguotos struktūrinės
priemonės (1,4 % BVP) 2014 m. viršija rekomenduotas metines
fiskalines priemones (1,3 % BVP);
(12)     apskritai, Lenkija
nepasiekė 2013 m. rekomenduotų fiskalinių tikslų,
tačiau prognozuojama, kad 2013 m. birželio 21 d. Tarybos rekomendacijoje
numatyti tikslai bus pasiekti 2014 m. Vis dėlto Komisijos 2015 m.
prognozėje numatoma, kad perviršinio deficito padėties ištaisymas
2014 m. nebūtų tvarus, nes prognozuojama, kad deficitas pasieks
3,3 % BVP,
NUSPRENDĖ:
1 straipsnis
2013 m. Lenkija nesiėmė
veiksmingų priemonių, atsižvelgdama į 2013 m. birželio 21 d.
Tarybos rekomendaciją pagal Sutarties 126 straipsnio 7 dalį.
2 straipsnis
Šis sprendimas
skirtas Lenkijos Respublikai.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 209, 1997 8 2, p. 6.
[2]               Komisijos komunikatas Tarybai „Biudžeto vykdymo
vertinimas atsižvelgiant į perviršinio deficito procedūras, taikomas
po Komisijos tarnybų 2011 m. rudens prognozės“, COM(2012) 4 final,
2012 1 11.
[3]               2013 m. birželio 21 d. Tarybos rekomendacija siekiant
ištaisyti perviršinio valdžios sektoriaus deficito padėtį Lenkijoje.
[4]               Pakoreguota atsižvelgiant į per mažas ar per
dideles išlaidas, kurių vyriausybė kontroliuoti negali.


               29.12.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 402/1

         ES kovos su narkotikais strategija (2013–2020 m.)
   2012/C 402/01
   ĮŽANGINIS ŽODIS

               1.

               Šioje ES kovos su narkotikais strategijoje pateikiama valstybių narių ir ES institucijų nustatyta 2013–2020 m. ES kovos su narkotikais politikos pagrindinė politinė sistema ir prioritetai. Šios strategijos sistema, siekiu ir tikslais bus remiamasi rengiant ketverių metų ES kovos su narkotikais veiksmų planus, kurie bus pateikti vienas po kito.

               2.

               Ši kovos su narkotikais strategija pirmiausia grindžiama pagrindiniais ES teisės principais ir visais atžvilgiais ja remiamos vertybės, kuriomis grindžiama Sąjunga: pagarba žmogaus orumui, laisvė, demokratija, lygybė, solidarumas, teisinė valstybė ir žmogaus teisės. Ja siekiama apsaugoti ir gerinti visuomenės bei kiekvieno asmens gerovę, apsaugoti visuomenės sveikatą, užtikrinti aukštą plačiosios visuomenės saugumo lygį ir subalansuotai, integruotai bei laikantis faktiniais duomenimis grindžiamo požiūrio spręsti narkotikų reiškinio problemą.

               3.

               Strategijoje taip pat remiamasi tarptautinės teisės aktais, atitinkamomis JT konvencijomis (1), kurios yra neteisėtų narkotikų reiškinio sprendimo tarptautinis teisinis pagrindas, ir Visuotine žmogaus teisių deklaracija. Šioje ES kovos su narkotikais strategijoje atsižvelgiama į atitinkamus JT politinius dokumentus, įskaitant JT politinę deklaraciją ir veiksmų planą dėl tarptautinio bendradarbiavimo siekiant Integruotos ir subalansuotos kovos su pasauline narkotikų problema strategijos, priimtą 2009 m., kuriame teigiama, kad narkotikų paklausos mažinimas ir narkotikų pasiūlos mažinimas yra kovos su neteisėtais narkotikais politikos viena kitą stiprinančios sudedamosios dalys, ir į JT Politinę deklaraciją dėl ŽIV/AIDS. Strategija parengta vadovaujantis Lisabonos sutartyje nustatytais principais ir paisant Sąjungos bei atskirų valstybių narių atitinkamos kompetencijos ribų. Kadangi šia ES strategija siekiama padidinti nacionalinių strategijų teikiamą naudą, tinkamai atsižvelgiama į subsidiarumo ir proporcingumo principus. Ši strategija įgyvendinama atsižvelgiant į šiuos principus ir kompetencijos ribas. Be to, šioje strategijoje visapusiškai laikomasi Europos žmogaus teisių konvencijos ir ES pagrindinių teisių chartijos nuostatų.

               4.

               Iki 2020 m. įgyvendinant kovos su neteisėtais narkotikais srities prioritetus ir veiksmus, kurie skatinami ir koordinuojami pasitelkiant šią ES kovos su narkotikais strategiją, turėtų būti pasiekta bendrų rezultatų, susijusių su pagrindiniais ES kovos su narkotikais padėties aspektais. Jais užtikrinamas aukštas žmonių sveikatos apsaugos lygis, socialinis stabilumas ir saugumas, nuosekliai, veiksmingai ir efektyviai nacionaliniu, ES ir tarptautiniu lygiu įgyvendinant narkotikų paklausos ir pasiūlos mažinimo priemones, intervencijas ir metodus, taip pat kuo labiau mažinant su šių veiksmų įgyvendinimu susijusių nenumatytų neigiamų pasekmių atsiradimo galimybę.

               5.

               Narkotikų reiškinys – nacionalinė ir tarptautinė problema, kurią reikia spręsti pasaulio mastu. Šiuo atžvilgiu ES lygiu vykdoma koordinuota veikla yra ypač svarbi. ES kovos su narkotikais strategijoje numatoma faktiniais duomenimis grindžiama kovos su narkotikų reiškiniu Europos Sąjungoje ir už jos ribų sistema. Šia strategija, kurioje nustatoma bendrų ir vienas kitą papildančių veiksmų sistema, užtikrinama, kad šiai sričiai skirtos lėšos būtų naudojamos veiksmingai ir efektyviai, be kita ko, atsižvelgiant į valstybių narių ir ES institucijų institucinius bei finansinius suvaržymus ir pajėgumus.

               6.

               Strategijos tikslas – prisidėti mažinant narkotikų paklausą ir pasiūlą ES, taip pat mažinant narkotikų keliamą pavojų ir žalą visuomenei bei sveikatai, pasitelkiant strateginį požiūrį, kuriuo remiama ir papildoma valstybių narių politika ir kuris yra koordinuotų ir bendrų veiksmų pagrindas ir ES išorės bendradarbiavimo šioje srityje pagrindas bei politinė sistema. To bus siekiama laikantis integruoto, subalansuoto ir faktiniais duomenimis grindžiamo požiūrio.

               7.

               Galiausiai šioje strategijoje remiamasi įgyvendinant ankstesnes ES kovos su narkotikais strategijas ir susijusius veiksmų planus sukaupta patirtimi, įskaitant atlikus 2005–2012 m. ES kovos su narkotikais strategijos išorinį vertinimą padarytas išvadas ir pateiktas rekomendacijas, atsižvelgiant į kitus atitinkamus politikos pokyčius ir veiksmus kovos su narkotikais srityje ES ir tarptautiniu lygiu.

         I.   Įvadas

               8.

               Į šią strategiją įtraukiami nauji metodai ir ja sprendžiamos pastaraisiais metais nustatytos naujos problemos, be kita ko:

                           —

                           didėjanti kombinuoto narkotikų vartojimo tendencija, įskaitant teisėtų medžiagų, kaip antai alkoholis ir kontroliuojami receptiniai vaistai, ir neteisėtų medžiagų derinimą,

                           —

                           ne opiatų narkotikų vartojimo tendencija, taip pat naujų psichoaktyviųjų medžiagų atsiradimas ir plitimas,

                           —

                           poreikis užtikrinti ir pagerinti galimybę gauti receptinių kontroliuojamų vaistų,

                           —

                           poreikis gerinti narkotikų paklausos mažinimo paslaugų kokybę, aprėptį ir diversifikavimą,

                           —

                           tai, kad tebėra didelis intraveninių narkotikų vartotojų sergamumas per kraują plintančiomis ligomis, ypač hepatito C virusu, ir potencialus ŽIV infekcijos bei kitų per kraują plintančių ligų, susijusių su intraveninių narkotikų vartojimu, naujų protrūkių pavojus,

                           —

                           tai, kad su narkotikais susijusių mirties atvejų skaičius ES tebėra didelis,

                           —

                           poreikis kovoti su narkotikų vartojimu pasitelkiant integruotą požiūrį į sveikatos priežiūrą, kuriuo, be kita ko, sprendžiama sergamumo gretutinėmis psichinėmis ligomis problema,

                           —

                           neteisėtų narkotikų rinkų dinamika, įskaitant pasikeitusius narkotikų prekybos maršrutus, tarpvalstybinis organizuotas nusikalstamumas ir naujų ryšių technologijų naudojimas neteisėtų narkotikų ir naujų psichoaktyviųjų medžiagų platinimui palengvinti,

                           —

                           poreikis užkirsti kelią pirmtakų, pirminių pirmtakų ir kitų neteisėtai narkotikų gamybai naudojamų cheminių medžiagų patekimui iš teisėtos prekybos į neteisėtą rinką ir tam tikrų cheminių medžiagų, naudojamų kaip primaišymo medžiagos, patekimui.

               9.

               ES kovos su narkotikais strategijos tikslai:

                           —

                           padėti gerokai sumažinti narkotikų paklausą, priklausomybę nuo narkotikų vartojimo ir su narkotikais susijusį pavojų ir žalą sveikatai bei visuomenei,

                           —

                           padėti trikdyti neteisėtų narkotikų rinkos veikimą ir gerokai sumažinti galimybių gauti neteisėtų narkotikų,

                           —

                           skatinti koordinavimą, vykdant aktyvias diskusijas ir analizuojant naujausius pokyčius bei problemas, kylančias kovos su narkotikais srityje ES ir tarptautiniu lygiu,

                           —

                           toliau stiprinti ES ir trečiųjų šalių ir tarptautinių organizacijų dialogą ir bendradarbiavimą kovos su narkotikais klausimais,

                           —

                           prisidėti prie geresnio stebėsenos, mokslinių tyrimų ir vertinimo rezultatų platinimo ir geresnio visų narkotikų reiškinio aspektų ir intervencijos priemonių poveikio supratimo, siekiant sudaryti patikimą ir išsamią įrodymų bazę, skirtą politikai formuoti ir priemonėms rengti.

               10.

               Strategijoje remiamasi ES pasiekimais (2) kovos su neteisėtais narkotikais srityje, ji grindžiama nuolat atliekamu išsamiu esamos padėties kovos su narkotikais srityje vertinimu, visų pirma, ENNSC atliekamu vertinimu, ir pripažįstama, kad reikia aktyviai reaguoti į naujausius pokyčius ir problemas.

               11.

               Ši strategija apima dvi politikos sritis: narkotikų paklausos mažinimą ir narkotikų pasiūlos mažinimą, taip pat tris įvairias sritis apimančias temas, t. y.: a) koordinavimą; b) tarptautinį bendradarbiavimą ir c) mokslinius tyrimus, informavimą, stebėseną ir vertinimą. Dviejuose vienas po kito priimamuose veiksmų planuose, kuriuos parengs atitinkamos 2013 m. ir 2017 m. pirmininkausiančios valstybės narės, bus pateiktas konkrečių veiksmų sąrašas, kartu nurodant jų tvarkaraštį, atsakingas šalis, rodiklius ir vertinimo priemones.

               12.

               Tinkamai atsižvelgiant į dabartinę padėtį kovos su narkotikais srityje ir strategijos įgyvendinimo poreikius, kiekvienoje iš dviejų politikos sričių ir trijų įvairias sritis apimančių temų bus atrinktas ribotas skaičius veiksmų, kurie bus įtraukti į veiksmų planus, remiantis šiais kriterijais:

                           a)

                           veiksmai turi būti grindžiami faktiniais duomenimis, moksliškai pagrįsti ir ekonomiškai efektyvūs; taip pat jais siekiama realistiškų ir išmatuojamų tikslų, kuriuos galima įvertinti;

                           b)

                           veiksmai turi būti įvykdomi per nustatytą laiką, turi būti nustatyti jų kriterijai, jų veiklos rezultatų rodikliai ir nurodytos šalys, atsakingos už jų įgyvendinimą, ataskaitas apie juos ir jų vertinimą;

                           c)

                           veiksmai turi būti svarbūs ES ir turėti pridėtinės vertės.

               13.

               Siekiant užtikrinti strategijos ir su ja susijusių veiksmų programų įgyvendinimo tęstinumą, kiekviena pirmininkaujanti valstybė narė, remiama Komisijos ir gavusi ENNSC ir Europolo techninę informaciją, Narkotikų horizontaliojoje darbo grupėje apsvarsto prioritetus ir veiksmus, dėl kurių turi būti imamasi tolesnių veiksmų jos pirmininkavimo metu, ir stebi padarytą pažangą. Komisija, atsižvelgdama į valstybių narių, Europos išorės veiksmų tarnybos (EIVT), ENNSC, Europolo ir kitų ES organų, taip pat pilietinės visuomenės pateiktą informaciją, du kartus per metus parengia pažangos ataskaitas, kuriomis siekiama įvertinti, kaip įgyvendinami ES kovos su narkotikais strategijos tikslai ir prioritetai bei jos veiksmų planas (-ai).

               14.

               Komisija, atsižvelgdama į valstybių narių, ENNSC, Europolo ir kitų atitinkamų ES institucijų ir organų, taip pat pilietinės visuomenės pateiktą informaciją, iki 2016 m. inicijuos strategijos laikotarpio vidurio išorinį vertinimą, siekiant parengti antrą veiksmų planą, skirtą 2017–2020 m. laikotarpiui. Iki 2020 m. baigus įgyvendinti Kovos su narkotikais strategiją ir jos veiksmų planus Komisija inicijuos jų įgyvendinimo bendrą išorinį vertinimą. Šiame vertinime taip pat turėtų būti atsižvelgiama į iš valstybių narių, ENNSC, Europolo ir kitų atitinkamų ES institucijų ir organų, taip pat pilietinės visuomenės gautą informaciją, ir į ankstesnius vertinimus, kad būtų parengta medžiaga ir rekomendacijos būsimam ES kovos su narkotikais strategijos plėtojimui.

               15.

               Kad būtų pasiekti 2013–2020 m. ES kovos su narkotikais strategijos tikslai ir užtikrintas veiksmingumas, įgyvendinant šią strategiją, kai įmanoma, bus naudojamasi esamomis priemonėmis ir organais, kurie veikia kovos su narkotikais srityje arba kurie yra svarbūs pagrindinių strategijos aspektų atžvilgiu, tiek ES (visų pirma, ENNSC, Europolas, Eurojustas, Europos ligų prevencijos ir kontrolės centras (ECDC) ir Europos vaistų agentūra (EMA)), tiek už ES ribų (pavyzdžiui, UNODC, Muitinių bendradarbiavimo taryba, Pasaulio sveikatos organizacija ir Pompidou grupė), neviršijant atitinkamų įgaliojimų. Komisija, vyriausiasis įgaliotinis, Taryba ir Europos Parlamentas užtikrins, kad ES veiksmai kovos su neteisėtais narkotikais srityje būtų koordinuojami ir vieni kitus papildytų.

               16.

               ES ir nacionaliniu lygiu turėtų būti tikslingai skiriama pakankamai lėšų šiai ES kovos su narkotikais strategijai įgyvendinti.

         II.   Politikos sritis. Narkotikų paklausos mažinimas

               17.

               Narkotikų paklausos mažinimą sudaro kelios vienodai svarbios ir viena kitą stiprinančios priemonės, įskaitant prevenciją (aplinkos, bendrąją, atrankinę ir tikslinę), ankstyvą nustatymą ir intervenciją, pavojaus ir žalos mažinimą, gydymą, reabilitaciją, socialinę reintegraciją ir pasveikimą.

               18.

               Narkotikų paklausos mažinimo srityje 2013–2020 m. ES kovos su narkotikais strategijos tikslas – prisidėti prie neteisėtų narkotikų vartojimo išmatuojamo sumažinimo, pavėlinti vartojimo pradžios amžių, vykdyti probleminio narkotikų vartojimo, priklausomybės nuo narkotikų vartojimo, su narkotikų vartojimu susijusių grėsmių ir žalos sveikatai ir visuomenei prevenciją ir šiuos reiškinius mažinti, taikant integruotą, daugiadalykį ir faktiniais duomenimis grindžiamą požiūrį ir skatinant bei užtikrinant politikos sveikatos priežiūros, socialinėje ir teisingumo srityse nuoseklumą.

               19.

               Narkotikų paklausos mažinimo srityje nustatyti šie prioritetai (išvardyti neatsižvelgiant į svarbą):

                           19.1.

                           Siekti, kad būtų daugiau veiksmingų ir įvairių narkotikų paklausos mažinimo priemonių, gerinti jų prieinamumą ir aprėptį, skatinti naudotis ir dalytis geriausios praktikos pavyzdžiais ir parengti bei įgyvendinti prevencijos (aplinkos, bendrosios, atrankinės ir tikslinės), ankstyvo nustatymo ir intervencijos, rizikos ir žalos mažinimo, gydymo, reabilitacijos, socialinės reintegracijos ir pasveikimo kokybės standartus.

                           19.2.

                           Siekti, kad būtų taikoma daugiau ir veiksmingesnių prevencijos programų (nuo pirminio poveikio iki ilgalaikio tvarumo), ir didinti informuotumą apie neteisėtų narkotikų ir kitų psichoaktyviųjų medžiagų vartojimo pavojų bei susijusias pasekmes. Šiuo tikslu prevencijos priemonės turėtų apimti ankstyvą nustatymą ir intervenciją, sveiko gyvenimo būdo propagavimą ir specialiai nukreiptą prevenciją (t. y. atrankinę ir tikslinę), kuri būtų taikoma ir šeimoms bei bendruomenėms.

                           19.3.

                           Rengti daugiau veiksmingų paklausos mažinimo priemonių, kad būtų reaguojama į tokius iššūkius, kaip: kelių narkotikų vartojimas, kombinuotas teisėtų ir neteisėtų medžiagų vartojimas, piktnaudžiavimas kontroliuojamais receptiniais vaistais ir naujų psichoaktyvių medžiagų vartojimas.

                           19.4.

                           Investuoti į veiksmingas rizikos ir žalos mažinimo priemones, skirtas tam, kad būtų sumažintas su narkotikų vartojimu tiesiogiai ir netiesiogiai susijusių mirties atvejų skaičius ir per kraują plintančių infekcinių ligų, susijusių su narkotikų vartojimu, bet tuo neapsiribojant, ŽIV, virusinio hepatito, lytiškai plintančių ligų ir tuberkuliozės atvejų skaičius, ir toliau vykdyti mokslinius tyrimus šioje srityje.

                           19.5.

                           Siekti, kad visoje ES būtų daugiau veiksmingo ir įvairaus narkomanijos gydymo galimybių, didinti šio gydymo prieinamumą ir aprėptį probleminių ir priklausomų narkotikų vartotojų atžvilgiu, įskaitant ne opiatų vartotojus, kad visi pageidaujantys pradėti narkomanijos gydymą galėtų tai padaryti, atsižvelgiant į atitinkamus poreikius.

                           19.6.

                           Prireikus intensyviau plėtoti narkotikų paklausos mažinimo priemones įkalinimo įstaigose, didinti jų prieinamumą ir aprėptį; tas priemones grįsti tinkamu kalinių sveikatos būklės ir poreikių vertinimu, siekiant tokios priežiūros kokybės, kad ji būtų lygiavertė bendruomenei teikiamai priežiūrai, laikantis Europos žmogaus teisių konvencijoje ir ES pagrindinių teisių chartijoje įtvirtintos teisės į sveikatos priežiūrą ir pagarbos žmogaus orumui. Priežiūros tęstinumas turėtų būti užtikrintas visais baudžiamojo teisingumo sistemos etapais ir po paleidimo laisvėn.

                           19.7.

                           Plėtoti ir plėsti integruotus priežiūros modelius, aprėpiančius poreikius, susijusius su problemomis, susijusiomis su psichine ir (arba) fizine sveikata, reabilitacija ir socialine parama, kad būtų pagerinta probleminių ir priklausomų narkotikų vartotojų, įskaitant segančiuosius gretutinėmis ligomis, sveikatos ir socialinė būklė, padidinta jų socialinė integracija ir išgijimas.

                           19.8.

                           Plėtoti veiksmingas ir diferencijuotas narkotikų paklausos mažinimo priemones, kuriomis siekiama didinti ir (arba) pavėlinti narkotikų vartojimo pradžios amžių ir kurios atitinka su konkrečiomis grupėmis, narkotikų vartojimo būdais ir aplinkybėmis susijusius poreikius, ypatingą dėmesį skiriant pažeidžiamoms ir marginalizuotoms grupėms.

                           19.9.

                           Užkirsti kelią vietos ir regioninėms narkotikų vartojimo epidemijoms, kurios gali kelti grėsmę visuomenės sveikatai ES, užtikrinant suderintus ir veiksmingus bendrus požiūrius.

                           19.10.

                           Narkotikų paklausos mažinimo prioritetais reikia atsižvelgti į konkrečias ypatybes, poreikius ir iššūkius, kylančius dėl narkotikų vartojimo reiškinio nacionaliniu ir ES lygiu. Būtina tuo tikslu suteikti tinkamus išteklius vietos, nacionaliniu ir ES lygiu.

         III.   Politikos sritis. Narkotikų pasiūlos mažinimas

               20.

               Narkotikų pasiūlos mažinimas apima su narkotikais susijusio, visų pirma organizuoto, nusikalstamumo prevenciją, atgrasymą nuo jo ir jo sužlugdymą, pasitelkiant teisminį ir teisėsaugos bendradarbiavimą, draudimą, nusikalstamu būdu įgyto turto konfiskavimą, tyrimus ir sienų valdymą.

               21.

               Narkotikų pasiūlos mažinimo srityje 2013–2020 m. ES kovos su narkotikais strategijos tikslas – prisidėti prie galimybės įsigyti neteisėtų narkotikų išmatuojamo sumažinimo žlugdant neteisėtą prekybą narkotikais, ardant organizuotas nusikaltėlių grupes, užsiimančias narkotikų gamyba ir prekyba jais, veiksmingai naudojantis baudžiamojo teisingumo sistema, efektyvia teisėsauga, kuri vadovaujasi žvalgybos informacija, ir aktyviau keičiantis žvalgybos informacija. ES lygiu itin daug dėmesio bus skirta plataus masto, tarpvalstybiniam ir organizuotam nusikalstamumui, susijusiam su narkotikais.

               22.

               Narkotikų pasiūlos mažinimo srityje nustatyti šie prioritetai (išvardyti neatsižvelgiant į svarbą):

                           22.1.

                           Stiprinti teisėsaugos agentūrų bendradarbiavimą ir veiklos koordinavimą strateginiu ir operatyviniu lygiu. Tai turėtų apimti, tuo nepasiribojant, tarpvalstybinio keitimosi informacija (ir žvalgybos informacija) realiuoju laiku, geriausios praktikos pavyzdžiais ir žiniomis gerinimą, taip pat bendrų operacijų ir tyrimų vykdymą. Šiuo požiūriu svarbiu turėtų būti laikomas bendradarbiavimas su trečiosiomis šalimis kovojant su organizuotomis nusikaltėlių grupėmis, susijusiomis su narkotikais, kurių veikla nukreipta į ES arba kurios veikia pačioje ES.

                           22.2.

                           Mažinti ES ir tarpvalstybiniu mastu vykdomą neteisėtų narkotikų gamybą, kontrabandą, prekybą, platinimą ir pardavimą, ir pagalbą tokiai veiklai, taip pat mažinti narkotikų pirmtakų, pirminių pirmtakų ir kitų neteisėtai narkotikų gamybai naudojamų svarbių cheminių medžiagų patekimą iš teisėtos prekybos į neteisėtą rinką.

                           22.3.

                           Veiksmingai reaguoti į naujas tendencijas, pavyzdžiui, į tam tikrų cheminių medžiagų, naudojamų kaip primaišymo medžiagos gaminant neteisėtus narkotikus, patekimą ir į tai, kad narkotikai tiekiami pasinaudojant naujomis technologijomis.

                           22.4.

                           Ypatingas dėmesys turi būti skirtas naujoms ryšių technologijoms, kurios atlieka svarbią funkciją sudarant palankesnes galimybes gaminti, teikti rinkai ir platinti narkotikus (įskaitant kontroliuojamas naujas psichoaktyvias medžiagas) ir jais prekiauti.

                           22.5.

                           Valstybės narės toliau bendradarbiauja ir atitinkamais atvejais koordinuoja savo veiksmus ES lygiu su atitinkamais ES ir tarptautiniais organais bei agentūromis, kaip antai Europolas, Eurojustas, ENNSC, ir visapusiškai pasinaudoja esamomis priemonėmis ir metodais teisminio ir teisėsaugos bendradarbiavimo srityje, pavyzdžiui, žvalgybos informacija grindžiamu viešosios tvarkos palaikymu, narkotikų profiliavimu, jungtinėmis tyrimų grupėmis, bendromis muitinės ir policijos operacijomis ir susijusiomis iniciatyvomis, kaip antai EMPACT projektai, ryšių palaikymo pareigūnų platformos, ir pasinaudojant regioninėmis platformomis.

                           22.6.

                           ES lygiu daugiausia dėmesio skiriama žvalgybos informacijas grindžiama teisėsauga, kurios taikinys – plataus masto narkotikų gamyba ir prekyba jais. Toliau turėtų būti stiprinamas teisėsaugos agentūrų toje pačios valstybėje narėje ir skirtingose valstybėse narėse glaudesnis veiksmų koordinavimas ir bendradarbiavimas, taip pat veiksmų koordinavimas ir bendradarbiavimas su Europolu.

                           22.7.

                           Prireikus, kai tokių užduočių neinicijuoja Europolas arba jų negalima atlikti pasitelkus Europolą, ES gali būti sukurtos ad hoc regioninės bendradarbiavimo iniciatyvos ar platformos, siekiant kovoti su grėsmėmis, kylančiomis dėl pasikeitusių prekybos maršrutų ir naujų susiformavusių organizuoto nusikalstamumo centrų. Tai atliekama pasitelkus suderintas operatyvines priemones. Tokie veiksmai turi būti suderinami su galiojančiomis teisinėmis ir operatyvinėmis priemonėmis ES lygiu ir jas papildyti, ir būti grindžiami grėsmių vertinimais ir analizėmis. Tokios bendradarbiavimo struktūros turėtų būti lanksčios, jos gali būti laikinos priklausomai nuo konkrečios grėsmės, į kurią reaguoti jos sukurtos, raidos ateityje, o darbas pagal jas turėtų būti vykdomas bendradarbiaujant su visomis susijusiomis ES agentūromis ir platformomis, visų pirma su Europolu.

                           22.8.

                           Tais atvejais, kai laikoma būtina, stiprinti ES su narkotikais susijusį teisminį ir teisėsaugos bendradarbiavimą ir naudojimąsi esama praktika nustatant spartesnes ir tikslesnes reagavimo priemones. Remti teisminio ir teisėsaugos bendradarbiavimo veiklą, taip pat keitimąsi informacija ir žvalgybos informacija.

                           22.9.

                           Stiprinti Europos Sąjungos teisės aktų sistemą tikslingai, kaip laikoma būtina, kad būtų sustiprintas ES reagavimas į naujas tendencijas, užtikrintas bendradarbiavimo pastangų tarpusavio papildomumas siekiant išardyti tarpvalstybines organizuoto nusikalstamumo grupes, konfiskuoti iš nusikalstamos veiklos, susijusios su narkotikais, gautas pajamas visapusiškai pasinaudojant ES turto susigrąžinimo tarnybų tinklu ir taip užtikrinti veiksmingesnę reakciją į prekybą narkotikais. Gali būti išnagrinėtos galimybės toliau plėtoti susijusias teisėsaugos priemones.

                           22.10.

                           ES siekia, kad būtų nustatyta veiksmingesnė politika narkotikų pasiūlos mažinimo srityje stiprinant politikos vertinimą ir analizę, kad būtų pagerintas narkotikų rinkų, su narkotikais susijusio nusikalstamumo supratimas ir padidintas su narkotikais susijusių teisėsaugos reagavimo priemonių veiksmingumas.

                           22.11.

                           Siekiant užkirsti kelią nusikalstamumui, išvengti recidyvizmo ir stiprinti baudžiamojo teisingumo sistemos veiksmingumą ir efektyvumą tuo pačiu užtikrinant proporcingumą, ES skatina atitinkamais atvejais naudoti, stebėti ir veiksmingai įgyvendinti kovos su narkotikais politiką ir programas, įskaitant darbą su suimtais asmenimis ir tinkamas prievartinių sankcijų narkotikus vartojantiems nusikaltėliams alternatyvas (pavyzdžiui, švietimas, gydymas, reabilitacija, vėlesnė priežiūra ir socialinė reintegracija).

         IV.   Įvairias sritis apimanti tema. Koordinavimas

               23.

               ES kovos su narkotikais srityje koordinavimo tikslas yra dvejopas, t. y. užtikrinti sinergijas, bendravimą ir veiksmingą keitimąsi informacija ir nuomonėmis siekiant politikos tikslų, tuo pat metu skatinant aktyvų politinį diskursą ir permainų ir iššūkių kovos su narkotikais srityje analizę ES ir tarptautiniu lygiu.
               Būtinas veiksmų koordinavimas ES institucijose, valstybėse narėse, kituose susijusiuose Europos organuose ir pilietinėje visuomenėje bei tarp jų, ir, kita vertus, ES, tarptautinių organų ir trečiųjų šalių tarpusavio koordinavimas.

               24.

               Koordinavimo srityje nustatyti šie prioritetai (išvardyti neatsižvelgiant į svarbą):

                           24.1.

                           Užtikrinti atitinkamų valstybių narių, ES institucijų, organų ir iniciatyvų veiksmų sinergijas, nuoseklumą ir veiksmingą darbo praktiką remiantis lojalaus bendradarbiavimo principu (3), vengiant pastangų dubliavimo, užtikrinant veiksmingą keitimąsi informacija, efektyviai naudojant išteklius ir užtikrinant veiksmų tęstinumą keičiantis pirmininkaujančioms valstybėms narėms.

                           24.2.

                           Narkotikų horizontalioji darbo grupė yra pagrindinis kovos su narkotikais koordinavimo organas Taryboje, todėl reikia toliau stiprinti jos koordinavimo pastangas, kad būtų atsižvelgta į įvairių organų darbą, į kurį įtrauktas kovos su narkotikais komponentas, pavyzdžiui, į Operatyvinio bendradarbiavimo vidaus saugumo srityje nuolatinio komiteto (COSI) ir Visuomenės sveikatos darbo grupės darbą. Be to, subalansuoto požiūrio į narkotikų problemą, kuriuo lygiai taip pat energingai sprendžiamos narkotikų paklausos ir pasiūlos problemos, tikslu būtinas glaudus bendradarbiavimas, sąveika ir informacijos keitimasis su kitais susijusiais Tarybos parengiamaisiais organais, įskaitant išorės veiksmų srityje veikiančiais organais, ir kitomis susijusiomis ES iniciatyvomis teismų ir baudžiamųjų bylų, teisėsaugos, visuomenės sveikatos, socialinių reikalų srityse.

                           24.3.

                           Užtikrinti, kad ES ir valstybės narės toliau vystytų ir taikytų daugiadalykiam bendradarbiavimui skirtus darbo metodus bei geriausią praktiką, remdamos strategijos tikslus, ir kad pastarieji būtų propaguojami nacionaliniu lygiu.

                           24.4.

                           Per kiekvieną pirmininkavimą, pavyzdžiui, nacionalinių kovos su narkotikais koordinatorių posėdžiuose, sudaryti galimybes aptarti, stebėti ir įvertinti su koordinavimu, bendradarbiavimu, besiformuojančiomis tendencijomis, veiksmingomis intervencijomis bei kitais politikos pokyčiais susijusius klausimus, kurie ES kovos su narkotikais strategijai suteikia pridėtinės vertės.

                           24.5.

                           Propaguoti ir skatinti aktyvų bei prasmingą pilietinės visuomenės, be kita ko, nevyriausybinių organizacijų, taip pat jaunimo, narkotikų vartotojų, su narkotikais susijusių paslaugų klientų dalyvavimą ir įtraukimą į kovos su narkotikais politikos formavimą bei įgyvendinimą nacionaliniu, ES ir tarptautiniu lygiu. Taip pat užtikrinti, kad būtų palaikomi ryšiai su ES pilietinės visuomenės forumu narkotikų tema ES ir tarptautiniu lygiu.

                           24.6.

                           Užtikrinti, kad tokiuose tarptautiniuose forumuose kaip Jungtinių Tautų Narkotinių medžiagų komisija ir dialoguose su trečiosiomis šalimis ES tvirtai laikytųsi vienos bendros pozicijos, propaguodama integruotą, subalansuotą ir faktiniais duomenimis grindžiamą ES požiūrį į narkotikus. Šioje sistemoje ES delegacijos gali būti naudingos propaguodamos tokį požiūrį kovos su narkotikais srityje ir sudarydamos palankesnes sąlygas nuosekliam kovos su narkotikais politikos diskursui.

         V.   Įvairias sritis apimanti tema. Tarptautinis bendradarbiavimas

               25.

               Tarptautinis bendradarbiavimas kovos su narkotikais politikos srityje yra itin svarbi sritis, kurioje ES papildo valstybių narių pastangas koordinuodama kovos su narkotikais politiką ir spręsdama iškylančias problemas. ES išorės santykiai kovos su narkotikais srityje grindžiami bendros atsakomybės, daugiašališkumo, integruoto, subalansuoto ir faktiniais duomenimis grindžiamo požiūrio, kovos su narkotikais politikos integravimo į vystymosi politiką, pagarbos žmogaus teisėms ir žmogaus orumui bei tarptautinių konvencijų laikymosi principais.

               26.

               2013–2020 m. ES kovos su narkotikais strategijos tikslas tarptautinio bendradarbiavimo srityje – toliau visapusiškai ir subalansuotai stiprinti ES ir trečiųjų šalių bei tarptautinių organizacijų dialogą ir bendradarbiavimą kovos su narkotikais klausimais.

               27.

               ES kovos su narkotikais strategija yra dalis bendro požiūrio, kurį taikydama tarptautinėje arenoje ir santykiuose su šalimis partnerėmis ES gali laikytis vienos bendros pozicijos. ES išliks įsipareigojusi bendradarbiauti tarptautiniu mastu ir diskutuoti esminiais kovos su narkotikais politikos klausimais ir aktyviai dalytis pasiekimais, pasiektais laikantis ES požiūrio į kovos su narkotikais politiką, grindžiamo narkotikų paklausos mažinimo bei narkotikų pasiūlos mažinimo pusiausvyra, mokslo patvirtintais duomenimis ir žvalgybos informacija bei pagarba žmogaus teisėms.
               Tuo tikslu reikia ES lygiu vykdomos politikos ir veiksmų nuoseklumo, be kita ko, išorės bendradarbiavimo narkotikų paklausos mažinimo klausimais, įskaitant pavojaus ir žalos mažinimą, narkotikų pasiūlos mažinimo, alternatyvaus vystymosi, keitimosi žiniomis bei jų perdavimo tiek valstybinių, tiek nevalstybinių subjektų bendradarbiavimo srityse.

               28.

               ES ir jos valstybės narės turėtų užtikrinti ES kovos su narkotikais strategijos bei jos tikslų integravimą į bendrą ES užsienio politikos sistemą laikydamosi visapusiško požiūrio, t. y. nuosekliai ir suderintai iki galo išnaudodamos įvairias ES turimas politikos priemones ir diplomatines, politines bei finansines priemones. Vyriausiasis įgaliotinis, kuriam padeda EIVT, turėtų sudaryti palankesnes sąlygas šiam procesui.

               29.

               ES išorės veiksmams taikomu požiūriu į kovą su narkotikais siekiama toliau stiprinti ir remti trečiųjų šalių pastangas spręsti su visuomenės sveikata, sauga ir saugumu susijusias problemas. Tai bus daroma įgyvendinant šioje strategijoje ir vėliau priimtuose veiksmų planuose išdėstytas iniciatyvas, be kita ko, alternatyvaus vystymosi, narkotikų paklausos mažinimo, narkotikų pasiūlos mažinimo, žmogaus teisių propagavimo ir apsaugos srityse, taip pat atsižvelgiant į regionines iniciatyvas. Atsižvelgiant į narkotikų gamybos ir prekybos jais poveikį kilmės ir tranzito šalių vidaus stabilumui ir saugumui, vykdomais veiksmais bus taip pat siekiama kovoti su korupcija, pinigų plovimu ir pelnymusi iš su narkotikais susijusių nusikaltimų.

               30.

               Tarptautinio bendradarbiavimo srityje nustatyti šie prioritetai (išvardyti neatsižvelgiant į svarbą):

                           30.1.

                           Didinti ES kovos su narkotikais politikos vidaus bei išorės aspektų ir trečiosioms šalims skirtų reagavimo veiksmų kovos su narkotikais srityje suderinamumą.

                           30.2.

                           Plėsti ES veiklą ir veiksmų koordinavimą, susijusį su tarptautiniu kovos su narkotikais politikos diskursu, tiek derybose su tarptautinėmis organizacijomis ir struktūromis, įskaitant JT, G8 ir Europos Tarybą, tiek santykiuose su trečiosiomis šalimis nustatant bendras ES pozicijas, užtikrinti veiksmingą vaidmenį JT kovos su narkotikais politikos procese.

                           30.3.

                           Užtikrinti, kad tarptautinis bendradarbiavimas kovos su narkotikais srityje būtų integruotas į bendrus politinius santykius bei į ES ir jos partnerių bendruosius susitarimus ir nacionaliniu, ir (arba) regioniniu lygiu. Juo turėtų būti atspindimas integruotas, subalansuotas ir faktiniais duomenimis grindžiamas ES požiūris ir tai turėtų apimti: politinį dialogą, kovos su narkotikais koordinavimą, paklausos mažinimą (įskaitant pavojaus ir žalos mažinimą), pasiūlos mažinimą, įskaitant alternatyvų vystymąsi ir teisėsaugą, kovos su narkotikais politikos integravimą į platesnę vystomojo bendradarbiavimo darbotvarkę, informaciją, mokslinius tyrimus, stebėseną ir vertinimą.

                           30.4.

                           Užtikrinti, kad ES tarptautiniai reagavimo veiksmai prioritetinėse trečiosiose šalyse ir regionuose visame pasaulyje būtų visapusiški atsižvelgiant į visus narkotikų reiškinio aspektus, ir kad jais būtų sprendžiami šių šalių ir regionų vystymosi stabilumo ir saugumo klausimai vykdant glaudesnį bendradarbiavimą.

                           30.5.

                           Užtikrinti, kad ES tarptautiniai reagavimo veiksmai kovojant su narkotikais būtų grindžiami faktiniais duomenimis ir apimtų padėties bei pažangos stebėsenos procesą, kuriam naudojamos įvairios Komisijos, EIVT, taip pat ES delegacijų, valstybių narių, ENNSC, Europolo, Eurojusto bei Europos ligų prevencijos ir kontrolės centro informacinės priemonės glaudžiai bendradarbiaujant su Jungtinių Tautų narkotikų kontrolės ir nusikalstamumo prevencijos biuru (UNODC).

                           30.6.

                           Užtikrinti, kad teikiant paramą šalims kandidatėms ir potencialioms šalims kandidatėms bei Europos kaimynystės politikos šalims daug dėmesio būtų skiriama pajėgumų didinimui siekiant mažinti tiek pasiūlą, tiek paklausą ir faktiniais duomenimis grindžiamai, veiksmingai bei subalansuotai kovos su narkotikais politikai stipriau bendradarbiaujant, be kita ko, dalijantis ES geriausios praktikos pavyzdžiais ir prireikus užtikrinant dalyvavimą ES agentūrų, pavyzdžiui, ENNSC, Europolo ir Eurojusto, veikloje.

                           30.7.

                           Užtikrinti tvarų politinio dialogo ir keitimosi informacija apie strategijas, tikslus ir atitinkamas iniciatyvas lygį, vedant dialogus narkotikų klausimais su tarptautiniais partneriais ir regioniniu, ir dvišaliu lygiu. Itin svarbūs partneriai nurodyti atsižvelgiant į tų partnerių bendradarbiavimo su ES padėtį ir jų svarbą sprendžiant pasaulinės neteisėtos prekybos narkotikais reiškinio keliamas problemas, kartu atsižvelgiant į partnerius, kurie atsiranda dėl kovos su narkotikais padėties pokyčių. Politiniai dialogai turėtų papildyti kitas išorės bendradarbiavimo struktūras ir jų daromą poveikį bei derėti su jais, o prireikus taip pat sudaryti galimybes bendradarbiavimo prioritetams ir ES finansuojamų projektų pažangai aptarti.

                           30.8.

                           Užtikrinti atitinkamą (ES ir jos valstybių narių) finansavimo bei specialių žinių lygį, be kita ko, stiprinant finansinės ir techninės paramos koordinavimą, stebėseną ir vertinimą, kartu ieškant sinergijos ir nuolat siekiant skaidriai ir subalansuotai paskirstyti bendradarbiavimo, išteklių, finansinės ir techninės paramos, narkotikų paklausos mažinimo bei narkotikų pasiūlos mažinimo priemones, kuriomis atspindimas ES požiūris. ES turėtų siekti, kad ES delegacijoms būtų suteikta atitinkamų specialių žinių remiant trečiosioms šalims skirtų priemonių kovos su narkotikais srityje įgyvendinimą. ES kovos su narkotikais strategijos laikotarpio vidurio peržiūroje ir galutiniame įvertinime turėtų būti apsvarstytas trečiosiose šalyse išleidžiamų ES lėšų poveikis, o Komisija ir EIVT prireikus turėtų valstybėms narėms pateikti atnaujintą informaciją apie prioritetus ir pažangą ES naudojant lėšas trečiosiose šalyse.

                           30.9.

                           Teikiant finansinę ir techninę paramą kilmės šalims, ES ir valstybės narės visų pirma užtikrina, kad alternatyvaus vystymosi programos:

                                       —

                                       būtų besąlygiškos, nediskriminacinės ir, jei nustatytas panaikinimo terminas, tinkamai suplanuotos viena kitos atžvilgiu,

                                       —

                                       jose būtų nustatyti realistiški su kaimo plėtra susiję tikslai ir sėkmės įvertinimo rodikliai, užtikrinant tikslinių bendruomenių politinę atsakomybę, ir

                                       —

                                       jomis būtų remiamas vietos vystymasis kartu atsižvelgiant į sąveiką su tokiais veiksniais kaip žmonių saugumas, valdymas, smurtas, žmogaus teisės, vystymasis ir apsirūpinimo maistu saugumas.

                           30.10.

                           Užtikrinti, kad žmogaus teisių apsauga būtų visapusiškai integruota į politinius dialogus ir atitinkamų programų bei projektų kovos su narkotikais srityje įgyvendinimą ir taikymą.

         VI.   Įvairias sritis apimanti tema. Informacija, moksliniai tyrimai, stebėsena ir vertinimas

               31.

               2013–2020 m. ES kovos su narkotikais strategijos tikslas informacijos, mokslinių tyrimų, stebėsenos ir vertinimo srityje – prisidėti prie geresnio visų narkotikų reiškinio aspektų bei intervencijos priemonių poveikio supratimo, siekiant pateikti patikimus ir išsamius faktinius duomenis politikai formuoti ir priemonėms rengti. Be to, 2013–2020 m. ES kovos su narkotikais strategija siekiama prisidėti prie geresnės stebėsenos, mokslinių tyrimų ir vertinimo rezultatų sklaidos ES ir nacionaliniu lygiu, užtikrinant sinergijos didinimą, subalansuotą finansinių išteklių paskirstymą ir išvengiant pastangų dubliavimo. Tai galima pasiekti derinant metodikas, kuriant tinklus ir glaudžiau bendradarbiaujant.

               32.

               Informacijos, mokslinių tyrimų, stebėsenos ir vertinimo srityje nustatyti šie prioritetai (išvardyti neatsižvelgiant į svarbą):

                           32.1.

                           ES ir jos valstybės narės turėtų toliau investuoti į keitimąsi informacija, duomenų rinkimą bei stebėseną ir į kovos su narkotikais padėties bei reagavimo į ją nacionaliniu ir ES lygiu mokslinius tyrimus bei vertinimą. Tai turėtų apimti visus atitinkamus narkotikų reiškinio aspektus, įskaitant narkotikų paklausą ir narkotikų pasiūlą. Turėtų būti ypač akcentuojama, kad svarbu tęsti duomenų rinkimo ir ataskaitų teikimo veiklą ir ją toliau stiprinti taikant itin svarbius ENNSC narkotikų pasiūlos mažinimo rodiklius.

                           32.2.

                           Neviršydamas savo įgaliojimų, ENNSC turėtų toliau stiprinti žinių infrastruktūrą ir toliau atlikti itin svarbų pagrindinio kovai su neteisėtais narkotikais visoje ES informacijos, mokslinių tyrimų, stebėsenos bei vertinimo srityse palankesnes sąlygas sudarančio, šią kovą remiančio ir ją vykdančio, subjekto vaidmenį. Jis turėtų toliau laiku teikti Europos kovos su narkotikais padėties ir reagavimo į ją holistinės bei išsamios analizės išvadas ir bendradarbiauti su kitomis atitinkamomis agentūromis, be kita ko, jei reikia ir tikslinga, su Europos ligų prevencijos ir kontrolės centru (ECDC) bei Europos vaistų agentūra ir PSO.

                           32.3.

                           Europolas turėtų toliau dėti pastangas informacijos apie su narkotikais susijusį organizuotą nusikalstamumą rinkimo ir analizės srityse, o valstybės narės šiai agentūrai turėtų teikti atitinkamą informaciją. Agentūra turėtų toliau nuolat teikti grėsmės įvertinimo ataskaitas (pavyzdžiui, ES SOCTA) dėl ES su narkotikais susijusio organizuoto nusikalstamumo.

                           32.4.

                           Valstybės narės, ES institucijos ir agentūros turėtų stiprinti informacijos ir duomenų apie visus narkotikų pasiūlos aspektus, įskaitant narkotikų rinkas, su narkotikais susijusius nusikaltimus ir narkotikų pasiūlos mažinimą, rinkimą, kad būtų patobulinta analizė ir informacija grindžiamų sprendimų priėmimas. Valstybės narės, Komisija, ENNSC, Europolas ir prireikus kitos ES agentūros turėtų bendradarbiauti, kad patobulintų duomenų rinkimą ir šiai politikos sričiai svarbių bei moksliškai pagrįstų rodiklių rengimą.

                           32.5.

                           ES institucijos, įstaigos ir valstybės narės turėtų tobulinti gebėjimus aptikti, įvertinti ir greitai bei veiksmingai reaguoti į naujų psichoaktyviųjų medžiagų atsiradimą, narkotikų vartojimo elgsenos pokyčius ir epidemijų protrūkius bei kitas besiformuojančias tendencijas, kurios kelia pavojų visuomenės sveikatai ir saugai. Tai, inter alia, galima pasiekti griežtinant galiojančius ES teisės aktus, keičiantis informacija, žvalgybos informacija, žiniomis ir geriausios praktikos pavyzdžiais.

                           32.6.

                           Valstybės narės, ES institucijos ir agentūros turėtų skatinti ir remti naujų psichoaktyviųjų medžiagų mokslinius tyrimus, įskaitant taikomuosius mokslinius tyrimus, ir užtikrinti tinklų bendradarbiavimą ir koordinavimą nacionaliniu ir ES lygiu, siekiant geriau suprasti šį reiškinį. Šioje srityje turėtų būti stiprinama stebėsena, glaudžiai bendradarbiaujant su ENNSC. Visų pirma turėtų būti daugiausia dėmesio skiriama pajėgumams teismo ekspertizės ir toksikologijos srityse, taip pat epidemiologinės informacijos prieinamumo gerinimui.

                           32.7.

                           Valstybės narės turėtų toliau dėti pastangas, kad išlaikytų ES pasiekimus stebėsenos ir keitimosi informacija srityse, be kita ko, pasitelkdamos nacionalinių centrų tinklą REITOX, tuo pačiu metu remiant tolesnį ES standartizuotų duomenų rinkimą ir analizę narkotikų paklausos ir narkotikų pasiūlos srityse.

                           32.8.

                           Užtikrinti tinkamą su narkotikais susijusių mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros projektų finansavimą ES ir nacionaliniu lygiu, atsižvelgiant į finansinius išteklius, be kita ko, taikant ES finansines programas, apimančias 2014–2020 m. laikotarpį. ES lygiu remiamais projektais turėtų būti atsižvelgiama į strategijos ir jos veiksmų planų prioritetus ir sukuriama aiški pridėtinė vertė ES, užtikrinant nuoseklumą ir sinergiją, tuo pačiu vengiant programų ir ES organų veiklos dubliavimo.

                           32.9.

                           ES institucijos, organai ir valstybės narės turėtų pripažinti mokslinį politikos ir intervencijų įvertinimą (daug dėmesio skiriant pasiekiamiems rezultatams) kaip vieną iš pagrindinių elementų stiprinant ES požiūrį į narkotikus, ir turėtų propaguoti jo naudojimą tiek nacionaliniu, ES, tiek tarptautiniu lygiu.

                           32.10.

                           Užtikrinti ir stiprinti su narkotikais susijusiomis problemomis dirbančių specialistų mokymą ir narkotikų paklausos, ir narkotikų pasiūlos srityse.

      (1)  1961 m. JT Bendroji narkotinių medžiagų konvencija su pakeitimais, padarytais 1972 m. protokolu, 1971 m. Konvencija dėl psichotropinių medžiagų ir 1988 m. Konvencija dėl kovos su neteisėta narkotinių priemonių ir psichotropinių medžiagų apyvarta.

      (2)  2005–2012 m. ES kovos su narkotikais strategijos ir jos veiksmų planų nepriklausomo įvertinimo ataskaita, pateikiama http://ec.europa.eu/justice/anti-drugs/files/rand_final_report_eu_drug_strategy_2005-2012_en.pdf

      (3)  ES sutarties 4 straipsnis.