title: 2016 m. liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl 2016 m. Belgijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2016 m. Belgijos stabilumo programos

text:
               18.8.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 299/36

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2016 m. liepos 12 d.
   dėl 2016 m. Belgijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2016 m. Belgijos stabilumo programos
   (2016/C 299/09)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2015 m. lapkričio 26 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2016 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2016 m. kovo 17–18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2015 m. lapkričio 26 d. Komisija pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 (2) priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Belgija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos. Šią rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2016 m. vasario 18–19 d., o Taryba ją priėmė 2016 m. kovo 8 d. (3) Kaip šalis, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Belgija turėtų užtikrinti, kad ta rekomendacija būtų visiškai ir laiku įgyvendinta;

               (2)

               2016 m. Belgijos ataskaita paskelbta 2016 m. vasario 26 d. Ataskaitoje įvertinta Belgijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2015 m. liepos 14 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, ir įtraukta nuodugni apžvalga pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį. 2016 m. kovo 8 d. Komisija pateikė nuodugnios apžvalgos rezultatus. Komisijos analizė leidžia daryti išvadą, kad Belgijoje nėra susidaręs makroekonominis disbalansas. Prastesni išorės rezultatai kartu su dideliu viešojo sektoriaus įsiskolinimu gali kelti riziką ateityje. Tačiau naujausi pokyčiai rodo, kad konkurencingumas didėja. Taisomosios priemonės – darbo užmokesčio augimo ribojimas ir socialinio draudimo įmokų sumažinimas – leido sumažinti darbo sąnaudų augimą. Valstybės skola nemažėja, tačiau atrodo, kad trumpalaikė rizika yra suvaldyta;

               (3)

               2016 m. balandžio 29 d. Belgija pateikė 2016 m. nacionalinę reformų programą ir 2016 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (4)

               į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 23 straipsnyje (4), Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis Europos struktūrinių ir investicijų fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

               (5)

               2016 m. stabilumo programoje nurodyta, kad išskirtinio atvykstančių pabėgėlių srauto 2015 ir 2016 m. ir išskirtinių saugumo priemonių 2016 m. poveikis biudžetui yra didelis, ir pateikta tinkamų įrodymų apie šių papildomų biudžeto išlaidų apimtį ir pobūdį. Komisijos manymu, 2015 m. reikalavimus atitinkančios papildomos išlaidos pabėgėliams sudarė 0,03 % BVP, o apskaičiuotas papildomas poveikis 2016 m. yra 0,17 % BVP su pabėgėliais susijusių išlaidų atveju ir 0,12 % BVP – saugumo priemonių atveju. Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalies ir 6 straipsnio 3 dalies nuostatas šios papildomos išlaidos yra priimtinos, atsižvelgiant į tai, kad pabėgėlių srautas kaip ir terorizmo grėsmės mastas yra išskirtiniai atvejai, jų poveikis Belgijos viešiesiems finansams yra reikšmingas, o tvarumas nebūtų pažeistas leidžiant laikinai nukrypti nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo. Todėl 2015 m. reikiamas koregavimas siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo buvo sumažintas siekiant atsižvelgti į papildomas su pabėgėliais susijusias išlaidas. Kalbant apie 2016 m., galutinis vertinimas, į kurį bus įtrauktos reikalavimus atitinkančios sumos, bus atliktas 2017 m. pavasarį, remiantis Belgijos valdžios institucijų pateiktais stebėjimų duomenimis;

               (6)

               šiuo metu Belgijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir pereinamojo laikotarpio skolos taisyklė. 2016 m. gegužės 18 d. Komisija paskelbė ataskaitą pagal SESV 126 straipsnio 3 dalį, kadangi Belgija nepadarė pakankamos pažangos, kad 2015 m. laikytųsi skolos taisyklės. Analizėje padaryta išvada, kad skolos kriterijus turėtų būti laikytinas įvykdytu. 2016 m. stabilumo programoje Vyriausybė planuoja laipsnišką nominaliojo balanso pagerėjimą nuo 2,6 % BVP deficito 2015 m. iki -0,2 % BVP 2019 m. Numatoma, kad peržiūrėtas vidutinio laikotarpio biudžeto tikslas – struktūriniu požiūriu subalansuotas biudžetas – bus pasiektas 2018 m. Tačiau iš perskaičiuoto struktūrinio balanso (5) matyti, kad 2018 m. vis dar susidarys 0,4 % BVP struktūrinis deficitas. Stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP aukščiausią tašką, 106,2 % BVP, pasieks 2016 m., o iki 2019 m. sumažės iki 99,6 % BVP. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Tačiau priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus deficito tikslus 2017 m. ir vėliau, nepakankamai konkretizuotos. Remiantis Komisijos 2016 m. pavasario prognoze, esama rizikos, kad bus smarkiai nukrypta nuo rekomenduojamo koregavimo 2016 m. ir 2016 bei 2017 m. vertinant kartu, jeigu politika nesikeis. Jei išskirtinio atvykstančių pabėgėlių srauto ir išskirtinių saugumo priemonių poveikis biudžetui nebūtų įtrauktas į vertinimą, prognozuojamas nuokrypis 2016 m. nebūtų reikšmingas. Neprognozuojama, kad 2016 m. Belgija laikysis pereinamojo laikotarpio skolos taisyklės, o 2017 m., pasibaigus pereinamajam laikotarpiui, – skolos mažinimo kriterijaus. Remdamasi stabilumo programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2016 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad esama rizikos, jog Belgija nesilaikys Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Todėl 2016 m. ir 2017 m. siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi nuostatų, reikės papildomų priemonių;

               (7)

               prie didelio viešojo sektoriaus įsiskolinimo prisideda ir prasti eksporto ir konkurencingumo rezultatai. Kaip rodo prarasta pasaulinės rinkos dalis, nuo 2000 m. prastėjo išorės rezultatai, o padėtį dar labiau pablogino tai, kad eksportas buvo daugiausia orientuotas į ne tokias dinamiškas rinkas. Nors pastaraisiais metais pavyko sustabdyti neigiamas rinkos dalies praradimo tendencijas, sukauptas praradimas išlieka didelis. Specializacija rinkos segmentuose, kuriuose kainų konkurencija didelė, taip pat menkina šalies eksporto pajėgumus. Tai ypač sunkiai suderinama su didelėmis darbo sąnaudomis šalyje. Iki pastarojo meto produkcijos vienetui tenkančios darbo sąnaudos greitai augo dėl lėto našumo augimo ir ypač dėl spartaus darbo užmokesčio augimo. Šis veiksnys gali būti siejamas su tam tikromis darbo užmokesčio nustatymo sistemos ypatybėmis. Viena vertus, ne kartą buvo nustatyta per didelė realiojo darbo užmokesčio augimo marža. Kita vertus, infliacija ne kartą viršijo lūkesčius ir infliaciją kaimyninėse šalyse. Belgijos ir kaimyninių šalių grynosios infliacijos rodiklių struktūrinius skirtumus daugiausia lėmė labiau išaugusios paslaugų kainos ir neoptimaliai veikianti mažmeninės prekybos rinka. Ši infliacija turėjo įtakos darbo užmokesčio augimui per nusistovėjusią automatinio darbo užmokesčio indeksavimo praktiką. Kartu šie veiksniai sumažino labai koordinuojamos darbo užmokesčio nustatymo sistemos efektyvumą. Siekdamos sustabdyti konkurencingumo mažėjimą ir jo neigiamą poveikį eksporto rezultatams ir užimtumui, pastaraisiais metais Belgijos valdžios institucijos įsikišo į darbo užmokesčio nustatymo procesą. Pradėtos taikyti darbo užmokesčio augimo ribojimo priemonės, įskaitant realiojo darbo užmokesčio augimo apribojimą ir darbo užmokesčio indeksavimo sistemų sustabdymą. Be to, mažinamos socialinio draudimo įmokos. Tačiau tam, kad būtų užtikrintas padėties ištaisymo tvarumas, reikalingos darbo užmokesčio nustatymo sistemos struktūrinės reformos, atitinkančios ankstesnių metų Tarybos rekomendacijas. Nors Vyriausybė ketina peržiūrėti 1996 m. Įstatymą dėl užimtumo skatinimo ir kokurencingumo apsaugos, kuriuo suteikiamas pagrindas, kuriuo remdamiesi socialiniai partneriai kas dvejus metus nustato darbo užmokesčio normą, iki šiol padaryta tik nedidelė pažanga. Užtikrinus formalesnę darbo užmokesčio ir našumo sąsają, būtų galima išlaikyti pastaruoju metu juntamą pagerėjimą ir neleisti pasikartoti ankstesnėms problemoms;

               (8)

               padaryta tam tikra pažanga, susijusi su bendru darbo rinkos veikimu. Priemonėmis, kuriomis siekiama sumažinti mokesčių pleištą, ir bedarbių pašalpų sistemos pakeitimais padidintos paskatos dirbti. Tačiau dideli skirtingų gyventojų grupių užimtumo rodiklių skirtumai toliau lemia tai, kad nuolat neišnaudojama darbo jėga, ypač žemos kvalifikacijos darbuotojai, jaunimas, vyresnio amžiaus žmonės ir migrantų kilmės asmenys. Be to, dėl ribinių mokesčių tarifų, taikomų pradedant dirbti arba sugrįžtant į darbo rinką, sukuriami neveiklumo ir mažo darbo užmokesčio spąstai antriesiems šeimoje uždirbantiems asmenims ir konkretiems namų ūkių tipams, pavyzdžiui, vienišiems asmenims ir vienišiems tėvams. Todėl svarbu patikslinti ir įgyvendinti politiką, kuria siekiama skatinti pereiti nuo neveiklumo ar nedarbo prie užimtumo. Nelygybė švietimo srityje, susijusi su socialine ir ekonomine padėtimi, yra viena didžiausių Sąjungoje ir prasti mokymosi rezultatai iš dalies paaiškina stebimus prastus migrantų kilmės asmenų rodiklius darbo rinkoje. Dabar pradedamos įgyvendinti švietimo reformos yra sukurtos specialiai mokyklos nebaigimo problemoms spręsti ir pagerinti ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros paslaugų teikimą. Atitinkamos institucijos siekia pagerinti profesinio mokymo sistemos kokybę ir aktualumą. Šios reformos galėtų padėti sklandžiau pereiti prie žinioms imlios ir vis labiau į paslaugas orientuotos ekonomikos ir mažinti gebėjimų paklausos ir pasiūlos neatitiktį ir nuolatinį darbo jėgos trūkumą tam tikrų specialybių atveju. Be to, kadangi vyresnio amžiaus darbuotojų aktyvumo ir užimtumo lygis yra labai žemas, reikalinga politika, kuri skatintų vyresnių žmonių aktyvumą ir remtų vyresnio amžiaus darbuotojų paklausą darbo rinkoje. Galiausiai, būtų tikslinga taikyti papildomas mokesčių priemones, kad būtų palengvintos sąlygos pradėti dirbti;

               (9)

               reikia dar daug ką nuveikti, kad būtų pagerinti išorės konkurencijos su sąnaudomis nesusiję aspektai. Norint išsaugoti ir sustiprinti dabartinį gerovės lygį, daugiau dėmesio reikėtų skirti našumo didinimui ir investavimui į žiniomis grįstą kapitalą. Todėl reikia nuolat dėti pastangas, kad būtų pereita prie aukštesnės vertės grandinės produktų ir susijusių paslaugų, remiantis geresniais rezultatais inovacijų srityje ir panaudojant MTTP rezultatus. Nepaisant aukštos kokybės viešosios mokslinių tyrimų sistemos, Belgijoje yra palyginti nedaug sparčiai augančių įmonių inovatyviuose sektoriuose. Be to, verslo aplinkai trukdo administracinė ir reguliavimo našta, patiriama steigiant bendroves ir plečiant jų veiklą. Akcijų valdymo reikalavimai ir balsavimo teisių, teisinės formos ir daugiadalykės veiklos apribojimai stabdo verslo paslaugų rinkos dinamiką. Veiklos apribojimai ir apribojimai, susiję su mažmeninės prekybos patalpų įsteigimo vieta, turi tokį patį poveikį mažmeninės prekybos sektoriuje. Be to, esama teisingumo sistemos efektyvumo trūkumų, nes mažai taikomos informacinės ir ryšių technologijos. Kartu šie veiksniai sudaro dideles kliūtis privačioms investicijoms. Standartų neatitinkanti infrastruktūra ir ilgalaikiai trukdžiai taip pat kenkia našumo augimui ir investicijoms. Transporto tinkle juntamas didžiausias investicijų trūkumas. Belgijos geografinė padėtis ir joje įsikūrusios tarptautinės organizacijos leido šaliai pritraukti daugybę skirstomųjų centrų, logistikos bazių ir įvairių tarptautinių bendrovių būstinių. Tačiau vis aštrėja eismo spūsčių piko valandomis problema, dėl kurios mažėja šalies patrauklumas užsienio investuotojams, patiriama didelių ekonominių nuostolių ir daroma žala aplinkai. Taip pat numatoma, kad Belgija nepasieks šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo sumažinimo iki 2020 m. tikslo, ir šalis turi rimtų su oro užterštumu susijusių problemų. Kadangi ekonominė veikla sukoncentruota aplink sostinę ir uostus, skubiausi uždaviniai yra modernizuoti pagrindinę geležinkelių ir kelių transporto infrastruktūrą ir sukurti trūkstamas jungtis tarp svarbiausių ekonominės veiklos centrų. Be to, svarbu spręsti spūsčių piko valandomis problemą gerinant viešojo transporto paslaugas, optimizuojant eismo valdymą ir šalinant rinkos iškraipymą ir neigiamą poveikį turinčias mokesčių paskatas, tokias kaip palankios sąlygos bendrovėms priklausantiems automobiliams;

               (10)

               kitas uždavinys susijęs su šalyje pagaminamos energijos adekvatumu ir apskritai su energijos tiekimo saugumu. Dėl neplanuoto keleto branduolinės energetikos objektų atjungimo kilo susirūpinimas dėl to, kokiais būdais subalansuoti elektros energijos paklausą ir pasiūlą, o tai, kad branduolinės energetikos objektų veiklos laipsniško nutraukimo grafikas buvo ne kartą peržiūrimas, sukūrė aplinką, kuri nėra palanki ilgalaikio investavimo sprendimams priimti. Tai atspindi didesnis importas ir vis labiau nukenčiantis energijos tiekimo saugumas. Nors trumpalaikė su tiekimu susijusi rizika sumažėjo, ilgalaikių investicijų poreikis tebėra didelis. Be iš esmės naujų vidaus gamybos pajėgumų ir tolesnio energetikos tinklų jungčių skaičiaus didinimo, paklausos valdymui plėtoti reikalingi pažangieji elektros energijos tinklai. Atsižvelgiant į tai, kad didelių projektų energetikos sektoriuje rengimo laikotarpis yra labai ilgas ir kad artimiausią dešimtmetį bus didelis pajėgumų pakeitimo poreikis, reikės skubiai imtis veiksmų, visų pirma parengti tinkamą teisinę sistemą, kuri skatintų energijos gamybos pajėgumų didinimą;

               (11)

               Belgija padarė tam tikrą pažangą reformuodama mokesčių sistemą, visų pirma perkeldama mokesčių naštą nuo darbo jėgos į kitas mokesčių bazes, o tai palaipsniui sumažins darbo jėgos mokesčių pleištą. Gyventojų pajamų mokesčio ir darbdavių mokamų socialinio draudimo įmokų sumažinimas taip pat padės sumažinti atotrūkį. Nepaisant to, mokesčių sistema tebėra sudėtinga, mokesčių bazės siaurėja dėl konkrečių išimčių, atskaitų ir lengvatinių tarifų. Dėl kai kurių iš jų prarandamos pajamos, iškraipoma ekonomika ir atsiranda didelė administracinė našta. Be to, mokesčių perkėlimas biudžeto požiūriu neatrodo neutralus. Reikia dar daug ką nuveikti gerinant mokesčių sistemos sandarą – toliau plėsti mokesčių bazes siekiant mažesnių teisės aktais nustatytų tarifų ir mažesnių iškraipymų. Taip pat yra nemažai galimybių pereiti prie aplinkosaugos mokesčių, šios galimybės susijusios, be kita ko, su palankiomis sąlygomis bendrovėms priklausantiems automobiliams ir su kuro kortelėmis, kurios prisideda prie taršos, spūsčių ir išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų;

               (12)

               pastaraisiais metais Belgija padarė reikšmingą pažangą reformuodama pensijų sistemą. 2015 m. rugpjūčio 10 d. įstatyme dėl pensinio amžiaus ilginimo, ankstyvo išėjimo į pensiją sąlygų ir minimalaus reikalaujamo amžiaus maitintojo netekimo pensijai gauti yra nustatyti nauji įprastinių pensijų atveju taikomi minimalaus reikalaujamo amžiaus ir darbo stažo kriterijai. Tačiau net ir po pastarųjų reformų numatomas išlaidų pensijoms koeficiento augimas tebėra didelis. Automatinis susiejimas su vidutinės tikėtinos gyvenimo trukmės pokyčiais, kaip rekomenduota anksčiau, sumažintų vidutinio laikotarpio ir ilgalaikę riziką tvarumui. Šiuo klausimu Vyriausybė paskelbė ketinanti įvesti kreditais pagrįstą pensijų sistemą, pagal kurią būtų galima leisti taikyti automatinio koregavimo priemones reaguojant į demografinius pokyčius. Šie klausimai toliau bus atidžiai stebimi per Europos semestrą;

               (13)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Belgijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2016 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Belgija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Belgijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą. Rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–3 rekomendacijose;

               (14)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą, o jos nuomonė (6) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

         REKOMENDUOJA Belgijai 2016–2017 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Užtikrinti bent 0,6 % BVP metinį fiskalinį koregavimą siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo ir 2016 m., ir 2017 m. Panaudoti nenumatytas pajamas valdžios sektoriaus skolos santykiui greičiau mažinti. Susitarti dėl vykdytino fiskalinių tikslų paskirstymo visiems valdžios lygmenims. Supaprastinti mokesčių sistemą ir pašalinti iškraipomąjį poveikį darančias mokesčių išlaidas.

               2.

               Konsultuojantis su socialiniais partneriais atlikti numatytą 1996 m. įstatymo dėl užimtumo skatinimo ir kokurencingumo apsaugos peržiūrą. Užtikrinti, kad darbo užmokesčio raida galėtų atitikti našumo raidą. Užtikrinti darbo rinkos aktyvumo skatinimo politikos efektyvumą. Pasistūmėti vykdant švietimo ir profesinio mokymo reformas ir suteikti mokymo paramą palankių sąlygų neturinčių asmenų grupėms, ypač migrantų kilmės asmenims.

               3.

               Stiprinti gebėjimą diegti inovacijas, visų pirma skatinant investuoti į žiniomis grįstą kapitalą. Didinti konkurenciją verslo paslaugų sektoriuje ir mažmeninės prekybos sektoriuje, šalinant nepagrįstus veiklos ir įsisteigimo apribojimus. Spręsti investicijų į transporto infrastruktūrą ir energijos gamybos pajėgumų trūkumo klausimus.

      Priimta Briuselyje 2016 m. liepos 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. KAŽIMÍR

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

      (3)  OL C 96, 2016 3 11, p. 1.

      (4)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

      (5)  Komisijos pagal bendrai sutartą metodiką perskaičiuotas struktūrinis balansas, remiantis stabilumo programoje pateikta informacija.

      (6)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: 2016 m. vasario 10 d. Komisijos rekomendacija (ES) 2016/193, Graikijos Respublikai dėl skubių priemonių, kurių turi imtis Graikija, kad būtų atnaujintas perdavimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 604/2013

text:
               13.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 38/9

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2016/193
   2016 m. vasario 10 d.
   Graikijos Respublikai dėl skubių priemonių, kurių turi imtis Graikija, kad būtų atnaujintas perdavimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 604/2013
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               nuo 2011 m., kai Europos Žmogaus Teisių Teismas ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismas priėmė du sprendimus (1), kuriais nustatyti sisteminiai Graikijos prieglobsčio sistemos trūkumai, dėl kurių kilo pavojus, kad bus pažeistos pagrindinės pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 343/2003 (2) valstybių narių Graikijai perduodamų tarptautinės apsaugos prašytojų teisės, valstybės narės yra sustabdžiusios tarptautinės apsaugos prašytojų perdavimą pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 604/2013 (3) (toliau – Dublino reglamentas);

               (2)

               Europos Žmogaus Teisių Teismui 2011 m. paskelbus sprendimą byloje M.S.S prieš Belgiją ir Graikiją, Europos Tarybos Ministrų Komitetas stebi padėtį Graikijoje, remdamasis Graikijos pažangos ataskaitomis, kurias Graikija turi teikti, kad įrodytų vykdanti sprendimą, ir Graikijoje veikiančių NVO bei tarptautinių organizacijų, pavyzdžiui, Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro biuro (toliau – UNHCR), teikiamais duomenimis;

               (3)

               vykdydama sprendimą byloje M.S.S prieš Belgiją ir Graikiją, Graikija įsipareigojo atlikti savo prieglobsčio sistemos reformą, remdamasi nacionaliniu Prieglobsčio sistemos reformos ir migracijos valdymo veiksmų planu (toliau – Graikijos veiksmų planas), pristatytu 2010 m. rugpjūčio mėn. ir peržiūrėtu 2013 m. sausio mėn.;

               (4)

               be to, siekdamos pašalinti didelius Graikijos prieglobsčio sistemos trūkumus, Graikijos valdžios institucijos 2011 m. paprašė Europos prieglobsčio paramos biuro (toliau – EASO) suteikti skubią pagalbą. EASO operatyvinę pagalbą teikė nuo 2011 m. balandžio 1 d. iki 2014 m. gruodžio 31 d. Šiuo laikotarpiu dislokuotos prieglobsčio paramos grupės padėjo Graikijai įsteigti tris naujas tarnybas, taip pat organizuoti pažeidžiamų asmenų priėmimą, tvarkyti neišnagrinėtus tarptautinės apsaugos prašymus, visų pirma, pateiktus antrajai instancijai, ir stiprinti Europos Sąjungos lėšų įsisavinimo pajėgumus. 2014 m. gruodžio 4 d. Graikija pateikė EASO dar vieną prašymą suteikti specialią paramą, kurią šiuo metu įsipareigota teikti iki 2016 m. gegužės mėn. pabaigos;

               (5)

               Graikijoje susiklosčiusi padėtis paskatino Komisiją pradėti kelias pažeidimo nagrinėjimo procedūras, inter alia, dėl ribotų galimybių naudotis prieglobsčio procedūra, nepakankamų priėmimo pajėgumų ir prastų priėmimo sąlygų, įskaitant laikinojo sulaikymo įstaigose, taip pat dėl to, kad neimami neteisėtų migrantų ir prieglobsčio prašytojų pirštų atspaudai, negebama užtikrinti tinkamo elgesio su nelydimais nepilnamečiais ir suteikti tinkamos teisinės pagalbos apeliacinių skundų atveju. Šia rekomendacija nedaromas poveikis jokiai vykdomai ar ateityje vykdysimai pažeidimo nagrinėjimo procedūrai, kurią Komisija gali pradėti dėl šioje rekomendacijoje nurodytų klausimų;

               (6)

               kartu Komisija ėmėsi suderintų veiksmų, kuriais siekia padėti pašalinti Graikijos prieglobsčio sistemos trūkumus. Komisija stebi, kaip Graikija įgyvendina savo veiksmų plane nurodytas priemones, ir teikia finansinę paramą bei techninę pagalbą, daugiausia dėmesio skirdama, inter alia, veiksmams, kuriais siekiama spręsti susirūpinimą keliančius klausimus, dėl kurių Komisija yra pradėjusi pažeidimo nagrinėjimo procedūras. 2014 m. spalio mėn. Tarybai pristatytas Komisijos tarnybų darbinis dokumentas (4), kuriame pateiktas Graikijos veiksmų plano įgyvendinimo vertinimas ir nurodyti dar nepašalinti Graikijos prieglobsčio sistemos trūkumai, kuriuos buvo būtina nedelsiant šalinti;

               (7)

               Komisija labai glaudžiai bendradarbiavo su visomis suinteresuotomis valstybėmis narėmis ir Norvegija reguliariai rengiamuose vadinamosios Graikijos draugų grupės, kuriai vadovauja Komisija, ad hoc susitikimuose. Šios grupės susitikimuose keičiamasi informacija apie su Graikijos veiksmų plano įgyvendinimu susijusią esamą padėtį, inter alia, juose valstybės narės gali teikti pasiūlymus dėl praktinių bendradarbiavimo priemonių; paskutinis susitikimas įvyko 2015 m. vasario 27 d. Be to, EASO, FRONTEX, UNHCR ir Tarptautinės migracijos organizacijos dalyvavimu siekiama užtikrinti, kad būtų teikiama naujausia informacija apie padėtį vietoje;

               (8)

               2014–2020 m. laikotarpiu Graikijai skirta daug Europos Sąjungos lėšų, siekiant padėti vykdyti nacionalines priemones prieglobsčio ir migracijos srityje. Iš Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondo iš viso skirta 294,5 mln. EUR, o pagal Vidaus saugumo fondo išorės sienų ir vizų finansinės paramos priemonę – 214,8 mln. EUR. Dar 133 mln. EUR nuo 2014 m. Graikijai skirti kaip pagalba ekstremaliosios situacijos atveju. Be to, daug lėšų 2008–2013 m. laikotarpiu Graikijai skirta iš Europos pabėgėlių fondo, įskaitant skubią pagalbą, kurios iš viso skirta per 50,6 mln. EUR;

               (9)

               su dar didesniais sunkumais Graikija susidūrė 2015 m. labai išaugus atvykstančių migrantų srautui, dėl kurio Graikijos ištekliai ir gebėjimai priimti daug iš Europos Sąjungai nepriklausančių šalių atvykstančių migrantų, įskaitant daugybę žmonių, kuriems veikiausiai reikalinga tarptautinė apsauga, patyrė didžiulį spaudimą. 2015 m. į Graikijos salas atvyko per 868 000 neteisėtų migrantų; tai sukėlė precedento neturinčią migracijos ir humanitarinę krizę, kuriai įveikti reikėjo imtis skubių veiksmų;

               (10)

               2015 m. gegužės mėn. Komisija pristatė Europos migracijos darbotvarkę (5), o 2015 m. rugsėjo 14 d. Taryba priėmė sprendimą iš Italijos ir Graikijos į kitas valstybes nares perkelti 40 000 asmenų, kuriems akivaizdžiai reikia tarptautinės apsaugos; 16 000 iš šių asmenų turi būti perkelti iš Graikijos (6). 2015 m. rugsėjo 22 d. Taryba priėmė sprendimą iš Italijos ir Graikijos į kitas valstybes nares perkelti dar 120 000 asmenų, iš kurių bent 50 400 turi būti perkelti iš Graikijos (7). Todėl pagal šiuos du Tarybos sprendimus per dvejus metus iš Graikijos į kitas valstybes nares iš viso turi būti perkelta ne mažiau kaip 66 400 asmenų (8);

               (11)

               2015 m. rugsėjo mėn., padedant Komisijai, FRONTEX, EASO ir Europolui, Graikijoje ir Italijoje pradėti kurti migrantų antplūdžio valdymo centrai. 2015 m. rugsėjo 29 d. Komisija priėmė komunikatą, kuriame nurodė skubias operatyvines, biudžeto ir teisines priemones pagal Europos migracijos darbotvarkę ir paragino pradėti visapusiškai naudoti perkėlimo Europos Sąjungoje mechanizmą ir užtikrinti migracijos valdymo paramos grupių veiklą migrantų antplūdžio valdymo centruose. Todėl 2015 m. spalio 1 d. Graikija pateikė Tarybai Perkėlimo Europos Sąjungoje mechanizmo įgyvendinimo ir migrantų antplūdžio valdymo centrų kūrimo gaires, kuriose nurodyti tam tikri prioritetiniai veiksmai, kuriais siekiama užtikrinti, kad prieglobsčio ir priėmimo srityse bus užbaigti visi vykdytini veiksmai, dėl kurių susitarta;

               (12)

               po 2015 m. spalio 25 d. įvykusio ES vadovų aukščiausiojo lygio susitikimo Graikija įsipareigojo iki 2015 m. pabaigos savo priėmimo pajėgumus padidinti iki 30 000 vietų ir dar bent 20 000 asmenų suteikti nuomos pašalpas bei taikyti priimančiosios šeimos programas, remiamas UNHCR. Šiomis 50 000 apgyvendinimo vietų siekiama patenkinti tiek neteisėtų migrantų, tiek prieglobsčio prašytojų, įskaitant asmenis, kurie gali atitikti perkėlimo į kitas valstybes nares reikalavimus, priėmimo Graikijoje poreikius;

               (13)

               2015 m. gruodžio 8–9 d. įvykusiame posėdyje Europos Tarybos Ministrų Komitetas vertino, kaip vykdomas bylos M.S.S prieš Belgiją ir Graikiją sprendimas. Komitetas palankiai įvertino naujos imigracijos administracinės institucijos įsteigimą; jis atsižvelgė į tai, kad įrengta papildomų prieglobsčio prašytojų apgyvendinimo vietų ir į planus jų įrengti dar daugiau, ir paragino valdžios institucijas užtikrinti, kad atvirieji priėmimo centrai veiktų nuolatos ir nepertraukiamai ir kad būtų teikiamos tinkamus standartus atitinkančios paslaugos. Komitetas primygtinai ragino valdžios institucijas toliau dėti pastangas, susijusias su visų prieglobsčio prašytojų ir ypač su nelydimų nepilnamečių gyvenimo sąlygų gerinimu (9);

               (14)

               2015 m. gruodžio 15 d. Komisija priėmė Komunikatą dėl migrantų antplūdžio valdymo centrų kūrimo Graikijoje, kuriame nurodė pokyčius Graikijoje, susijusius su migrantų antplūdžio valdymo centrų programos vykdymu Egėjo jūros salose (10). Šioje ataskaitoje atkreipiamas dėmesys į naujus Graikijos ir UNHCR prisiimtus įsipareigojimus didinti priėmimo pajėgumus, taip pat pabrėžiama, kad Graikija turi didinti priėmimo pajėgumus migrantų antplūdžio valdymo centruose ir žemyninėje šalies dalyje, visų pirma skirtus nelydimiems nepilnamečiams ir pažeidžiamiems asmenims;

               (15)

               Graikijai įgyvendinant reformas pagal Veiksmų planą (2010–2014 m.) labai patobulinti tam tikri Graikijos prieglobsčio sistemos aspektai. Sukurtos trys Graikijos policijai nepavaldžios administracinės tarnybos: Pirminio priėmimo tarnyba, Apeliacinė institucija (įsteigta 2011 m., tačiau šiuo metu veiklos nevykdo) ir Prieglobsčio tarnyba (nuo 2013 m.). Nuo 2011 m. šiek tiek pagerėjo materialinės sąlygos priėmimo ir laikinojo sulaikymo centruose, be to, buvo uždarytos kai kurios laikinojo sulaikymo įstaigos, kuriose sąlygos buvo prasčiausios. Vis dėlto Graikija turi dėti daugiau pastangų, siekdama užtikrinti, kad jos prieglobsčio sistema veiktų visapusiškai laikantis Sąjungos teisės reikalavimų;

               (16)

               veikia septyni Graikijos prieglobsčio tarnybos regioniniai biurai: Atikoje, Lesbe, Šiauriniame Evre, Pietiniame Evre, Rode ir Salonikuose, įskaitant 2016 m. atidarytą naują regioninį prieglobsčio biurą Samo saloje. Be to, Amygdalezos, Patrų ir Ksantės regionuose veikia trys prieglobsčio skyriai, kurie nagrinėja laikinojo sulaikymo įstaigose laikomų neteisėtų migrantų pateiktus tarptautinės apsaugos prašymus. Kad šie biurai ir skyriai galėtų veikti visu pajėgumu, juose turi būti įdarbinta pakankamai darbuotojų. Be to, Graikijos valdžios institucijos įsipareigojo atidaryti iš viso 13 regioninių prieglobsčio biurų. Graikija vis dar turi užbaigti visų likusių regioninių prieglobsčio biurų steigimą ir juose įdarbinti pakankamai darbuotojų, kaip numatyta 2015 m. perkėlimo Europos Sąjungoje gairėse, kad galėtų užtikrinti galimybę visoje šalyje veiksmingai pasinaudoti prieglobsčio suteikimo procedūra;

               (17)

               Graikijos prieglobsčio prašytojų priėmimo pajėgumai šiek tiek padidėjo, tačiau jie vis dar nepakankami. Graikija turėtų užtikrinti, kad priėmimo sąlygos tiek atviruosiuose, tiek uždaruosiuose priėmimo centruose, įskaitant psichosocialines sąlygas ir galimybę gauti sveikatos priežiūros paslaugas bei gydymą, tenkintų atitinkamuose Sąjungos teisės aktuose, visų pirma Priėmimo sąlygų Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2013/33/ES (11), nustatytus reikalavimus ir nuolatos būtų tinkamo lygio. Graikija turėtų užtikrinti priėmimo sąlygų tvarumą tuo tikslu skirdama tinkamą finansavimą iš nacionalinio biudžeto arba pagal galimybes ES paramos lėšų;

               (18)

               siekdama prieglobsčio prašytojams užtikrinti galimybę naudotis veiksminga teisine gynyba, Graikija įsteigė Apeliacinę instituciją, atsakingą už apeliacinius komitetus, kuriems pavesta nagrinėti apeliacinius skundus, pateiktus dėl Prieglobsčio tarnybos priimtų neigiamų pirmosios instancijos sprendimų. 2015 m. rugsėjo pabaigoje pasibaigus apeliacinio komiteto įgaliojimams šis komitetas nutraukė savo veiklą, todėl šiuo metu teikiami skundai dėl neigiamų pirmosios instancijos sprendimų nėra nagrinėjami. Todėl šiuo metu nėra galimybės praktiškai naudotis veiksminga teisine gynyba. Šios aplinkybės daro neigiamą poveikį perkėlimo Europos Sąjungoje procedūros veiksmingumui tais atvejais, kai prašytojas pateikia apeliacinį skundą, kuriuo užginčijamas sprendimas dėl perkėlimo Europos Sąjungoje arba dėl perdavimo;

               (19)

               šiuo metu daugeliui prieglobsčio prašytojų neteikiama reikalinga nemokama teisinė pagalba, kurią gavę jie galėtų apskųsti pirmosios instancijos sprendimą dėl prieglobsčio, kaip numatyta ES taisyklėse. Kol kas atitinkamos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32/ES (12) nuostatos į nacionalinę teisę neperkeltos arba neįgyvendintos;

               (20)

               Graikijoje padaryta pažanga tobulinant pažeidžiamų asmenų identifikavimo procedūras. Prieglobsčio tarnyba, bendradarbiaudama su EASO ir UNHCR, parengė asmenų patikros procedūrą, kurios tikslas – identifikuoti pažeidžiamus prieglobsčio prašytojus, kaip antai nelydimus nepilnamečius, siekiant užtikrinti, kad jie gautų paramą, kol bus vykdoma procedūra. Graikija nurodė, kad nelydimų nepilnamečių identifikavimo ir amžiaus nustatymo procedūra vykdoma pirminio priėmimo ir prieglobsčio procedūrų metu. Be to, rengiama Graikijos policijos, Pirminio priėmimo tarnybos ir Prieglobsčio tarnybos taikysima elgesio su nelydimais nepilnamečiais procedūra;

               (21)

               daugiau dėmesio turėtų būti skiriama nelydimų nepilnamečių globos sistemai, nes prokurorai, kuriems pavesta atstovauti nepilnamečiams, neturi būtinų išteklių, kad galėtų išnagrinėti didelį skaičių jiems paskirtų bylų, be to, nėra jokios institucijos ar tarnybos, į kurią prokurorai galėtų kreiptis, kad būtų paskirti nuolatiniai globėjai. Taip pat turėtų būti imtasi konkrečių priemonių, siekiant užtikrinti, kad visi nelydimi nepilnamečiai būtų nedelsiant siunčiami į specialius apgyvendinimo centrus ir gautų specialistų pagalbą;

               (22)

               2011 m. sustabdžius pagal Dublino reglamentą vykdomą perdavimą Graikijai labai pakenkta veiksmingam Dublino sistemos veikimui Europos Sąjungoje. Be to, dėl negebėjimo vykdyti tokius perdavimus daromas neigiamas poveikis 2015 m. rugsėjo mėn. patvirtintų perkėlimo Europos Sąjungoje priemonių, kuriomis siekiama padėti Graikijai, veiksmingumui, visų pirma todėl, kad nebelieka vienos svarbiausių paskatų migrantams atsisakyti antrinės migracijos į kitas valstybes nares;

               (23)

               Graikija ėmėsi svarbių veiksmų, kad pagerintų savo prieglobsčio sistemos veikimą, tačiau vis dar esama trūkumų. Todėl ji turėtų nedelsdama imtis visų būtinų priemonių, kad būtų galima atnaujinti perdavimą pagal Dublino reglamentą, visų pirma, užtikrinti, kad pagal Dublino reglamentą perduodami asmenys galėtų naudotis visomis teisėmis, kurios jiems užtikrinamos Europos Sąjungos prieglobsčio srities acquis, be kita ko, teise į veiksmingą teisinę gynybą, kai priimamas neigiamas sprendimas dėl tarptautinės apsaugos prašymo, taip pat užtikrinti tinkamas priėmimo sąlygas;

               (24)

               šioje rekomendacijoje nurodyti svarbiausi veiksmai, kurių turėtų imtis Graikija likusiems trūkumams pašalinti;

               (25)

               reguliariai Graikijos teikiamose ataskaitose apie pažangą, daromą įgyvendinant šiuos veiksmus, taip pat kituose atitinkamuose dokumentuose, įskaitant visas būsimas UNHCR ir kitų atitinkamų organizacijų ataskaitas, turėtų būti aiškiai įvertinta, ar sudarytos tinkamos sąlygos, kad valstybės narės galėtų atnaujinti atskirų asmenų perdavimą Graikijai pagal Dublino reglamentą, atsižvelgiant į tai, kad perduodamų asmenų skaičius ir tai, kokiai kategorijai priklauso perduotini asmenys, turėtų priklausyti nuo konkrečios pažangos;

               (26)

               jeigu bus atnaujintas asmenų perdavimas Graikijai pagal Dublino reglamentą, turėtų būti atsižvelgiama ir į tai, kad į Graikiją kasdien vis dar atvyksta daug galimų prieglobsčio prašytojų, todėl turėtų būti vengiama užkrauti Graikijai nepakeliamą naštą;

               (27)

               atsakomybė dėl sprendimo atnaujinti asmenų perdavimą tenka tik valstybių narių valdžios institucijoms, kontroliuojamoms teismų, kurie gali kreiptis į Europos Sąjungos Teisingumo Teismą prašydami priimti prejudicinį sprendimą dėl Dublino reglamento aiškinimo,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
   (1)   Graikija turėtų užtikrinti, kad tarptautinės apsaugos prašytojų priėmimo sąlygos Graikijoje atitiktų Direktyvoje 2013/33/ES nustatytus standartus.
   (2)   Graikija turėtų imtis būtinų priemonių, siekdama užtikrinti galimybę visoje Graikijos teritorijoje veiksmingai naudotis prieglobsčio procedūra; tuo tikslu ji turi įsteigti visus 13 regioninių prieglobsčio biurų ir užtikrinti jų eksploatavimą. Visų pirma regioniniuose Prieglobsčio tarnybos biuruose turėtų būti įdarbinta pakankamai darbuotojų, kad šie biurai galėtų veikti visu pajėgumu ir išnagrinėti visus prieglobsčio prašymus. Reikalingi žmogiškieji ištekliai turėtų būti apskaičiuoti pagal orientacinį per praėjusius metus Graikijoje pateiktų prieglobsčio prašymų skaičių. Tuo tikslu turėtų būti nedelsiant užbaigtos reikalingos įdarbinimo procedūros.
   (3)   Graikija turėtų užtikrinti, kad visapusiškai veiktų apeliaciniai komitetai ir juose būtų įdarbinta pakankamai darbuotojų, siekiant šiuose komitetuose sudaryti sąlygas visų naujų administracinių sprendimų dėl tarptautinės apsaugos prašymų atveju naudotis veiksminga teisine gynyba ir siekiant, kad jie kuo greičiau, bet ne vėliau kaip iki 2016 m. pabaigos, išnagrinėtų visus prašymus atlikti administracinių sprendimų dėl tarptautinės apsaugos teisminę peržiūrą.
   (4)   Graikija turėtų užtikrinti, kad visiems prieglobsčio prašytojams būtų suteikta teisinė pagalba vykstant administracinių sprendimų dėl tarptautinės apsaugos prašymų teisminei peržiūrai, kaip reikalaujama pagal ES teisę, ir kad būtų nedelsiant patvirtinta ir įgyvendinta teisinės pagalbos teikimo teisinė sistema.
   (5)   Graikija turėtų užtikrinti, kad dabartinė pažeidžiamų prašytojų, įskaitant nelydimus nepilnamečius, identifikavimo ir elgesio su jais tvarka atitiktų ES prieglobsčio srities acquis nustatytus standartus, visų pirma nurodytus Direktyvos 2013/33/ES 21–25 straipsniuose ir Direktyvos 2013/32/ES 25 straipsnyje. Tai reiškia, kad Graikija turėtų užtikrinti, kad būtų parengta ir visapusiškai įgyvendinta reikalinga teisinė sistema, siekdama užtikrinti pažeidžiamų asmenų, įskaitant nelydimus nepilnamečius, poreikių tenkinimą ir tinkamas sąlygas jiems, ypač apgyvendinimo ir globos srityse.
   (6)   Graikija turėtų užtikrinti, kad visos 50 000 priėmimo vietų, kurias Graikija įsipareigojo, bendradarbiaudama su UNHCR, įrengti iki 2015 m. pabaigos, būtų kuo greičiau parengtos naudoti ir kad būtų skiriama pakankamai lėšų būtiniausiems eksploatavimo poreikiams ir paslaugoms, pavyzdžiui, maitinimo ir sanitarinėms paslaugoms, teikti.
   (7)   Graikija turėtų užtikrinti, kad programuojant ES lėšas ir skirstant nacionalinio biudžeto lėšas būtų siekiama įgyvendinti šias rekomendacijas.

      Ataskaitų apie veiksmus, kurių imtasi, teikimas

               (8)

               Graikijos prašoma ne vėliau kaip 2016 m. kovo 4 d. pateikti Komisijai šioje rekomendacijoje nurodytų priemonių įgyvendinimo pažangos ataskaitą, o vėliau tokias ataskaitas teikti kiekvieną mėnesį.

      Priimta Briuselyje 2016 m. vasario 10 d.

            Komisijos vardu

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Komisijos narys

      (1)  Bylos M.S.S prieš Belgiją ir Graikiją (Nr. 30696/09) ir NS prieš Secretary of State for the Home Department (C-411/10 ir C-493/10).

      (2)  2003 m. vasario 18 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 343/2003 nustatantis valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio vienoje iš valstybių narių pateikto prieglobsčio prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijus ir mechanizmus (OL L 50, 2003 2 25, p. 1) (pakeistas Reglamentu (ES) Nr. 604/2013).

      (3)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, 2013 6 29, p. 31).

      (4)  SWD(2014) 316 final.

      (5)  COM(2015)240 final.

      (6)  OL L 239, 2015 9 15, p. 146.

      (7)  OL L 248, 2015 9 24, p. 80.

      (8)  OL L 248, 2015 9 24, p. 80 ir OL L 239, 2015 9 15, p. 146.

      (9)  Europos Tarybos Ministrų Komiteto 1243-as posėdis (2015 m. gruodžio 8–9 d.).

      (10)  COM(2015) 678 final, 2015 12 15.

      (11)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/33/ES, kuria nustatomos normos dėl tarptautinės apsaugos prašytojų priėmimo (OL L 180, 2013 6 29, p. 96) ir OL L 348, 2008 12 24, p. 98.

      (12)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/32/ES dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos (OL L 180, 2013 6 29, p. 60).


title: 2012/798/ES: 2012 m. gruodžio 12 d. Komisijos rekomendacija dėl pranešimo tvarkos, numatytos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis, 22 straipsnio 3 dalyje  Tekstas svarbus EEE

text:
               19.12.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 349/72

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2012 m. gruodžio 12 d.
   dėl pranešimo tvarkos, numatytos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis, 22 straipsnio 3 dalyje
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2012/798/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   atsižvelgdama į 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų direktyva) (1), ypač į jos 22 straipsnio 3 dalį,
   kadangi:

               (1)

               konkurencinga rinka turėtų padėti užtikrinti, kad galutiniai vartotojai turėtų platų turinio, programų ir paslaugų pasirinkimą ir kad paslaugų kokybė atitiktų jų poreikius. Nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų siekti, kad vartotojams būtų užtikrinama galimybė gauti ir skleisti informaciją ir naudotis taikomosiomis programomis ir paslaugomis. Kad būtų užkirstas kelias paslaugos kokybės blogėjimui ir srauto tinkluose trukdymui ar sulėtėjimui, nacionalinės reguliavimo institucijos, kurioms pavesta įgyvendinti Direktyvos 2002/22/EB 22 straipsnio 3 dalies nuostatas, ūkio subjektui ar ūkio subjektams, teikiančiam (-tiems) viešuosius ryšių tinklus, gali nustatyti minimalius paslaugų kokybės reikalavimus. Siūlomos priemonės turėtų būti tinkamai pagrįstos ir proporcingos atsižvelgiant į 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų direktyva) (2) 8 straipsniu nustatytus tikslus ir reguliavimo principus. Siūlydamos tokias priemones, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų atsižvelgti į Europos elektroninių ryšių reguliuotojų institucijos (EERRI) gaires (3);

               (2)

               Komisija turėtų įvertinti visas siūlomas priemones ir taip užtikrinti, kad numatyti reikalavimai nedarytų neigiamo poveikio vidaus rinkos veikimui. Tuo tikslu nacionalinės reguliavimo institucijos Direktyvos 2002/22/EB 22 straipsnio 3 dalyje nustatyta tvarka turėtų Komisijai pranešti apie planuojamas priemones, kuriomis nustatomi minimalūs paslaugos kokybės reikalavimai arba iš dalies keičiami anksčiau nustatyti reikalavimai. Pranešimo mechanizmas turėtų būti toks, kad nebūtų užkraunama nereikalinga administracinė našta nacionalinėms reguliavimo institucijoms. Apie planuojamas priemones, kuriomis panaikinami anksčiau nustatyti reikalavimai, šiame etape turėtų būti pranešama tik skaidrumo tikslu;

               (3)

               kad Komisija galėtų atlikti vertinimą, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų pateikti jai savo planuojamas priemones tinkamu laiku prieš nustatydamos tokius reikalavimus. Pranešime turėtų būti apibendrintai nurodomas veiksmų pagrindas, numatomi reikalavimai ir siūlomi veiksmai. Nacionalinės reguliavimo institucijos, prieš pranešdamos Komisijai apie planuojamas priemones, gali jas neformaliai aptarti su Komisija;

               (4)

               kad Komisija galėtų atlikti vertinimą, apie planuojamas priemones turėtų būti pateikiama tam tikra minimali informacija. Viena vertus, turi būti atsižvelgta į būtinybę užtikrinti veiksmingą vertinimą, kita vertus – į būtinybę kuo labiau supaprastinti administravimą. Kad padėtų supaprastinti planuojamos priemonės, apie kurią pranešama, nagrinėjimą ir paspartinti procesą, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų naudotis standartinėmis pranešimų formomis;

               (5)

               kai dėl siūlomų priemonių, kuriomis nustatomi arba iš dalies keičiami minimalūs paslaugos kokybės reikalavimai, Komisija pateikia pastabas arba rekomendacijas, nacionalinės reguliavimo institucijos, priimdamos sprendimą dėl reikalavimų, turi kuo labiau atsižvelgti į Komisijos pastabas arba rekomendacijas. Nacionalinės reguliavimo institucijos taip pat turėtų padėti užtikrinti skaidrumą pranešdamos apie priimtas priemones, įskaitant priemones, kuriomis panaikinami anksčiau nustatyti reikalavimai;

               (6)

               savo ruožtu Komisija turėtų viešai paskelbti pranešimą ir visą papildomą informaciją, taip pat visas savo pastabas ir rekomendacijas arba pranešimą, kad pastabų arba rekomendacijų nebuvo pateikta. Kai nacionalinė reguliavimo institucija, remdamasi ES ir nacionalinėmis taisyklėmis dėl verslo konfidencialumo, mano, kad informacija yra konfidenciali, Komisija ir atitinkamos nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų užtikrinti tokį konfidencialumą pagal Direktyvos 2002/21/EB 5 straipsnį,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

      TIKSLAS IR TAIKYMO SRITIS

               1.

               Šios rekomendacijos tikslas – užtikrinti nuoseklų požiūrį, visišką skaidrumą ir sklandžią procedūrą, taikomą, kai nacionalinės reguliavimo institucijos ketina pagal Direktyvos 2002/22/EB 22 straipsnio 3 dalį imtis priemonių, kuriomis nustatomi minimalūs paslaugos kokybės reikalavimai.

               2.

               Tuo tikslu nacionalinės reguliavimo institucijos Komisijai tinkamu laiku turėtų pateikti:

                           a)

                           priemonių, kuriomis pagal Direktyvos 2002/22/EB 22 straipsnio 3 dalį nustatomi minimalūs paslaugos kokybės reikalavimai, projektus;

                           b)

                           priemonių, kuriomis iš dalies keičiami anksčiau nustatyti tokie reikalavimai, projektus;

                           c)

                           priemonių, kuriomis panaikinami ankščiau nustatyti tokie reikalavimai, projektus.

      APIBRĖŽTYS

               3.

               Šioje rekomendacijoje vartojamų terminų apibrėžtys pateiktos direktyvose 2002/21/EB ir 2002/22/EB, taip pat kitose atskirose direktyvose. Kitų terminų apibrėžtys:

                           pranešimas – nacionalinės reguliavimo institucijos pranešimas Komisijai apie planuojamą priemonę pagal Direktyvos 2002/22/EB 22 straipsnio 3 dalį, pateikiamas šioje rekomendacijoje nustatyta forma;

                           planuojamos priemonės – bet kokios su paslaugos kokybės reikalavimais susijusios priemonės, kuriomis siekiama užtikrinti, kad neblogėtų paslaugos kokybė ir nebūtų trukdomas arba lėtinamas srautas tinkluose, ir kurias nacionalinė reguliavimo institucija siūlo taikyti ūkio subjektui ar subjektams, teikiančiam (-tiems) viešuosius ryšių tinklus.

      PRANEŠIMO TVARKA

               4.

               2 dalyje nurodyti priemonių projektai Komisijai turėtų būti pateikiami naudojantis priede pateikta pranešimo forma. Priemonių, apie kurias taip pranešama, projektuose turėtų būti pateikiama tokia informacija (jeigu taikoma):

                           a)

                           pranešimo santrauka, įskaitant:

                                       i)

                                       ūkio subjekto arba subjektų, teikiančio (-ų) viešuosius ryšių tinklus, kuriems bus taikoma planuojama priemonė, tapatybę;

                                       ii)

                                       veiksmų motyvų santrauką,

                                       iii)

                                       reikalavimus, kuriuos ketina nustatyti nacionalinė reguliavimo institucija,

                                       iv)

                                       siūlomą veiksmų planą;

                           b)

                           nacionalinės reguliavimo institucijos priemonės projektas ir visi papildomi dokumentai, įskaitant:

                                       i)

                                       svarbius faktus ir aplinkybes, į kuriuos atsižvelgiant ketinama viešuosius ryšių tinklus teikiančiam (-tiems) ūkio subjektui arba subjektams nustatyti minimalius paslaugos kokybės reikalavimus;

                                       ii)

                                       siūlomos priemonės įvertinimą, visų pirma atsižvelgiant į Direktyvos 2002/21/EB 8 straipsnyje nustatytus politikos tikslus ir reguliavimo principus;

                                       iii)

                                       numatomą minimalių paslaugos kokybės reikalavimų įgyvendinimo laikotarpį;

                                       iv)

                                       konkrečius metodus, kurie bus taikomi stebint, kaip taikomi tokie reikalavimai;

                                       v)

                                       nacionalinės reguliavimo institucijos viešų konsultacijų (jei konsultuotasi) dėl siūlomos priemonės rezultatus; taip pat

                                       vi)

                                       nacionalinės konkurencijos institucijos nuomonę, jei ji buvo pateikta.

               5.

               Pranešimai turėtų būti teikiami elektroninėmis priemonėmis su prašymu patvirtinti jų gavimą. Laikoma, kad elektroninėmis priemonėmis išsiųstus dokumentus adresatas gavo tą pačią dieną. Pranešimai bus registruojami ta tvarka, kokia jie gaunami.

               6.

               Pranešimai įsigalios tą dieną, kurią Komisija juos užregistruos („registracijos data“). Pagal Direktyvos 2002/21/EB 5 straipsnį Komisija savo interneto svetainėje visoms nacionalinėms reguliavimo institucijoms ir EERRI pateiks informacinį pranešimą, kuriame nurodys pranešimo užregistravimo datą, dalyką ir visus gautus patvirtinamuosius dokumentus, užtikrindama konfidencialumą.

               7.

               Pranešimai turėtų būti teikiami oficialiąja Europos Sąjungos kalba. Pranešimo formą galima pildyti kita oficialiąja kalba, nei kalba, kuria pateikiamas priemonės projektas. Visos Komisijos pastabos arba rekomendacijos pagal Direktyvos 2002/22/EB 22 straipsnio 3 dalį bus teikiamos priemonės, apie kurią pranešama, projekto kalba ir, jei įmanoma, išverstos į kalbą, kuria užpildyta pranešimo forma.

               8.

               Nacionalinės reguliavimo institucijos paprašyta Komisija neoficialiai aptars planuojamą priemonę prieš pateikiant pranešimą.

               9.

               Nacionalinė reguliavimo institucija bet kada gali nuspręsti atšaukti savo pranešimą; tokiu atveju atitinkama priemonė bus išbraukta iš registro ir apie tai bus pranešta susijusiai nacionalinei reguliavimo institucijai, visoms kitoms nacionalinėms reguliavimo institucijoms ir EERRI. Komisija savo svetainėje apie tai paskelbs pranešimą.

      TERMINAI IR TOLESNI VEIKSMAI

               10.

               Pagal Direktyvos 2002/22/EB 22 straipsnio 3 dalį Komisija, visų pirma kai vertina 2 punkto a arba b papunktyje nurodytos priemonės projektą, išnagrinėjusi visą atitinkamą informaciją gali pateikti pastabas arba rekomendacijas dėl planuojamos priemonės, ypač jei mano, kad siūlomi reikalavimai gali daryti neigiamą poveikį vidaus rinkos veikimui.
               Nagrinėjimo laikotarpis neturėtų būti ilgesnis kaip du mėnesiai po pranešimo apie planuojamą priemonę, nebent Komisija ir nacionalinė reguliavimo institucija susitartų kitaip.

               11.

               Nukrypstant nuo 10 punkto, per 15 dienų po pranešimo apie planuojamą priemonę:

                           i)

                           nacionalinė reguliavimo institucija arba Komisija gali prašyti nagrinėjimo laikotarpį pratęsti pagrįstą laikotarpį, ypač dėl vertinimo sudėtingumo; arba

                           ii)

                           nacionalinė reguliavimo institucija gali prašyti nagrinėjimo laikotarpį sutrumpinti, jei dėl susiklosčiusių ypatingų aplinkybių ji mano, kad reikia skubiai veikti, kad būtų galima išsaugoti konkurenciją ir apsaugoti galutinių vartotojų interesus.

                     Kai nacionalinė reguliavimo institucija arba Komisija prašo pratęsti arba sutrumpinti dviejų mėnesių nagrinėjimo laikotarpį pagal i arba ii papunktį, ji turi nurodyti tokio prašymo priežastis.

               12.

               Darant nukrypimą nuo 11 punkto i ir ii papunkčiuose nurodyto dviejų mėnesių nagrinėjimo laikotarpio, Komisija ir nacionalinė reguliavimo institucija turėtų iš anksto susitarti dėl nagrinėjimo trukmės, ypač atsižvelgdamos į vertinimo sudėtingumą ir galutinių vartotojų ir kitų suinteresuotųjų šalių interesus turėti nustatytas aiškias ir nuspėjamas taisyklės dėl paslaugos kokybės. Kai pagal 11 punkto i papunktį prašoma pratęsti nagrinėjimo laikotarpį, bendras nagrinėjimo laikotarpis turėtų būti ne ilgesnis kaip trys mėnesiai po pranešimo apie planuojamą priemonę.
               Nukrypstant nuo 11 punkto, Komisija, atlikusi planuojamos priemonės, apie kurią pranešta, pirminę peržiūrą, nacionalinę reguliavimo instituciją gali informuoti, kad bus taikomas sutrumpintas vieno mėnesio nagrinėjimo laikotarpis.

               13.

               Susitarus dėl nukrypimo nuo dviejų mėnesių nagrinėjimo laikotarpio, kaip nurodyta 11 ir 12 punktuose, Komisija apie tai praneša susijusiai nacionalinei reguliavimo institucijai, visoms kitoms nacionalinėms reguliavimo institucijoms ir EERRI ir paskelbia atitinkamą pranešimą savo interneto svetainėje, nurodydama sutartą nagrinėjimo laikotarpį.

               14.

               Nepažeidžiant 11 ir 12 punktų, užregistravusi pranešimą Komisija pagal Direktyvos 2002/21/EB 5 straipsnio 2 dalį gali reikalauti, kad susijusi nacionalinė reguliavimo institucija pateiktų daugiau informacijos arba paaiškinimų, ir nurodyti atsakymo pateikimo terminą. Pranešimo procedūros laikotarpis bus pratęstas tiek dienų, kiek praeis, kol bus gautas atsakymas į prašymą pateikti informaciją. Nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų stengtis laiku pateikti prašomą informaciją, jei ji yra prieinama.

               15.

               Komisija, pagal Direktyvos 2002/22/EB 22 straipsnio 3 dalį teikdama pastabas arba rekomendacijas dėl siūlomų priemonių, kuriomis nustatomi arba iš dalies keičiami minimalūs paslaugos kokybės reikalavimai, susijusiai nacionalinei reguliavimo institucijai apie tai praneša elektroninėmis priemonėmis ir paskelbia tokias pastabas arba rekomendacijas savo interneto svetainėje.

               16.

               Jei Komisija nepateikė pastabų ar rekomendacijų, ji apie tai praneš susijusiai nacionalinei reguliavimo institucijai, visoms kitoms nacionalinėms reguliavimo institucijoms ir EERRI ir paskelbs atitinkamą pranešimą savo interneto svetainėje.

               17.

               Kol nesibaigė pagal 10–12 punktus nustatytas nagrinėjimo laikotarpis, nacionalinė reguliavimo institucija neturėtų priimti jokių 2 punkto a arba b papunktyje nurodytų planuojamų priemonių. Jeigu per nustatytą pranešimo laikotarpį Komisija jokių pastabų ar rekomendacijų nepateikia, nacionalinė reguliavimo institucija gali priimti planuojamą priemonę, apie kurią pranešta. 2 punkto c papunktyje nurodytas planuojamas priemones nacionalinės reguliavimo institucijos gali priimti bet kada po pranešimo.

               18.

               Jei nacionalinė reguliavimo institucija priima priemonę pagal Direktyvos 2002/22/EB 22 straipsnio 3 dalį, apie priimtą priemonę ji turėtų pranešti Komisijai. Laikydamasi konfidencialumo taisyklių, Komisija kiekvieną priimtą priemonę pagal Direktyvos 2002/21/EB 5 straipsnį paskelbs savo interneto svetainėje.

      PAPILDOMOS NUOSTATOS

               19.

               Pagal Tarybos reglamentą (EEB, Euratomas) Nr. 1182/71 (4) visi šioje rekomendacijoje nurodyti laikotarpiai skaičiuojami taip:

                           a)

                           jei dienomis, savaitėmis arba mėnesiais nurodytas laikotarpis skaičiuojamas nuo įvykio momento, diena, kurią tas įvykis įvyko, į tą laikotarpį neįskaičiuojama;

                           b)

                           savaitėmis arba mėnesiais nurodytas laikotarpis baigiasi pasibaigus tai paskutinės savaitės arba paskutinio mėnesio dienai, kuri yra ta pati savaitės arba mėnesio diena, kurią įvyko įvykis, nuo kurio buvo pradėtas skaičiuoti laikotarpis. Jeigu mėnesiais nurodyto laikotarpio dienos, kurią jis turėtų pasibaigti, paskutinį mėnesį nėra, laikotarpis baigiasi pasibaigus paskutinei to mėnesio dienai;

                           c)

                           į laikotarpius įskaičiuojamos švenčių dienos, šeštadieniai ir sekmadieniai;

                           d)

                           darbo dienos yra visos dienos, išskyrus švenčių dienas ir (arba) valstybines šventes, šeštadienius ir sekmadienius. Jei laikotarpis baigiasi šeštadienį, sekmadienį ar švenčių dieną, jis pratęsiamas iki pirmos kitos darbo dienos pabaigos. Komisijos nustatytų švenčių dienų sąrašas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje prieš kiekvienų metų pradžią.

               20.

               Komisija kartu su nacionalinėmis reguliavimo institucijomis ir EERRI stebės, kaip taikoma pranešimų teikimo procedūra. Prireikus Komisija įvertins būtinybę peržiūrėti šią rekomendaciją praėjus dvejiems metams po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

               21.

               Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2012 m. gruodžio 12 d.

            Komisijos vardu

         Neelie KROES

            Pirmininko pavaduotoja

      (1)  OL L 108, 2002 4 24, p. 51.

      (2)  OL L 108, 2002 4 24, p. 33.

      (3)  Žr. EERRI. Guidelines for Quality of Service in the scope of NET Neutrality (Paslaugų kokybės taikant tinklo neutralumo principą užtikrinimo gairės), BoR (12) 32.

      (4)  OL L 124, 1971 6 8, p. 1.

      PRIEDAS

         Pranešimo apie planuojamas priemones pagal Direktyvos 2002/22/EB 22 straipsnio 3 dalį forma

      ĮVADAS
      Pranešimo formoje nustatoma informacijos, kurią nacionalinės reguliavimo institucijos turi pateikti Komisijai pranešdamos apie planuojamas priemones pagal Direktyvos 2002/22/EB 22 straipsnio 3 dalį, santrauka.
      Komisija ketina su nacionalinėmis reguliavimo institucijomis aptarti klausimus, susijusius su 22 straipsnio 3 dalies taikymu, ypač per posėdžius prieš pateikiant pranešimą. Todėl nacionalinės reguliavimo institucijos raginamos konsultuotis su Komisija visais su pranešimo forma susijusiais klausimais, visų pirma dėl informacijos, kurią prašoma pateikti, pobūdžio, arba, priešingai, dėl galimybės atleisti nuo įpareigojimo pateikti tam tikrą informaciją, susijusią su priemonėmis, kuriomis pagal Direktyvos 2002/22/EB 22 straipsnio 3 dalį nustatomi minimalūs paslaugos kokybės reikalavimai.
      Svarbu pateikti Komisijai informacijos apie tokias priemones santrauką, įskaitant: i) ūkio subjekto arba subjektų, teikiančio (-ų) viešuosius ryšių tinklus, kuriems taikytina planuojama priemonė, tapatybę; ii) veiksmų motyvų santrauką; iii) reikalavimus, kuriuos ketina nustatyti nacionalinė reguliavimo institucija; ir iv) siūlomą veiksmų planą.
      Pagal šios rekomendacijos 1 ir 2 punktus prie pranešimo formos turėtų būti pridedamas nacionalinės reguliavimo institucijos planuojamos priemonės projektas, įskaitant tinkamą jų būtinumo ir proporcingumo pagrindimą. Priemonės projekte turėtų būti pateikiama: i) svarbūs faktai ir aplinkybės, į kuriuos atsižvelgiant ketinama viešuosius ryšių tinklus teikiančiam (-tiems) ūkio subjektui arba subjektams nustatyti minimalius paslaugos kokybės reikalavimus; ii) siūlomos priemonės įvertinimas, ypač atsižvelgiant į Direktyvos 2002/21/EB 8 straipsnyje nustatytus politikos tikslus ir reguliavimo principus; iii) numatomas minimalių paslaugos kokybės reikalavimų įgyvendinimo laikotarpis ir konkretūs metodai, kurie bus taikomi stebint, kaip taikomi tokie reikalavimai; iv) ankstesnių nacionalinės reguliavimo institucijos atliktų viešų konsultacijų rezultatai; ir v) nacionalinės konkurencijos institucijos nuomonė, jei ji buvo pateikta.
      INFORMACIJOS SANTRAUKA

                  Trumpai apibūdinkite priemonės, apie kurią pranešate, turinį:

                  Pateikite nuorodą į anksčiau pateiktą (jei buvo pateiktas) pranešimą apie planuojamas priemones pagal 22 straipsnio 3 dalį:

                  Nurodykite ūkio subjektą arba subjektus, kuriam (-iems) taikant planuojamą priemonę nustatomi įpareigojimai:

                  Trumpai apibūdinkite veiksmų pagrindą:

                  Trumpai apibūdinkite numatomus reikalavimus:

                  Trumpai apibūdinkite siūlomą veiksmų planą:

                  Nuoroda į planuojamą priemonę, apie kurią pranešama (su interneto nuoroda, jei yra):


title: 2010 m. liepos 13 d. Komisijos rekomendacija dėl nacionalinių sambūvio priemonių, kuriomis siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose, rengimo gairių

text:
               22.7.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 200/1

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA
   2010 m. liepos 13 d.
   dėl nacionalinių sambūvio priemonių, kuriomis siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose, rengimo gairių
   2010/C 200/01
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos (ES) veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
   atsižvelgdama į 2001 m. kovo 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/18/EB dėl genetiškai modifikuotų organizmų (GMO) apgalvoto išleidimo į aplinką ir panaikinančios Tarybos direktyvą 90/220/EEB (1) 26a straipsnio antrą pastraipą,
   kadangi:

               (1)

               Direktyvos 2001/18/EB 26a straipsnyje nustatyta, kad valstybės narės gali imtis atitinkamų priemonių, siekdamos išvengti netyčinio genetiškai modifikuotų organizmų (GMO) atsiradimo kituose produktuose. Šiomis priemonėmis visų pirma siekiama išvengti GMO atsiradimo kitose kultūrose, kaip antai tradicinėse ar ekologiškose.

               (2)

               Ūkių struktūros, ūkininkavimo sistemos ir ekonominės bei gamtinės sąlygos, kuriomis veiklą vykdo Europos Sąjungos ūkininkai, itin skiriasi. Rengiant priemones, kuriomis siekiama išvengti netyčinio genetiškai modifikuotų kultūrų atsiradimo kitose kultūrose, būtina atsižvelgti į skirtingas ūkininkavimo sistemas ir gamtines bei ekonomines sąlygas.

               (3)

               Valstybių narių valdžios institucijoms GMO auginimo teritorijose gali prireikti nustatyti atitinkamas priemones, kuriomis leidžiama vartotojams ir augintojams rinktis tarp tradicinių, ekologiškų ir genetiškai modifikuotų produktų (toliau – sambūvio priemonės).

               (4)

               GMO auginimo teritorijose taikant sambūvio priemones siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo kituose produktuose, taigi ir galimų ekonominių nuostolių bei neigiamo genetiškai modifikuotų ir genetiškai nemodifikuotų (įskaitant ekologiškas) kultūrų susimaišymo poveikio.

               (5)

               Kai kuriais atvejais, priklausomai nuo ekonominių ir gamtinių sąlygų, gali būti būtina uždrausti auginti GMO didelėse teritorijose. Ši galimybė turėtų būti suteikiama, jei valstybės narės įrodo, kad kitų toms teritorijoms taikomų priemonių nepakanka siekiant išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ar ekologiškose kultūrose. Be to, ribojamosios priemonės turi atitikti tikslą (t. y. apsaugoti tam tikrus tradicinių ar ekologiškų kultūrų augintojų poreikius).

               (6)

               Atsižvelgdama į moksliniais duomenimis grindžiamą Europos Sąjungos leidimų išdavimo sistemą ir valstybių narių laisvę spręsti, ar savo teritorijoje auginti genetiškai modifikuotas kultūras, Komisija mano, kad priemonės, kuriomis siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose, turėtų būti nustatomos valstybių narių lygmeniu.

               (7)

               Būtina pakeisti Rekomendaciją 2003/556/EB (2) siekiant labiau pabrėžti 26a straipsnyje nustatytą valstybių narių galimybę nustatyti priemones, kuriomis siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose. Todėl dabartinėse gairėse pateikti tik pagrindiniai bendrieji sambūvio priemonių rengimo principai, kad valstybės narės turėtų pakankamai galimybių atsižvelgti į regioninius ir nacionalinius ypatumus ir konkrečius tradicinių, ekologiškų ar kitų rūšių kultūrų ir produktų vietos poreikius.

               (8)

               Europos sambūvio biuras (ESB) drauge su valstybėmis narėmis toliau plėtos sambūvio gerąją patirtį ir susijusiais klausimais rengs technines gaires,

         PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1.

               Rengdamos nacionalines priemones, kuriomis siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose, valstybės narės turėtų vadovautis šios rekomendacijos priede pateiktomis gairėmis.

               2.

               Rekomendacija 2003/556/EB panaikinama.

               3.

               Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2010 m. liepos 13 d.

            Komisijos vardu

         John DALLI

            Komisijos narys

      (1)  OL L 106, 2001 4 17, p. 1.

      (2)  Komisijos rekomendacija dėl nacionalinės strategijos ir gerosios patirties kūrimo, kad būtų užtikrintas genetiškai modifikuotų kultūrų ir tradicinių bei ekologiškų kultūrų sambūvis, gairių (OL L 189, 2003 7 29, p. 36).

      PRIEDAS
      1.   Įvadas

      1.1.   Nacionalinės sambūvio priemonės, kuriomis siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose

      GMO auginimas ES turi įtakos žemės ūkio produktų gamybos organizavimui. Viena vertus, galimas netyčinio genetiškai modifikuotų kultūrų atsiradimas genetiškai nemodifikuotose (tradicinėse ir ekologiškose) kultūrose kelia klausimą, kaip galima užtikrinti augintojo galimybę rinktis skirtingų rūšių produktus. Iš esmės ūkininkai turėtų turėti galimybę auginti pasirinktų rūšių žemės ūkio kultūras, t. y. genetiškai modifikuotas, tradicines ar ekologiškas kultūras. Šią galimybę reikėtų derinti su kai kurių ūkininkų ir ūkio subjektų pageidavimu užtikrinti, kad jų kultūrose būtų kuo mažiau GMO.
      Kita vertus, klausimas taip pat susijęs su vartotojo pasirinkimu. Siekiant suteikti Europos vartotojams galimybę rinktis tarp genetiškai modifikuotų ir genetiškai nemodifikuotų maisto produktų, neužtenka vien tik tinkamai veikiančios atsekamumo ir ženklinimo sistemos, taip pat reikalingas žemės ūkio sektorius, kuris galėtų tiekti skirtingų rūšių produktus. Maisto pramonės įmonių gebėjimas vartotojui suteikti didelį pasirinkimą susijęs su žemės ūkio sektoriaus gebėjimu taikyti skirtingas gamybos sistemas.
      Jei GMO kiekis atsitiktinai didesnis nei ES teisės aktuose nustatyta leistina riba, kultūrą, kuri turėjo būti genetiškai nemodifikuota, būtina žymėti kaip GMO turinčią kultūrą (1). Dėl to galėtų būti prarandamos pajamos, nes sumažėtų genetiškai modifikuotos kultūros rinkos kaina arba būtų sunku ją parduoti. Be to, ūkininkai gali patirti papildomų išlaidų, jei jie turės įdiegti stebėsenos sistemas ir priemones, kuriomis siekiama sumažinti genetiškai modifikuotų ir genetiškai nemodifikuotų kultūrų susimaišymo lygį.
      Tačiau tam tikrų žemės ūkio produktų, kaip antai ekologiškų, augintojai gali prarasti pajamas nebūtinai vien tik dėl ES teisės aktuose nustatytos 0,9 proc. ženklinimo ribos viršijimo. Kai kuriais atvejais ir priklausomai nuo rinkos paklausos bei atitinkamų nacionalinės teisės aktų nuostatų (pvz., kai kurios valstybės narės nustatė nacionalinius įvairių rūšių genetiškai nemodifikuotų produktų ženklinimo standartus) dėl GMO – net jei jų yra mažiau kaip 0,9 proc. – pėdsakų konkrečiose maistinėse kultūrose ūkio subjektai, kurie norėtų tas kultūras rinkai teikti kaip GMO neturinčius produktus, gali patirti ekonominių nuostolių.
      Be to, GMO įsimaišymas turi tam tikro poveikio atitinkamų kultūrų augintojams, kaip antai ekologiškų kultūrų augintojams (2), taip pat galutiniam vartotojui (3). Kadangi tokie produktai yra dažnai brangesni, gali prireikti įdėti daugiau pastangų siekiant juos geriau atskirti nuo GMO ir užtikrinti su jais susijusią didesnę kainą. Be to, dėl vietinių apribojimų ir ypatumų kai kuriose geografinėse teritorijose poreikį atskirti GMO gali būti labai sunku ir brangu veiksmingai įgyvendinti.
      Todėl būtina pripažinti, kad valstybės narės turi turėti pakankamai galimybių atsižvelgti į savo konkrečius regioninius ir nacionalinius poreikius, susijusius su GMO auginimu, siekiant užtikrinti kuo mažesnį GMO kiekį ekologiškose ir kitose kultūrose, jei pakankamo grynumo negalima užtikrinti kitomis priemonėmis.
      1.2.   Ekonominių GMO auginimo aspektų ir pavojaus aplinkai vertinime pateiktų mokslinių aspektų skyrimas

      Svarbu aiškiai atskirti ekonominius GMO auginimo aspektus nuo pavojaus aplinkai vertinime pateiktų aspektų, nagrinėjamų pagal Direktyvos 2001/18/EB ir Reglamento (EB) Nr. 1829/2003 dėl genetiškai modifikuoto maisto ir pašarų leidimų išdavimo procedūrą.
      Pagal Direktyvoje 2001/18/EB ir Reglamente (EB) Nr. 1829/2009 nustatytą procedūrą, leidimas išleisti GMO į aplinką išduodamas atlikus išsamų pavojaus sveikatai ir aplinkai vertinimą. Pavojaus vertinimo išvados gali būti tokios:

                  —

                  nustatyta, kad neigiamo poveikio aplinkai arba sveikatai pavojaus neįmanoma valdyti. Tokiu atveju leidimas neišduodamas,

                  —

                  nenustatytas joks neigiamo poveikio aplinkai arba sveikatai pavojus. Tokiu atveju leidimas išduodamas nereikalaujant jokių papildomų priemonių, išskyrus tas, kurios konkrečiai nurodytos teisės aktuose,

                  —

                  nustatyti pavojai, tačiau juos galima valdyti atitinkamomis priemonėmis (pvz., fiziniu atskyrimu ir (arba) stebėsena); Tokiu atveju leidimas bus išduotas nustatant prievolę įgyvendinti pavojaus aplinkai valdymo priemones.

            Jei suteikus leidimą nustatomas pavojus aplinkai arba sveikatai, ES išduotas leidimas panaikinamas arba pakeičiamas atitinkamai pagal Direktyvoje 2001/18/EB (20 straipsnio 3 dalyje) ir Reglamente (EB) Nr. 1829/2003 (10 ir 22 straipsniuose) nustatytą procedūrą. Be to, valstybės narės gali taikyti specialią Direktyvoje 2001/18/EB (23 straipsnyje) nustatytą apsaugos sąlygą arba Reglamente (EB) Nr. 1829/2003 (34 straipsnyje) nustatytas priemones kilus pavojui, kad laikinai apribotų arba uždraustų GMO auginimą, remdamosi nauja arba papildoma informacija apie pavojų sveikatai arba aplinkai.
      Kadangi ES galima auginti tik leistus naudoti GMO (4), o aplinkos ir sveikatos aspektai jau yra išnagrinėti aplinkai kylančio pavojaus vertinime, numatytame pagal ES leidimų išdavimo procedūrą, dar neišspręsti klausimai dėl sambūvio yra susiję su ekonominiais genetiškai modifikuotų ir genetiškai nemodifikuotų kultūrų susimaišymo aspektais.
      1.3.   Skirtingų ūkininkavimo sąlygų pripažinimas ES

      Europos ūkininkai veiklą vykdo itin skirtingomis sąlygomis. Visoje Europoje labai skiriasi ūkių ir laukų dydžiai, gamybos sistemos, sėjomainos ir derliaus nuėmimo būdai, taip pat gamtinės sąlygos. Į šią įvairovę būtina atsižvelgti nustatant, įgyvendinant ir stebint nacionalines priemones, kuriomis siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose. Taikomos priemonės turi būti konkrečiai skirtos tam tikro regiono ūkių struktūroms, ūkininkavimo sistemoms, derliaus nuėmimo būdams ir gamtinėms sąlygoms.
      Gali prireikti nacionaliniu ar regionų lygmeniu kurti ir įgyvendinti GMO auginimo strategijas ir gerąją patirtį, į šią veiklą įtraukiant ūkininkus ir kitas suinteresuotąsias šalis ir atsižvelgiant į nacionalinius, regioninius ir vietos veiksnius.
      Todėl priemonės, kuriomis siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose, būtų kuriamos nacionaliniu ir kartais regionų ar vietos lygmeniu.
      1.4.   Gairių tikslas ir taikymo sritis

      Dabartinės gairės – tai valstybėms narėms skirtos neįpareigojančios rekomendacijos. Jų tikslas – pateikti bendruosius nacionalinių priemonių, kuriomis siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose, rengimo principus. Pripažįstama, kad šioje srityje dauguma svarbių veiksnių yra būdingi nacionalinėms, regioninėms ir vietos aplinkybėms.
      2.   Bendrieji nacionalinių sambūvio priemonių, kuriomis siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose, rengimo principai

      2.1.   Skaidrumas, tarpvalstybinis bendradarbiavimas ir suinteresuotųjų šalių dalyvavimas

      Nacionalinės priemonės, kuriomis siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose, turėtų būti rengiamos skaidriai ir bendradarbiaujant su visomis susijusiomis suinteresuotosiomis šalimis. Valstybės narės turėtų užtikrinti tarpvalstybinį bendradarbiavimą su kaimyninėmis šalimis, siekdamos užtikrinti veiksmingą sambūvio priemonių taikymą pasienio teritorijose. Šiuo atžvilgiu jos turėtų teikti ir užtikrinti aktualią bei laiku teikiamą informaciją apie numatytas taikyti priemones.
      2.2.   Proporcingumas

      Priemonės, kuriomis siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo kitose kultūrose, turėtų būtų proporcingos siekiamam tikslui – apsaugoti tam tikrus tradicinių ar ekologiškų kultūrų augintojų poreikius. Dėl sambūvio priemonių ūkininkai, sėklų augintojai, kooperatyvai ir kiti su bet kokios rūšies produktais susiję ūkio subjektai neturėtų patirti papildomos naštos. Pasirenkant priemones reikėtų atsižvelgti į regionų ir vietos apribojimus ir ypatumus, kaip antai regiono laukų formą ir dydį, atskiriems ūkiams priklausančių laukų suskaidymą ir geografinį išsklaidymą ir regioninę ūkių valdymo praktiką.
      2.3.   Susimaišymo lygis, kuris turi būti užtikrintas nacionalinėmis sambūvio priemonėmis, kuriomis siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose

      Nacionalinėmis priemonėmis, kuriomis siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose, turėtų būti atsižvelgiama į turimą informaciją apie genetiškai modifikuotų ir genetiškai nemodifikuotų kultūrų susimaišymo tikimybę ir šaltinius. Šios priemonės turi atitikti siektiną susimaišymo lygį, kuris priklausys nuo regionų ir nacionalinių ypatumų ir tam tikrų tradicinių, ekologiškų ir kitų rūšių kultūrų ir produktų vietos poreikių.

                  2.3.1.

                  Kai kuriais atvejais GMO pėdsakų nustatymas maisto produktuose ir pašaruose turi ekonominio poveikio tik, jei jų kiekis viršija 0,9 proc. ženklinimo ribą. Tokiais atvejais valstybės narės turėtų imtis priemonių, kuriomis užtikrintų, kad būtų deramai laikomasi 0,9 proc. ženklinimo ribos.

                  2.3.2.

                  Valstybės narės turėtų atsižvelgti į tai, kad gali būti nebūtina siekti tam tikro susimaišymo lygio, jei kultūros žymėjimas kaip genetiškai modifikuota neturi jokių ekonominių pasekmių.

                  2.3.3.

                  Kai kuriais kitais atvejais ekologiškų ar kai kurių tradicinių kultūrų augintojai (pvz., tam tikrų maisto produktų gamintojai) gali prarasti pajamas nustačius GMO, kurių mažiau kaip 0,9 proc., pėdsakus. Tais atvejais ir siekdamos apsaugoti tam tikrų rūšių produktus, susijusios valstybės narės gali nustatyti priemones, kurių tikslas – siekti, kad kitose kultūrose GMO kiekis būtų mažesnis nei 0,9 proc.

            Nepaisant susimaišymo lygio, kurio turi būti siekiama sambūvio priemonėmis, ES teisės aktuose nustatytos ribos (5) toliau bus taikomos GMO turinčių maisto produktų, pašarų ir produktų, skirtų tiesiogiai perdirbti, ženklinimui.
      2.4.   Priemonės, kuriomis siekiama neleisti GMO auginti didelėse teritorijose („teritorijos be GMO“)

      Skirtingi regioniniai aspektai, kaip antai klimato sąlygos (turinčios įtakos apdulkintojams ir žiedadulkių pernešimui ore), topografija, derliaus nuėmimo būdai ir sėjomainos sistemos arba ūkių struktūros (įskaitant aplinkines struktūras, kaip antai gyvatvores, miškus, nedirbamas teritorijas ir erdvinį laukų išdėstymą) gali turėti įtakos genetiškai modifikuotų ir tradicinių bei ekologiškų kultūrų susimaišymo lygiui ir priemonėms, kurios yra būtinos, siekiant išvengti netyčinio GMO atsiradimo kitose kultūrose.
      Tam tikromis ekonominėmis ir gamtinėmis sąlygomis valstybės narės turėtų apsvarstyti galimybę neleisti GMO auginti didelėse teritorijos dalyse, kad būtų išvengta netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose. Tai turėtų būti daroma valstybėms narėms įrodžius, kad tose teritorijose taikomų kitų priemonių nepakanka pageidaujamam grynumo lygiui pasiekti. Be to, ribojamosios priemonės turėtų atitikti siekiamą tikslą (t. y. apsaugoti tam tikrus tradicinio ir (arba) ekologinio ūkininkavimo poreikius).
      2.5.   Atsakomybės taisyklės

      Klausimus dėl finansinės kompensacijos arba atsakomybės už ekonominę žalą išimtinai sprendžia valstybės narės.
      3.   Keitimasis informacija ES lygmeniu

      Komisija toliau rinks ir derins svarbią informaciją, pagrįstą ES ir nacionaliniu lygmeniu atliekamais tyrimais, ir teiks konsultacijas techniniais klausimais, siekdama padėti valstybėms narėms nustatyti nacionalinius sambūvio metodus.
      Toliau bus vykdomas koordinavimas per COEX–NET (6) ir teikiamos ESB konsultacijos techniniais klausimais (7). ESB atnaujins orientacinį priemonių katalogą ir ūkininkavimo, gamtinių ir su atskiromis kultūromis susijusių veiksnių sąrašą, į kuriuos būtų atsižvelgiama rengiant nacionalines priemones, kuriomis siekiama išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose. Prie ESB techninio darbo ir toliau turėtų prisidėti valstybės narės.

         (1)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1829/2003 12 ir 24 straipsnius būtinybė ženklinti netaikoma maisto produktams ir (arba) pašarams, kurių sudėtyje yra medžiagos, kurios sudėtyje yra, kuri susideda ar yra pagaminta iš GMO, kurie sudaro ne daugiau kaip 0,9 proc.: i) kiekvieno atskiro maisto ingrediento arba ii) maisto produkto, susidedančio iš vieno ingrediento, arba iii) pašarų ir kiekvieno pašarų produkto, iš kurio ji sudaryta, jei atsiradimas yra atsitiktinis arba techniškai neišvengiamas.

         (2)  Pagal Reglamentą (EB) Nr. 834/2007 dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo, GMO nenaudojami ekologiškiems produktams gaminti, įskaitant kaip sėklos, maisto produktai ar pašarai (9 straipsnio 1 dalis). Tuo siekiama kuo mažesnio GMO kiekio ekologiškuose produktuose (žr. 10 konstatuojamąją dalį).

         (3)  COM(2009) 153 – Komisijos ataskaita Tarybai ir Europos Parlamentui apie genetiškai modifikuotų kultūrų sambūvį su tradicinėmis ir ekologiškomis kultūromis.

         (4)  Siekiant ES auginti GMO, būtina pagal Direktyvą 2001/18/EB ir Reglamentą (EB) Nr. 1829/2003 gauti leidimą auginti šiuos produktus.

         (5)  Reglamento (EB) Nr. 1829/2003 12 ir 24 straipsniai ir Direktyvos 2001/18/EB 21 straipsnio 3 dalis.

         (6)  Informacijos apie genetiškai modifikuotų, tradicinių ir ekologiškų kultūrų sambūvį derinimo ir keitimosi ta informacija tinklo grupės (COEX-NET) tikslas – palengvinti informacijos mainus tarp valstybių narių ir Komisijos.

         (7)  ESB rengia atskiroms kultūroms skirtų techninių sambūvio priemonių geriausios praktikos dokumentus. ESB sudaro sekretoriatas ir atskiroms kultūroms skirtos techninės darbo grupės, kurias sudaro valstybių narių techniniai atstovai.


				|

		52013DC0248

			Rekomendacija TARYBOS SPRENDIMAS dėl Danijos ir Kipro miestų paskelbimo 2017 m. Europos kultūros sostinėmis ir Maltos miesto paskelbimo 2018 m. Europos kultūros sostine /* COM/2013/0248 final */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
2006 m. spalio 24 d. Europos
Parlamento ir Tarybos sprendime Nr. 1622/2006/EB, nustatančiame
Bendrijos veiksmą dėl Europos kultūros sostinės
renginių 2007–2019 m.[1],
nustatyta Europos kultūros sostinių nominavimo tvarka. Pagal to
sprendimo 2 straipsnį nuo 2009 m. Europos kultūros
sostinėmis Sprendimo priede nustatyta chronologine tvarka kasmet
nominuojami du dviejų valstybių narių miestai. 2017 m.
Europos kultūros sostinėmis turėtų tapti Danijos ir Kipro
miestai. 2018 m. Europos kultūros sostinėmis turėtų
tapti Maltos ir Nyderlandų miestai. Malta nusprendė atrankos
procedūroje dalyvauti vieneriais metais anksčiau nei pagal
įprastą tvarkaraštį.
2017 m. ir 2018 m. Europos
kultūros sostinėmis miestai nominuojami taikant toliau aprašytą
tvarką.
Kvietimą teikti paraiškas atitinkamos
valstybės narės skelbia likus ne mažiau kaip šešeriems metams iki
renginio. Atrankos grupė, kurią sudaro 13 nepriklausomų
kultūros sektoriaus ekspertų, į pirmąjį
posėdį sušaukiama likus ne mažiau kaip penkeriems metams iki
renginio. Atsižvelgdama į Sprendimo Nr. 1622/2006/EB 4 straipsnyje
nustatytus kriterijus, ji vertina paraiškas ir sudaro miestų, kurių
kandidatūros bus svarstomos toliau, sąrašą.
Praėjus devyniems mėnesiams po
pirmojo posėdžio atitinkamos valstybės narės suburia
galutinės atrankos grupę. Vadovaujantis nustatytais kriterijais
atliekamas išsamus atrinktų miestų vertinimas, o grupė
rekomenduoja vieną atitinkamos valstybės narės miestą.
Remdamosi šiomis rekomendacijomis,
valstybės narės paskelbia Europos kultūros sostinių
kandidatūras ir praneša apie tai Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai
ir Regionų komitetui iki renginio likus ne mažiau kaip ketveriems metams.
Gavęs tokį pranešimą Europos
Parlamentas Komisijai nuomonę dėl kandidatūrų gali pateikti
per tris mėnesius.
Taryba, remdamasi Komisijos rekomendacija,
oficialiai nominuoja miestus, kurie tam tikrais metais skelbiami Europos
kultūros sostinėmis.
Po dviejų vertinimo etapų grupė
2012 m. rugsėjo mėn. ataskaitoje rekomendavo 2017 m. Europos
kultūros sostinėmis skirti Orhusą (Danija) ir Pafą
(Kipras), o 2012 m. lapkričio mėn. ataskaitoje – 2018 m.
Europos kultūros sostine skirti Valetą (Malta). Visos trys
valstybės narės 2012 m. rudenį pranešė apie tai
Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ir Regionų komitetui.
2013 m. vasario mėn. Europos
Parlamentas savo teigiamą nuomonę perdavė Komisijai.
Todėl Komisija, vadovaudamasi Sprendimo
Nr. 1622/2006/EB 9 straipsnio 3 dalimi, pateikia Tarybai
pridedamą rekomendaciją oficialiai paskelbti Danijos miestą
Orhusą ir Kipro miestą Pafą 2017 m. Europos kultūros
sostinėmis, o Maltos miestą Valetą 2018 m. Europos
kultūros sostine.
Rekomendacija
TARYBOS SPRENDIMAS
dėl Danijos ir Kipro miestų
paskelbimo 2017 m. Europos kultūros sostinėmis ir Maltos miesto
paskelbimo 2018 m. Europos kultūros sostine
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2006 m. spalio 24 d.
Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 1622/2006/EB,
nustatantį Bendrijos veiksmą dėl Europos kultūros
sostinės renginių 2007–2019 m.[2],
ypač į jo 9 straipsnio 3 dalį,
atsižvelgdama
į Europos Komisijos rekomendaciją,
atsižvelgdama
į atrankos grupės 2012 m. rugsėjo mėn. ataskaitas dėl
Danijos ir Kipro miestų skyrimo Europos kultūros sostinėmis,
atsižvelgdama
į atrankos grupės 2012 m. lapkričio mėn.
ataskaitą dėl Maltos miesto skyrimo Europos kultūros sostine,
kadangi:
kandidatūros
visiškai atitinka Sprendimo Nr. 1622/2006/EB 4 straipsnyje nustatytus
kriterijus,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
2017 m. Europos kultūros sostinėmis
skiriami Orhusas (Danija) ir Pafas (Kipras).
2018 m. Europos kultūros sostine
skiriama Valeta (Malta).
2 straipsnis
Šis sprendimas
įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos
oficialiajame leidinyje.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 304, 2006 11 3, p. 1.
[2]               OL L 304, 2006 11 3, p. 1.


title: 2012 m. liepos 10 d. Tarybos rekomendacija dėl Airijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Airijos stabilumo programos

text:
               24.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 219/44

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2012 m. liepos 10 d.
   dėl Airijos 2012 m. nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2012–2015 m. Airijos stabilumo programos
   2012/C 219/13
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2011 m. liepos 12 d. Taryba priėmė rekomendaciją (3) dėl Airijos 2011 m. nacionalinės reformų programos ir pateikė savo nuomonę dėl atnaujintos 2011–2015 m. Airijos stabilumo programos;

               (4)

               2011 m. lapkričio 23 d. Komisija patvirtino antrąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas antras ex ante bei integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“;

               (5)

               vykdant Europos semestro veiklą, Europos Parlamentas buvo tinkamai įtrauktas remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1466/97 ir 2012 m. vasario 15 d. priėmė rezoliuciją dėl užimtumo ir socialinių aspektų 2012 m. metinėje augimo apžvalgoje bei rezoliuciją dėl dalyvavimo rengiant 2012 m. metinę augimo apžvalgą;

               (6)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti ekonomikos augimą skatinančiam fiskaliniam konsolidavimui, įprastų skolinimo ekonomikai sąlygų atkūrimui, ekonomikos augimo ir konkurencingumo skatinimui, nedarbo problemos sprendimui, krizės sukeltų socialinių pasekmių šalinimui ir viešojo administravimo modernizavimui;

               (7)

               2012 m. kovo 2 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos būtų galima įtraukti į jų stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas;

               (8)

               2012 m. balandžio 27 d. Airija pateikė savo 2012–2015 m. stabilumo programą ir savo 2012 m. nacionalinę reformų programą;

               (9)

               2010 m. gruodžio 7 d. Taryba priėmė Įgyvendinimo sprendimą 2011/77/ES (4) dėl Sąjungos finansinės pagalbos suteikimo Airijai iki 2013 m. pabaigos laikantis 2010 m. gegužės 11 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 407/2010, kuriuo nustatoma Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonė (5), nuostatų. Pridėtame 2010 m. gruodžio 16 d. pasirašytame susitarimo memorandume ir jo paskesniuose papildymuose išdėstytos ekonominės politikos sąlygos, kuriomis remiantis išmokama finansinė parama;

               (10)

               apskritai Airija įgyvendino finansinės paramos programos sąlygas, nustatytas susitarimo memorandume. Visų pirma smarkiai viršytas 2011 m. fiskalinio deficito tikslas (10,6 %), o 2012 m. biudžetui nustatytas fiskalinio deficito tikslas – 8,6 % BVP atsižvelgiant į finansinės paramos programoje nustatytą viršutinę ribą. Vidutinės trukmės laikotarpio fiskalinio konsolidavimo planai suderinami su finansinės paramos programoje numatytomis deficito viršutinėmis ribomis ir 3 % BVP nesiekiančiu deficitu iki 2015 m. Iš esmės užbaigtas šalies bankų rekapitalizavimas, numatytas 2011 m. Airijos centrinio banko Riziką ribojančio kapitalo vertinimo apžvalgoje, ir šalies bankų finansinis įsiskolinimas sumažintas daugiau nei nustatyta 2011 m. finansinės paramos programos tiksluose. Sklandžiai įgyvendinamos struktūrinės reformos, kuriomis siekiama didinti konkurencingumą ir sudaryti sąlygas kurti daugiau darbo vietų;

               (11)

               Airijos ekonomika vėl ėmė pamažu augti – 2011 m. augimas siekė 0,7 %, beveik kaip ir numatyta finansinės paramos programoje. Augimą skatino eksportas, taip pat pagerėjęs konkurencingumas ir svari išorės paklausa. Dėl grynojo eksporto BVP išaugo 4,7 procentiniais punktais, tačiau vidaus paklausa ir toliau mažėjo dėl fiskalinio konsolidavimo, mažėjančio užimtumo ir siekiamo išlaikyti namų ūkių balanso. Planuojama, kad dėl priešiškos išorės aplinkos ir tolesnio vidaus paklausos koregavimo 2012 m. augimas sumažės iki maždaug 0,5 %. Dėl siekiamo išlaikyti namų ūkių ir įmonių balanso vidutinės trukmės laikotarpiu kentės vartojimas ir investicijos. Manoma, kad eksporto skatinamas ekonomikos augimas spartės ir dėl stiprios Airijos demografinės padėties, lanksčios darbo rinkos ir didelio neišnaudoto ekonomikos pajėgumo 2013 m. sieks 1,9 %, o iki 2015 m. – 2,8 %;

               (12)

               remdamasi stabilumo programos vertinimu pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalį, Taryba mano, kad makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos stabilumo programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Programoje pateiktos ekonomikos augimo projekcijos panašios į pateiktąsias Komisijos 2012 m. pavasario prognozėje. Programoje apibrėžtos biudžeto strategijos tikslas – iki 2015 m. pabaigos, t. y. iki Tarybos nustatyto perviršinio deficito ištaisymo termino, valdžios sektoriaus deficitą sumažinti iki mažiau kaip 3 % BVP. Stabilumo programoje šiuo metu numatytas toks deficitas: 8,3 % BVP – 2012 m. (mažiau nei programoje nustatytas 8,6 % BVP tikslas), 7,5 % BVP – 2013 m., 4,8 % BVP – 2014 m. ir 2,8 % BVP – Stabilumo programos laikotarpio pabaigoje 2015 m. Šis scenarijus grindžiamas konsolidavimo priemonėmis, kurių vertė 2,7 % BVP ir kurios įtrauktos į 2012 m. biudžetą, taip pat 2013–2014 m. plataus masto konsolidavimo priemonėmis, kurių vertė 3,9 % BVP, ir papildomais iš dalies patikslintais konsolidavimo veiksmais 2015 m., kurių vertė – 1,1 % BVP. Stabilumo programoje performuluotas vidutinės trukmės biudžeto laikotarpio 0,5 % BVP struktūrinio valdžios sektoriaus deficito tikslas, kuris per programos laikotarpį nebus pasiektas. Vidutinės trukmės laikotarpio tikslas atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimą. Valdžios sektoriaus skola viršija 60 % BVP ir pagal prognozes turėtų didėti nuo 108 % BVP 2011 m. iki 120 % 2013 m., o paskui imti mažėti. Perviršinio deficito procedūros metu iki 2015 m. ir per ateinančius trejus metus Airijai bus taikomas pereinamasis laikotarpis ir šalies biudžeto planai turėtų užtikrinti tinkamą pažangą, siekiant atitikti Stabilumo ir augimo pakte nustatytą skolos mažinimo kriterijų.

               (13)

               Airija prisiėmė tam tikrų įsipareigojimų pagal paktą „Euro plius“. Šie įsipareigojimai yra susiję su konkurencingumo ir užimtumo skatinimu, viešųjų finansų tvarumo gerinimu ir finansinio stabilumo stiprinimu,

         REKOMENDUOJA Airijai 2012–2013 m. imtis šių veiksmų:
   Įgyvendinti priemones, nustatytas Įgyvendinimo sprendime 2011/77/ES, ir priemones, papildomai patikslintas 2010 m. gruodžio 16 d. susitarimo memorandume ir jo paskesniuose papildymuose.

      Priimta Briuselyje 2012 m. liepos 10 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         V. SHIARLY

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  Toliau taikomos 2012 metais pagal 2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimą 2012/238/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 119, 2012 5 4, p. 47).

      (3)  OL C 215, 2011 7 21, p. 1.

      (4)  OL L 30, 2011 2 4, p. 34.

      (5)  OL L 118, 2010 5 12, p. 1.