               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2015 05 13
            COM(2015) 260 final
            Rekomendacija
            TARYBOS REKOMENDACIJA
            dėl 2015 m. Prancūzijos nacionalinės reformų programossu Tarybos nuomone dėl 2015 m. Prancūzijos stabilumo programos

               Rekomendacija

               TARYBOS REKOMENDACIJA

               dėl 2015 m. Prancūzijos nacionalinės reformų programos

                  su Tarybos nuomone dėl 2015 m. Prancūzijos stabilumo programos

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,

               atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo
                  1
               , ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,

               atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo
                  2
               , ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį;

               atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją
                  3
               ,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas
                  4
               ,

               atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,

               atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,

               kadangi:

               (1)2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu. Strategija yra orientuota į tas svarbias sritis, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)remdamasi Komisijos pasiūlymais, 2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos bendrų gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių. Abejos gairės kartu sudaro integruotas gaires, ir į jas valstybių narių buvo paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)2014 m. liepos 8 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl 2014 m. Prancūzijos nacionalinės reformų programos ir pateikė nuomonę dėl atnaujintos 2014 m. Prancūzijos stabilumo programos. 2014 m. lapkričio 28 d. pagal Reglamentą (ES) Nr. 473/2013
                  5
                Komisija pateikė nuomonę dėl Prancūzijos 2015 m. biudžeto plano projekto
                  6
               ;

               (4)2014 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą
                  7
               , kuria pradedamas 2015 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą
                  8
               , kurioje nurodė, kad Prancūzija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (5)2014 m. gruodžio 18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, pagal kuriuos reikia skatinti investuoti, spartinti struktūrines reformas ir vykdyti atsakingą ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą;

               (6)2015 m. vasario 26 d. Komisija paskelbė 2015 m. Prancūzijos ataskaitą
                  9
               . Joje įvertinta Prancūzijos pažanga įgyvendinant 2014 m. liepos 8 d. priimtas šaliai skirtas rekomendacijas; Į šalies ataskaitą įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai. Atlikusi analizę Komisija daro išvadą, kad Prancūzijoje yra susidaręs perviršinis makroekonominis disbalansas, dėl kurio reikia imtis ryžtingų politikos veiksmų ir kurį reikia specialiai stebėti. Visų pirma esant mažam ekonomikos augimui ir mažai infliacijai, taip pat mažam įmonių pelningumui ir atsižvelgiant į tai, kad iki šiol atsakomieji politikos veiksmai buvo nepakankami, pastebimai išaugo su konkurencingumo (tiek susijusio su sąnaudomis, tiek su jomis nesusijusio) mažėjimu bei su dideliu ir toliau didėjančiu įsiskolinimu, visų pirma su valstybės skola, susijusi rizika. Ypač svarbu imtis veiksmų, kad būtų sumažinta neigiamų padarinių Prancūzijos ekonomikai rizika ir, atsižvelgiant į šalies ekonomikos dydį, neigiamo šalutinio poveikio visai ekonominei ir pinigų sąjungai rizika;

               (7)2015 m. balandžio 30 d. Prancūzija pateikė 2015 m. nacionalinę reformų programą ir 2015 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (8)šiuo metu Prancūzijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto korekcinė dalis. 2015 m. stabilumo programoje, atsižvelgdama į 2015 m. kovo 10 d. Tarybos rekomendaciją, vyriausybė planuoja iki 2017 m. panaikinti perviršinį deficitą, o iki 2018 m. pasiekti vidutinio laikotarpio tikslą – 0,4 % BVP struktūrinį deficitą
                  10
               . Nors vyriausybė planuoja laikytis Tarybos nustatytų nominalaus deficito tikslų, 2016 ir 2017 m. planuojamos fiskalinės pastangos yra mažesnės už rekomenduotą lygį. 2015 m. stabilumo programoje vyriausybė numato, kad valstybės skolos santykis su BVP 2016 m. bus didžiausias – 97 % BVP, o 2018 m. jis sumažės iki 95,5 % BVP. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Tačiau priemonės, kurias taikant būtų pasiekti planuojami deficito tikslai po 2016 m., nebuvo pakankamai tiksliai išdėstytos. Remiantis Komisijos 2015 m. pavasario prognoze, 2015 m. nominalaus deficito tikslas bus 3,8 % BVP, taigi 4 % BVP tikslas bus įvykdytas. Tačiau tiems metams numatytos fiskalinės pastangos bus mažesnės, negu rekomendavo Taryba
                  11
               . Kalbant apie 2016 m., jeigu politika nesikeis, Komisija prognozuoja, kad nominalus deficitas bus 3,5 % BVP, t. y. didesnis už 3,4 % BVP rekomenduojamą tikslą, ir kad fiskalinių pastangų nepakaks.  Taigi 2016 m. reikės daugiau struktūrinių priemonių. Remdamasi stabilumo programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2015 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad yra rizika, jog Prancūzija neatitiks Stabilumo ir augimo pakto nuostatų;

               (9)itin svarbu bus atlikti intensyvesnes išlaidų peržiūras ir nustatyti daugiau sričių, kurių išlaidas reikia sumažinti tiek, kad būtų galima pasiekti numatytų rezultatų. Prancūzija turėtų užtikrinti, kad nustatant išlaidų mažinimo tikslus būtų atsižvelgiama į beveik nulinę infliaciją. Tuo pat metu lėšos, kurias galima sutaupyti dėl mažesnių, nei numatyta, valstybės skolos sąnaudų, atsirandančių dėl mažesnių palūkanų, turėtų būti skirtos deficitui mažinti. Sutaupyti daug lėšų per trumpą laikotarpį neįmanoma smarkiai nesumažinus išaugusių socialinės apsaugos išlaidų, kurios 2014 m. sudarė 26 % BVP ir beveik pusę viešojo sektoriaus išlaidų. 2015–2017 m. 11 mlrd. EUR planuojama sutaupyti mažinant sveikatos priežiūros išlaidas, tačiau siekiant apriboti išlaidų didėjimą šioje srityje reikia dėti daugiau pastangų. Visų pirma būtų galima įgyvendinti daugiau sąnaudų ribojimo politikos priemonių vaistų kainų ir ligoninių išlaidų srityje. Ateinančiais metais gali didėti pensijų sistemos deficitas, o jam panaikinti ankstesnės pensijų reformos nepakaks. Visų pirma bendro pensijų deficito naštą ir toliau didina valstybės tarnautojų ir valstybės kontroliuojamų bendrovių darbuotojų pensijų sistemų deficitas. Be to, makroekonominė padėtis daro didelę įtaką pensijų sistemos tvarumui, visų pirma papildomų pensijų sistemų padėčiai. Siekiant atkurti gerą papildomų pensijų sistemos finansinę būklę reikia imtis ryžtingų veiksmų;

               (10)Prancūzija pradėjo vykdyti vietos administracijų reformą, kurios tikslas – padidinti sistemos veiksmingumą. Ji turėtų toliau, kaip suplanuota, mažinti centrinės valdžios dotacijas ir stiprinti vietos valdžios išlaidų kontrolę apribodama metinį vietos valdžios mokestinių pajamų didėjimą ir atsižvelgdama į kai kuriems vietiniams mokesčiams šiuo metu galiojančias aukščiausias ribas. Be to, reikia imtis priemonių ir apriboti vietos valdžios institucijų administracinių išlaidų didėjimą;

               (11)siekiant sumažinti darbo sąnaudas ir pagerinti įmonių pelno dydžius buvo imtasi politikos priemonių: suteiktas 20 mlrd. EUR mokesčių kreditas, skirtas konkurencingumui ir užimtumui, taip pat planuojama pagal atsakomybės ir solidarumo paktą 10 mlrd. EUR papildomai sumažinti darbdavių socialinio draudimo įmokas. Šios dvi priemonės sudaro 1,5 % BVP ir turėtų padėti sumažinti Prancūzijos ir euro zonos vidutinio darbo mokesčių pleišto atotrūkį. Šios priemonės turėtų būti toliau įgyvendinamos 2016 m., tačiau atsižvelgiant į dideles valstybės biudžeto išlaidas svarbu įvertinti jų efektyvumą bendrovių lygmeniu. Atliekant šį vertinimą ypatingą dėmesį reikėtų atkreipti į nelankstumą, darantį poveikį darbo ir produktų rinkoms, o ypač – darbo užmokesčiui. Palyginti su kitomis valstybėmis narėmis, darbo sąnaudos esant minimaliam darbo užmokesčiui yra didelės. Minimalus darbo užmokestis toliau kinta taip, kad jis tampa nepalankus konkurencingumui ir darbo vietų kūrimui. Be to, mažos infliacijos sąlygomis dėl automatinio indeksavimo darbo užmokestis gali būti didinamas daugiau negu būtina perkamajai galiai išsaugoti;

               (12)Prancūzija turėtų imtis ryžtingų veiksmų ir panaikinti darbo teisės ir apskaitos reglamentų reguliavimo ribas, kurios riboja Prancūzijos įmonių, visų pirma, MVĮ, augimą. Apskritai būtų galima dar padidinti paslaugų sektoriaus, visų pirma profesinių paslaugų, mažmeninės prekybos ir tinklų pramonės šakų, konkurencingumą. Nemažai reglamentuojamosioms profesijoms taikomų taisyklių ir tarifų riboja ekonominę veiklą. Neseniai priėmus įstatymą dėl augimo, ekonominės veiklos ir lygių galimybių, priimtos ir naujos priemonės, skirtos teisininkų konkurencijai didinti, o šių priemonių įgyvendinimas bus itin svarbus siekiant užtikrinti, kad būtų pašalintos praktinės kliūtys. Prancūzija taip pat turėtų imtis veiksmų, kad būtų pašalintos kliūtys kituose sektoriuose, visų pirma sveikatos priežiūros sektoriuje. Dėl numerus clausus principo taikymo norint verstis sveikatos priežiūros profesijomis vis dar kliudoma naudotis paslaugomis; šis principas galėtų būti peržiūrėtas nekeliant grėsmės kokybei ir saugai;

               (13)2014 m. mokesčių ir BVP santykis buvo 45,8 % – vienas didžiausių ES. Pelno mokesčio tarifai yra dideli ir daro neigiamą poveikį Prancūzijos bendrovių investavimui. Bendrovės mokamas vidutinis faktinis mokesčio tarifas sudaro 38,3 % ir yra vienas didžiausių ES. Be paskelbto bendrovių socialinio draudimo įmokų panaikinimo ir 2020 m. sumažinto teisės aktais nustatyto 28 % tarifo, Prancūzija turėtų sustiprinti pastangas trumpuoju laikotarpiu ir įmones apmokestinti taip, kad būtų skatinamas augimas ir investicijos. Taip pat reikia pastangų mokesčių sistemai supaprastinti panaikinant neveiksmingus mokesčius. Buvo nustatyta, kad daugiau kaip iš 100 mokesčių negaunama jokių pajamų arba jų gaunama mažai, taigi šių mokesčių panaikinimas galėtų supaprastinti procedūras įmonėms ir namų ūkiams;

               (14)2014 m. Prancūzijoje nedarbo lygis išliko didelis, ilgalaikio nedarbo rodiklis taip pat blogėjo, taigi matyti, kad ekonomikos augimas buvo mažas. Bendras nedarbo lygis buvo 10,2 %, palyginti su 10,3 % 2013 m. ir 7,5 % 2008 m., didžiausią jo poveikį jautė jaunimas, vyresnio amžiaus ir žemos kvalifikacijos darbuotojai. Prancūzijos darbo rinkos segmentacija yra didelė, samdant naujus darbuotojus didėja terminuotų sutarčių dalis. Tikslinės pastangos sumažinti segmentaciją, visų pirma padidinant socialines įmokas, kai sudaromos sutartys labai trumpam laikotarpiui, nesustabdė šios tendencijos. Segmentaciją galima būtų sumažinti atlikus darbo sutartis reglamentuojančios teisinės sistemos peržiūrą. Įvykdžius naujausias reformas, darbdaviams suteiktos tik ribotos galimybės nukrypti nuo pramonės šakos lygmens susitarimų. Todėl ribojamos bendrovių galimybės naudotis darbo jėgą pagal poreikius. Sektoriams ir bendrovėms turėtų būti suteikta lankstumo kiekvienu konkrečiu atveju po derybų su socialiniais partneriais spręsti, ar darbo laikas galėtų skirtis nuo 35 valandų per savaitę.  Įstatymas, kuriuo buvo nustatyti accords de maintien de l’emploi, nedavė laukiamų rezultatų. Labai nedaug bendrovių pasinaudojo naująja tvarka dėl bendrovių lygmens susitarimų, kad būtų padidintas darbo sąlygų lankstumas. Šią sistemą reikėtų peržiūrėti, kad bendrovėms būtų suteikta daugiau galimybių pritaikyti darbo užmokestį ir darbo laiką prie savo ekonominės padėties;

               (15)ilgalaikis darbo rinkos padėties blogėjimas padarė poveikį bedarbių pašalpų sistemai ir sukėlė abejonių dėl šio modelio tvarumo. 2014 m. liepos 1 d. pradėtos taikyti naujos konvencijos dėl bedarbių pašalpų sistemos nepakanka, kad deficitas būtų sumažintas. Pradėjus taikyti įvairias priemones, 2014 m. pavyko sutaupyti 0,3 mlrd. EUR. Numatoma, kad jas taikant 2015 m. deficitas bus sumažintas dar 0,8 mlrd. EUR nuo 5,2 mlrd. EUR iki 4,4 mlrd. EUR, o šios sistemos skola dar padidės iki 25,9 mlrd. EUR. Siekiant užtikrinti sistemos gyvybingumą reikia imtis struktūrinių priemonių. Visų pirma reikėtų peržiūrėti tinkamumo gauti pašalpą sąlygas, proporcingą pašalpų mažinimą laikui bėgant ir pajamų pakeitimo normas darbuotojams, gaunantiems didžiausius darbo užmokesčius;

               (16)atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Prancūzijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2015 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat įvertino veiksmus, kurių Prancūzija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Prancūzijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–6 rekomendacijose;

               (17)atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo Prancūzijos stabilumo programą ir savo nuomonę
                  12
                visų pirma pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (18)atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–6 rekomendacijose;

               (19)atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija taip pat atliko visos euro zonos ekonominės politikos analizę. Remdamasi šia analize, Taryba pateikė konkrečias rekomendacijas valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro. Prancūzija taip pat turėtų užtikrinti, kad tos rekomendacijos būtų visiškai ir laiku įgyvendintos,

               REKOMENDUOJA Prancūzijai 2015–2016 m. imtis šių veiksmų:

               1.Užtikrinti, kad būtų imtasi veiksmingų priemonių pagal perviršinio deficito procedūrą ir iki 2017 m. perviršinis deficitas būtų tvariai panaikintas, stiprinant biudžeto strategiją, visais nurodytais metais taikant būtinas priemones ir naudojant visas neplanuotas pajamas deficitui mažinti. Konkrečiai nurodyti išlaidų mažinimo planus tais metais ir pateikti nepriklausomą pagrindinių priemonių poveikio vertinimą.

               2.Padidinti pastangas, kad išlaidų peržiūra būtų efektyvi, ir nustatyti visų valdžios sektoriaus pasektorių, įskaitant socialinę apsaugą ir vietos valdžios institucijas, taupymo galimybes. Imtis veiksmų siekiant apriboti didėjančias vietos valdžios institucijų administracines išlaidas. Iki 2016 m. kovo mėn. imtis papildomų priemonių ir subalansuoti pensijų sistemą, visų pirma užtikrinant, kad finansinė papildomų pensijų sistemų padėtis ilguoju laikotarpiu būtų tvari.

               3.Konsultuojantis su socialiniais partneriais ir pagal nacionalinę praktiką užtikrinti, kad būtų išlaikytas darbo sąnaudų mažinimas, susijęs su mokesčių kreditu, skirtu konkurencingumui ir užimtumui, ir atsakomybės ir solidarumo paktu, visų pirma įgyvendinant šias priemones, kaip suplanuota 2016 m. Įvertinti šių sistemų veiksmingumą atsižvelgiant į darbo ir produktų rinkos nelankstumą. Konsultuojantis su socialiniais partneriais ir pagal nacionalinę praktiką reformuoti darbo užmokesčio nustatymo sistemą ir užtikrinti, kad darbo užmokesčio raida atitiktų produktyvumą. Užtikrinti, kad minimalaus darbo užmokesčio raida atitiktų užimtumo ir konkurencingumo skatinimo tikslus.

               4.Iki 2015 m. pabaigos sumažinti reguliavimo kliūtis bendrovių augimui, visų pirma persvarstant su dydžiu susijusius kriterijus reglamentuose, kad būtų išvengta slenksčio efekto. Nuo 2015 m. pašalinti apribojimus naudotis reglamentuojamųjų profesijų – ne tik teisininkų profesijų, bet ir visų pirma sveikatos priežiūros srities profesijų – paslaugomis ir jas teikti.

               5.Supaprastinti mokesčių sistemą ir padidinti jos veiksmingumą, visų pirma panaikinant neveiksmingas mokesčių išlaidas. Siekiant skatinti investicijas, imtis veiksmų ir sumažinti gamybos mokesčius ir teisės aktais nustatytą pelno mokesčio tarifą, kartu išplečiant vartojimo mokesčių bazę. Nuo 2015 m. imtis priemonių ir panaikinti neveiksmingus mokesčius, iš kurių gaunama mažai pajamų arba jų visai negaunama.

               6.Reformuoti darbo teisę ir suteikti daugiau paskatų darbdaviams samdyti darbuotojus pagal neterminuotas sutartis.  Palengvinti nuo bendrų teisinių nuostatų nukrypti leidžiančių nuostatų, visų pirma susijusių su darbo laiko tvarka, taikymą bendrovių arba pramonės šakų lygmeniu. Iki 2015 m. pabaigos reformuoti įstatymą, kuriuo buvo nustatyti accords de maintien de l’emploi, kad daugiau bendrovių galėtų juo pasinaudoti. Imtis veiksmų ir reformuoti bedarbių pašalpų sistemą, kad sistemos biudžetas vėl būtų tvarus, ir teikti daugiau paskatų grįžti dirbti.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

                     (2)
                  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

                     (3)
                  COM(2015) 206.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  OL L 140, 2013 5 27, p. 11.

                     (6)
                  C(2014) 8805 final.

                     (7)
                  COM(2014) 902.

                     (8)
                  COM(2014) 904.

                     (9)
                  SWD(2015) 29 final.

                     (10)
                  Palyginti su ankstesne stabilumo programa, vyriausybė persvarstė vidutinio laikotarpio tikslą ir struktūrinį deficitą padidino nuo 0,25 % BVP iki 0,4 % BVP. Nustatyta, kad vidutinio laikotarpio tikslas bus pasiektas vienais metais vėliau, negu numatyta praėjusių metų stabilumo programoje.

                     (11)
                  Veiksmingų priemonių, kurių imtasi pagal perviršinio deficito procedūrą, vertinimas bus atliktas po 2015 m. birželio 10 d.

                     (12)
                  Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 05 18
            COM(2016) 335 final
            Rekomendacija
            TARYBOS REKOMENDACIJA
            dėl 2016 m. Lietuvos nacionalinės reformų programossu Tarybos nuomone dėl 2016 m. Lietuvos stabilumo programos

               Rekomendacija

               TARYBOS REKOMENDACIJA

               dėl 2016 m. Lietuvos nacionalinės reformų programos

                  su Tarybos nuomone dėl 2016 m. Lietuvos stabilumo programos

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,

               atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo
                  1
               , ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją
                  2
               ,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas
                  3
               ,

               atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,

               atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,

               kadangi:

               (1)2015 m. lapkričio 26 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą
                  4
               , kuria pradedamas 2016 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2016 m. kovo 17–18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2015 m. lapkričio 26 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą
                  5
               , kurioje Lietuva nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos
                  6
               . Šią rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2016 m. vasario 18–19 d., o Taryba ją priėmė 2016 m. kovo 8 d. Kaip šalis, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Lietuva turėtų užtikrinti, kad tos rekomendacijos būtų visiškai ir laiku įgyvendintos;

               (2)Lietuvos ataskaita
                  7
                paskelbta 2016 m. vasario 26 d. Ataskaitoje įvertinta Lietuvos pažanga, padaryta įgyvendinant 2015 m. liepos 14 d. priimtas šaliai skirtas rekomendacijas ir siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

               (3)2016 m. balandžio 29 d. Lietuva pateikė 2016 m. nacionalinę reformų programą ir 2016 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (4)į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų programas. Kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimui paremti, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis Europos struktūrinių ir investicijų fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse
                  8
               ;

               (5)2016 m. stabilumo programoje Lietuva paprašė 2017 m. laikinai 0,6 % BVP nukrypti nuo reikalaujamo koregavimo plano siekiant vidutinio laikotarpio tikslo, kad būtų atsižvelgta į svarbias struktūrines reformas, turinčias teigiamą poveikį ilgalaikiam viešųjų finansų tvarumui. Tačiau, kol bus pasiektas galutinis susitarimas, tebėra neapibrėžtumo dėl reformų priemonių ir jų įgyvendinimo. Nors Lietuva turi pakankamai fiskalinių galimybių laikinai nukrypti nuo reikalaujamo koregavimo plano, neatrodo, kad Lietuva atitinka reformų įgyvendinimo reikalavimą, leidžiantį pasinaudoti struktūrinių reformų išlyga. Be to, šiuo metu neįmanoma įvertinti Vyriausybės apskaičiuoto reformos poveikio tikėtinumo. Todėl šių reformų poveikis dar nėra įtrauktas į reikalaujamą koregavimą 2017 m. siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo;

               (6)šiuo metu Lietuvai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. 2016 m. stabilumo programoje Vyriausybė planuoja laipsnišką nominaliojo balanso pagerėjimą nuo 0,8 % BVP deficito 2016 m. iki 0,9 % BVP pertekliaus 2019 m. Numatoma, kad struktūrinis balansas 2016 m. laikinai pablogės, o 2017 m. bus pasiektas vidutinio laikotarpio biudžeto tikslas – 1 % BVP struktūrinis deficitas, ir šis tikslas vėliau bus viršijamas. Į koregavimo planą įtraukta 2016 m. sisteminė pensijų reforma, bet ne 2017 m. planuojama struktūrinė reforma. Stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP nuo 39,9 % BVP 2016 m. sumažės iki 35,7 % 2019 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus deficito tikslus 2018 m. ir vėliau, dar nepakankamai konkretizuotos. Pagal Komisijos 2016 m. pavasario prognozę numatoma, kad 2016 m. struktūrinis balansas bus −1,2 % BVP – šį dydį galima laikyti artimu vidutinio laikotarpio biudžeto tikslui, o 2017 m. jis bus −0,8 % BVP, t. y. vidutinio laikotarpio biudžeto tikslas viršijamas. Remiantis stabilumo programos vertinimu ir atsižvelgiant į Komisijos 2016 m. pavasario prognozę, Lietuva turėtų atitikti Stabilumo ir augimo pakto nuostatas;

               (7)senėjimo, prastų sveikatos priežiūros rezultatų ir didelės grynosios emigracijos nulemtas darbingo amžiaus gyventojų skaičiaus mažėjimas gali pakenkti Lietuvos augimo potencialui ir galiausiai jos konvergencijai ateityje, o tai kelia grėsmę pensijų ir ilgalaikės priežiūros sistemų tvarumui. Apskaičiuota, kad iki 2030 m. darbingo amžiaus gyventojų sumažės iš viso 35 %. Jeigu ta tendencija nepasikeis, pritrūks tinkamų darbo jėgos išteklių ir kils grėsmė ilgalaikio ekonomikos augimo bei socialinės apsaugos sistemų, ypač pensijų sistemos, tvarumui;

               (8)vyraujančios demografinės tendencijos pabrėžia poreikį Lietuvoje vykdyti visapusišką pensijų reformą, kad būtų pašalinta grėsmė dabartinės pensijų sistemos vidutinio laikotarpio tvarumui ir adekvatumui. Lietuvos vyresnio amžiaus žmonių skurdo lygis vienas didžiausių ES. Vis dėlto šiuo metu nėra valstybės mokamų pensijų indeksavimo mechanizmo, o išlaidos socialinio draudimo pensijoms yra palyginti mažos. Vyriausybė dar nepriėmė planų įvesti indeksavimo mechanizmą, po 2026 m. pensinį amžių susieti su vidutine tikėtina gyvenimo trukme ir pagerinti socialinio draudimo bazinės pensijos finansavimą;

               (9)Lietuvos sveikatos priežiūros rezultatai yra vieni prasčiausių Europos Sąjungoje. Visų pirma 20–64 m. gyventojų mirtingumas yra didžiausias ES ir tai turi didelę įtaką potencialiai darbo jėgos pasiūlai ir darbo našumui. Sveikatos priežiūros sistemos trūkumai, be kita ko, apima pernelyg didelį naudojimąsi stacionarine priežiūra ir mažas išlaidas prevencijai bei visuomenės sveikatai. Būtina skirti dėmesio neigiamai demografinei tendencijai;

               (10)Lietuvai svarbu daugiau investuoti į žmogiškąjį kapitalą, kad sušvelnintų tam tikrus neigiamus darbingo amžiaus gyventojų skaičiaus mažėjimo padarinius ir paremtų šalies perėjimą prie didesnės pridėtinės vertės ekonomikos. Nors išsilavinimo lygis pakilo, didelė dalis moksleivių neturi pakankamų pagrindinių gebėjimų. Turėtų būti siekiama užtikrinti aukštą mokymo kokybę – tai itin svarbu sprendžiant prastų mokymosi rezultatų ir švietimo sistemos trūkumų problemą. Be to, esama dėstymo aukštojo mokslo įstaigose kokybės ir gebėjimo skatinti inovacijas trūkumų. Vis dar žemas suaugusiųjų mokymosi lygis kenkia pastangoms pagerinti žmogiškojo kapitalo kokybę ir padidinti našumą. Esama ženklų, kad tam tikruose ekonomikos sektoriuose pradeda trūkti kvalifikuotų darbuotojų. Manoma, kad ši kvalifikuotų darbuotojų trūkumo problema ateityje vis aštrės. Dėl spartaus darbo užmokesčio augimo ir sulėtėjusio našumo augimo gali sumažėti sąnaudų konkurencingumas. Todėl svarbu didinti švietimo sistemos atitiktį darbo rinkos poreikiams, racionalizuoti švietimo sistemos struktūrą ir finansavimą, plėtoti mokymąsi visą gyvenimą ir gerinti aktyvios darbo rinkos politikos tikslingumą ir veiksmingumą. Lietuva ėmėsi žingsnių, kad pagerintų taikomas aktyvios darbo rinkos politikos priemones ir kitas darbo ieškantiems asmenims teikiamas paslaugas, tačiau jas galima dar geriau pritaikyti konkrečioms tikslinėms grupėms, visų pirma labai ilgai nedirbantiems ir reikiamų gebėjimų neturintiems asmenims. Išlaidos veiksmingoms darbo rinkos priemonėms išlieka nedidelės, o Lietuvos minimalios socialinės apsaugos priemonės yra silpnos. Maždaug 27 % Lietuvos gyventojų gresia skurdas arba socialinė atskirtis, o pajamų nelygybė yra viena didžiausių ES. Lietuvos Vyriausybė numato didinti nedarbo ir šalpos išmokų aprėptį ir adekvatumą, tačiau dar reikia priimti atitinkamus teisės aktus;

               (11)Seime svarstoma nuodugni Darbo kodekso peržiūra ir socialinis modelis. Ketinama padidinti darbo rinkos santykių lankstumą ir saugumą, tačiau dar reikia priimti atitinkamus teisės aktus. Svarbu, kad įgyvendinant reformą dalyvautų socialiniai partneriai ir būtų palaikomas plataus masto socialinis dialogas;

               (12)nuo ekonomikos krizės pradžios investavimas pamažu atsigauna ir ateinančiais metais bus remiamas ES struktūrinių ir investicijų fondų lėšomis. Vis dėlto našumo augimą stabdo tai, kad naujos technologijos atskiruose ekonomikos sektoriuose diegiamos ir įsisavinamos netolygiai, o inovacijų lygis yra žemas. Privačios investicijos į mokslinius tyrimus ir inovacijas taip pat nedidelės, galbūt dėl nepakankamų paskatų verslui vykdyti mokslinius tyrimus ir diegti inovacijas ir dėl nepakankamo viešojo ir privačiojo sektorių bendradarbiavimo. Padidinus privačias investicijas galėtų sumažėti rizika, susijusi su Lietuvos viešųjų investicijų į mokslinius tyrimus ir inovacijas priklausomumu nuo ES struktūrinių ir investicijų fondų. Aukštojo mokslo sistemos kokybė ir inovacijų rezultatai nėra labai geri, nedaug bendradarbiaujama su užsienio universitetais ir mokslinių tyrimų centrais. Mokslinių tyrimų ir inovacijų sistema yra suskaidyta, jai būdinga sutaptis ir dubliavimas. Tai trukdo Lietuvai pasiekti mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros pajėgumų kritinę masę, kurios reikia, kad būtų daugiau novatoriškų žinių. Reikia labiau skatinti bendradarbiauti akademinę bendruomenę ir verslą, be kitų dalykų, ugdant žmogiškąjį kapitalą ir į jį investuojant, nes tai galėtų padidinti technologijų perdavimą realiajai ekonomikai. Padidinus ribotą Lietuvos įmonių gebėjimą įsisavinti išorės žinias ir jas taikyti komerciniais tikslais, pakiltų inovacijų lygis;

               (13)atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Lietuvos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2016 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Lietuva ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Lietuvos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–3 rekomendacijose;

               (14)atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą, o jos nuomonė
                  9
                visų pirma pateikta toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

               REKOMENDUOJA Lietuvai 2016–2017 m. imtis šių veiksmų:

               1.Užtikrinti, kad 2016 m. ir 2017 m. nuokrypis nuo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo neviršytų leidžiamos ribos, siejamos su sistemine pensijų reforma. Sumažinti mokesčių naštą mažas pajamas gaunantiems asmenims, mokesčių naštą perkeliant kitiems šaltiniams, kurių apmokestinimas mažiau kenkia augimui, ir gerinti mokestinių prievolių vykdymą, visų pirma PVM srityje.

               2.Daugiau investuoti į žmogiškąjį kapitalą ir spręsti kvalifikuotų darbuotojų trūkumo problemas: didinti švietimo sistemos atitiktį darbo rinkos poreikiams, gerinti mokymo kokybę ir taikyti aktyvesnę darbo rinkos politiką bei skatinti suaugusiųjų mokymąsi. Didinti socialinio dialogo mechanizmų vaidmenį. Gerinti sveikatos priežiūros sistemos rezultatus: gerinti ambulatorinę priežiūrą, ligų prevenciją ir sveikatos ugdymą. Padidinti nedarbo ir šalpos išmokų aprėptį ir adekvatumą.

               3.Imtis priemonių našumui padidinti ir gerinti naujų technologijų diegimą ir įsisavinimą visuose ekonomikos sektoriuose. Gerinti inovacijų politikos koordinavimą ir skatinti privačias investicijas, be kita ko, plėtojant alternatyvius finansavimo šaltinius.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

                     (2)
                  COM(2016) 335 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 ir P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  COM(2015) 692 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 83 final.

                     (8)
                  COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2017 05 22
            COM(2017) 523 final
            Rekomendacija
            TARYBOS REKOMENDACIJA
            dėl 2017 m. Slovėnijos nacionalinės reformų programossu Tarybos nuomone dėl 2017 m. Slovėnijos stabilumo programos

               Rekomendacija

               TARYBOS REKOMENDACIJA

               dėl 2017 m. Slovėnijos nacionalinės reformų programos

                  su Tarybos nuomone dėl 2017 m. Slovėnijos stabilumo programos

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,

               atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo
                  1
               , ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,

               atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo
                  2
               , ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją
                  3
               ,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas
                  4
               ,

               atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,

               atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,

               kadangi:

               (1)2016 m. lapkričio 16 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą
                  5
               , kuria pradedamas 2017 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2017 m. kovo 9–10 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2016 m. lapkričio 16 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė įspėjimo mechanizmo ataskaitą
                  6
               , kurioje Slovėnija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos. Tą rekomendaciją Europos Vadovų Taryba patvirtino 2017 m. kovo 9–10 d., o Taryba ją priėmė kovo 21 d.
                  7
               ;

               (2)kaip šalis, kurios valiuta yra euro, atsižvelgdama į glaudžias ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomikos sąsajas, Slovėnija turėtų užtikrinti, kad euro zonai skirta rekomendacija būtų visiškai ir laiku įgyvendinta, kaip nurodyta toliau išdėstytose 1–3 rekomendacijose;

               (3)2017 m. vasario 22 d. paskelbta 2017 m. Slovėnijos ataskaita
                  8
               . Joje įvertinta Slovėnijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2016 m. liepos 12 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, veiksmai, kurių šalis ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas, ir Slovėnijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“. Į ją įtraukti ir nuodugnios apžvalgos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatai, kurie taip pat buvo paskelbti 2017 m. vasario 22 d.
                  9
               . Komisijos analizė leidžia daryti išvadą, kad Slovėnijoje yra susidaręs makroekonominis disbalansas. Visų pirma pažeidžiamumą lemia bankų sektoriaus trūkumai, įmonių įsiskolinimas ir fiskalinė rizika. Atsižvelgiant į atsinaujinusį augimą atsargų disbalansas palaipsniui mažėja. Skola įmonių sektoriuje buvo smarkiai sumažinta ir vėl atsinaujino privačios investicijos, be kita ko, tiesioginių užsienio investicijų forma, nors atsargos iš tiesioginių užsienio investicijų tebėra mažos, palyginti su kitomis regiono šalimis. Valstybės skolos lygis aukščiausią tašką pasiekė 2015 m., ir tikimasi, kad ateinančius kelerius metus mažės. Pažanga bankų sektoriaus restruktūrizavimo srityje sutapo su sparčiu neveiksnių paskolų dalies mažėjimu, kuris, tikimasi, tęsis. Vyriausybė ėmėsi reikiamų priemonių siekdama konsoliduoti ir restruktūrizuoti bankų sektorių bei pagerinti valstybės įmonių valdymą. Vis dėlto dar reikia imtis tolesnių politinių veiksmų, siekiant spręsti įmonių skolos problemą ir šalinti likusius finansų sektoriaus trūkumus, užtikrinti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą ir gerinti verslo aplinką;

               (4)2017 m. balandžio 28 d. Slovėnija pateikė 2017 m. stabilumo programą, o 2017 m. gegužės 3 d. – 2017 m. nacionalinę reformų programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

               (5)į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant valstybių narių 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (ESI fondų) programas. Kaip numatyta ESI fondus reglamentuojančiuose teisės aktuose
                  10
               , Komisija, jei tai būtina atitinkamų konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų įgyvendinimui paremti, gali paprašyti valstybes nares peržiūrėti ir pakeisti savo susijusias ESI fondų programas. Komisija pateikė išsamių šių taisyklių taikymo gairių
                  11
               ;

               (6)šiuo metu Slovėnijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir pereinamojo laikotarpio skolos taisyklė. 2017 m. stabilumo programoje Vyriausybė numato, kad 2017 m. nominalus deficitas pagerės iki 0,8 % BVP, o 2020 m. bus pasiektas 0,4 % BVP perteklius. Numatoma, kad vidutinio laikotarpio biudžeto tikslas – struktūriniu požiūriu subalansuotas biudžetas, kuris neatitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimų, – bus pasiektas iki 2020 m. Tačiau, remiantis perskaičiuotu
                  12
                struktūriniu balansu, vidutinio laikotarpio biudžeto tikslas nebūtų pasiektas programos laikotarpiu. Stabilumo programoje numatoma, kad valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP sumažės iki 77,0 % BVP 2017 m. ir toliau mažės iki 67,5 % BVP 2020 m. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra tikėtinas. Vis dėlto priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus tikslus 2017 m. ir vėliau, nepakankamai konkretizuotos;

               (7)2017 m. stabilumo programoje nurodyta, kad išskirtinio atvykstančių pabėgėlių srauto poveikis biudžetui 2016 ir 2017 m. yra didelis, ir pateikta tinkamų šių papildomų biudžeto išlaidų apimties ir pobūdžio įrodymų. Komisijos nuomone, reikalavimus atitinkančios papildomos išlaidos, susijusios su išskirtiniu atvykstančių pabėgėlių srautu, 2016 m. sudarė 0,07 % BVP. Ši suma yra nepasikeitusi, palyginti su 2017 m. biudžeto plano projektu, kuriame patvirtinamos 2016 m. stabilumo programos projekcijos. Kalbant apie 2017 m., stabilumo programoje pateiktas prašymas dėl 0,07 % BVP išlaidų, iš kurių Komisija atsižvelgs į 0,01 % BVP papildomą poveikį. Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalies ir 6 straipsnio 3 dalies nuostatas šios papildomos išlaidos yra priimtinos, atsižvelgiant į tai, kad pabėgėlių srautas ir su saugumu susijusios priemonės yra neįprasti įvykiai, jų poveikis Slovėnijos viešiesiems finansams yra didelis, o tvarumas nebūtų pažeistas leidus laikinai nukrypti nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo. Todėl 2016 m. reikiamas koregavimas siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo buvo sumažintas, kad būtų atsižvelgta į tas išlaidas. 2018 m. pavasarį Komisija atliks galutinį 2017 m. vertinimą remdamasi Slovėnijos valdžios institucijų pateiktais stebėtaisiais duomenimis, be kita ko, reikalavimus atitinkančių sumų vertinimą;

               (8)2016 m. liepos 12 d. Taryba rekomendavo Slovėnijai 2017 m. užtikrinti bent 0,6 % BVP metinį fiskalinį koregavimą siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo. Remiantis Komisijos 2017 m. pavasario prognoze, esama rizikos, kad 2017 m. bus kiek nukrypta nuo to reikalavimo;

               (9)2018 m., atsižvelgiant į Slovėnijos fiskalinę padėtį ir visų pirma skolos dydį, numatoma, kad šalis toliau vykdys koregavimą siekdama tinkamo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo. Pagal bendrai sutartą koregavimo matricą taikant Stabilumo ir augimo paktą, tas koregavimas reiškia reikalavimą užtikrinti, kad grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų
                  13
                nominalus augimas neviršytų 0,6 %. Tai atitiktų 1 % BVP struktūrinį koregavimą. Jeigu politika nesikeis, esama rizikos, kad 2018 m. nuo to reikalavimo bus labai nukrypta. Prognozuojama, kad 2017 ir 2018 m. Slovėnija laikysis skolos taisyklės. Apskritai Taryba mano, kad Slovėnija turi būti pasirengusi imtis papildomų priemonių 2017 m. ir kad 2018 m. reikės imtis papildomų priemonių siekiant laikytis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Vis dėlto, kaip numatyta Reglamente (EB) Nr. 1466/97, vertinant biudžeto planus ir rezultatus turėtų būti remiamasi valstybių narių biudžeto balansu atsižvelgiant į ciklo sąlygas. Kaip prisimenama Komisijos komunikate, kuris pridedamas prie šių konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų, vertinant 2018 m. biudžeto planų projektus, o vėliau – 2018 m. biudžeto rezultatus reikės tinkamai atsižvelgti į tikslą siekti fiskalinės krypties, kuri padeda ir stiprinti vykstantį atsigavimą, ir užtikrinti Slovėnijos viešųjų finansų tvarumą. Atsižvelgdama į tai ir į Slovėnijos ciklinę padėtį, Komisija ketina pasinaudoti taikytina diskrecijos riba. Be to, dėl itin didelio ekonomikos susitraukimo 2008–2013 m. ir įgyvendinamų esminių struktūrinių ir finansų sektoriaus reformų konkrečiu Slovėnijos atveju esama didelio netikrumo dėl ciklinės padėties;

               (10)2015 m. liepos mėn. priimtu Fiskalinių taisyklių įstatymu patvirtinta valdžios sektoriaus vidutinio laikotarpio biudžeto sistema. Kad ji pradėtų veikti, būtina iš dalies pakeisti Viešųjų finansų įstatymą. Iš pradžių Vyriausybė įsipareigojo persvarstytą Viešųjų finansų įstatymą priimti per šešis mėnesius nuo Fiskalinių taisyklių įstatymo priėmimo. Tačiau šis terminas kelis kartus buvo atidėtas ir persvarstytas teisės aktas dar nepateiktas svarstyti parlamentui. Persvarstytas Viešųjų finansų įstatymas yra viena iš teisinių priemonių siekiant perkelti į nacionalinę teisę ES direktyvą 2011/85 dėl reikalavimų valstybių narių biudžeto sistemoms, kurią valstybės narės turėjo baigti perkelti iki 2013 m. pabaigos. 2017 m. kovo 21 d. buvo paskirti Fiskalinės tarybos nariai;

               (11)didelė valstybės skola, 2016 m. siekusi 79,7 % BVP, yra Slovėnijos valstybės finansų silpnoji vieta. Šalies visuomenė senėja greičiau nei daugumoje valstybių narių. Slovėnijai kyla didelė su ilgalaikiu viešųjų finansų tvarumu susijusi rizika, o jos ilgalaikio tvarumo atotrūkio rodiklis dėl prognozuojamo su pensijomis susijusių viešųjų išlaidų, sveikatos priežiūros ir ilgalaikės priežiūros išlaidų didėjimo yra didžiausias iš visų ES valstybių narių;

               (12)Vyriausybė pateikė pasiūlymų reformuoti sveikatos priežiūros sistemą. Sveikatos priežiūros ir sveikatos draudimo įstatymo, kaip pagrindinio reformos elemento, projektas 2017 m. vasario mėn. buvo pateiktas viešoms konsultacijoms ir planuojama iki 2017 m. vasaros jį perduoti Valstybės Susirinkimui. Svarbu laikytis numatyto tvarkaraščio, kad įstatymas įsigaliotų dar 2017 m. 2016 m. gruodžio mėn. buvo pateikti pasiūlymai iš dalies pakeisti Sveikatos priežiūros paslaugų įstatymą bei Pacientų teisių įstatymą ir buvo priimtas naujas Farmacijos įstatymas. Likę uždaviniai susiję su ligoninių valdymu ir jų veiklos rezultatais, pirmine priežiūra, kaip prevencine stacionarinio gydymo priemone, ligoninių mokėjimo sistemomis, sveikatos technologijų vertinimu ir informacinėmis sistemomis. Be to, medicinos prekių ir paslaugų centralizuotų viešųjų pirkimų teikiama nauda iš esmės lieka nejuntama, kol rengiama nauja vaistų centralizuotų viešųjų pirkimų sistema, kuri galėtų padėti padidinti viešųjų pirkimų skaidrumą ir ekonominį efektyvumą. Svarbus uždavinys taip pat yra vykdyti ilgalaikės priežiūros reformą. Iki šiol Slovėnijoje nėra integruotos ilgalaikės priežiūros sistemos. Rengiamas ilgalaikės priežiūros poreikiams nustatyti skirtas bandomasis projektas;

               (13)2016 m. balandžio mėn. Vyriausybė priėmė Baltąją knygą dėl pensijų ir pradėjo viešas konsultacijas dėl pensijų sistemos ateities. Tačiau vis dar trūksta konkrečių teisės aktų pasiūlymų. Ateities uždaviniai yra užtikrinti ilgalaikį pensijų sistemos tvarumą ir adekvatumą, teisės aktais nustatytą pensinį amžių suderinant su ilgėjančia vidutine tikėtina gyvenimo trukme ir skatinant vėlesnį išėjimą į pensiją, didinti papildomų pensijų sistemų aprėptį, tinkamai spręsti skirtingų karjeros modelių keliamus uždavinius ir mažinti vyresnio amžiaus žmonių skurdo riziką;

               (14)darbo rinkos ir socialinės tendencijos toliau gerėjo. Darbo vietų kūrimas paspartėjo, o nedarbas mažėja. Žmonių, kuriems gresia skurdas ir socialinė atskirtis, sumažėjo, tačiau vyresnio amžiaus žmonių grupėje tebėra didesnis už ES vidurkį. Gerėjanti padėtis darbo rinkoje teikia galimybę įdarbinti vyresnio amžiaus darbuotojus, tačiau jų dalyvavimo darbo rinkoje lygis tebėra žemas. Pastaraisiais metais darbuotojai vis dažniau išeina į pensiją per nedarbo draudimo sistemą. Ilgalaikio nedarbo lygis vis dar viršija iki krizės buvusį lygį ir ilgalaikiai bedarbiai sudaro daugiau nei pusę visų bedarbių. Daugiau kaip 40 % visų ilgalaikių bedarbių yra vyresni nei 50 metų ir beveik pusė iš jų neturi darbo dvejus ar daugiau metų. Parengta ir su socialiniais partneriais apsvarstyta analizė ir veiksmų planas, kuriais siekiama didinti vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumo lygį. Jei būtų laiku įgyvendintas, veiksmų planas galėtų padėti skatinti vyresnio amžiaus darbuotojų aktyvumą. Žemos kvalifikacijos darbuotojų užimtumo lygis tebėra žemas ir gerokai žemesnis už iki krizės buvusį lygį, taip pat ES vidurkį. 2016 m. sausio mėn. priimtame aktyvios darbo rinkos politikos įgyvendinimo plane tęsiamas dabartinis metodas, o šios srities išlaidos tebėra mažos. Vykdant aktyvią darbo rinkos politiką vyresnio amžiaus ir žemos kvalifikacijos darbuotojams ir toliau skiriama nepakankamai dėmesio. Nepaisant 2013 m. reformos, darbo rinkos segmentacijos problema vis dar neišspręsta;

               (15)nors neveiksnių paskolų lygis vis dar aukštas, jis patikimai mažėja. Slovėnijos bankas įgyvendino keletą priemonių, teikiančių bankams paskatų tvariai mažinti neveiksnių paskolų kiekį. Spaudimas mažinti skolą pradėjo slūgti, tačiau kredito srautai į įmones ir toliau mažėja. Atskirų įmonių pažanga mažinant skolą buvo netolygi. 2016 m. susijungus trims bankams vyksta bankų sektoriaus konsolidavimas ir restruktūrizavimas. Planuojama iki 2017 m. gruodžio mėn. privatizuoti „Nova Ljubljanska Banka“. Peržiūrėjus teisinę sistemą buvo dar labiau sustiprinti Bankų turto valdymo bendrovės įmonių restruktūrizavimo gebėjimai. MVĮ neveiksnių paskolų dalis išlieka didelė. Šiam klausimui spręsti, padedant Pasaulio bankui, buvo parengtas sisteminis MVĮ neveiksnių paskolų tvarkymo metodas. Be to, Vyriausybė priėmė įstatymo projektą dėl centrinio kreditų registro steigimo, kad būtų galima veiksmingiau valdyti riziką ir sumažinti įsiskolinimo riziką;

               (16)kreditingų įmonių galimybės naudotis alternatyviais finansavimo šaltiniais yra labai ribotos. Slovėnijos įmonių fondas ir bankas „Slovenska izvozna in razvojna banka“ daugiausia įvedė naujas skolos priemones MVĮ, įskaitant tokias priemones kaip mikrokreditai. 2016 m. Slovėnijos įmonių fondas įgyvendino vieną pradinio kapitalo schemą, kurios parama pasinaudojo kiek mažiau nei 50 MVĮ. Kitos alternatyvaus finansavimo priemonės, be kita ko, rizikos kapitalo ir nuosavo kapitalo priemonės panaudojant Europos struktūrinių ir investicijų fondų lėšas, galėtų būti pagrindinis papildomo finansavimo šaltinis, tačiau jos iš esmės vis dar yra neišnaudotos;

               (17)padaryta tam tikra pažanga įgyvendinant 2015–2020 m. viešojo administravimo plėtros strategiją. Tačiau kai kurių konkrečių priemonių įgyvendinimas, pavyzdžiui, Valstybės tarnybos įstatymo priėmimas, vėl buvo atidėtas. Apskaičiuota, kad pagal Vyriausybės taikomą administracinės naštos mažinimo programą 2009–2015 m. iš viso sutaupyta 365 mln. EUR ir įgyvendinta beveik 60 % iš 318 administracinės naštos mažinimo priemonių. Tačiau privačias investicijas vis dar stabdo sudėtingos ir ilgos administracinės procedūros, visų pirma susijusios su statyba ir teritorijų planavimu. Nors teisingumo sistemos efektyvumas ir kokybė dar pagerėjo, komercinėse bylose vis dar ilgai trunka paskirti pirmųjų posėdžių laiką, o skundai negali būti teikiami elektroninėmis priemonėmis. Nepaisant kai kurių svarbių kovos su korupcija reformų, kaip antai korupcijos netoleravimo programos, priėmimo, korupcijos suvokimo rodiklis išlieka neigiamas ir, ko gero, tai daro poveikį verslo sprendimams. Po pradinės pažangos modernizuojant profesijų reglamentavimą, reformų tempas sulėtėjo. Panaikinus ribojamąsias profesijų reglamentavimo kliūtis padidėtų konkurencija šiose rinkose;

               (18)nepaisant 2013 m. pradėtos privatizavimo programos valstybė vis dar daug dalyvauja ekonomikoje. Valstybė yra didžiausias darbdavys, turto valdytojas ir įmonių skolos vertybinių popierių turėtojas Slovėnijoje. Silpnas įmonių valdymas ir didelė valstybės nuosavybės dalis turėjo didelių fiskalinių ir ekonominių pasekmių. Apskaičiuota, kad jos 2007–2014 m. sudarė 13 mlrd. EUR arba maždaug trečdalį BVP, visų pirma dėl finansų sektoriaus stabilizavimo priemonių ir valstybės įmonių negauto pelno, palyginti su privačiomis įmonėmis. Dėl naujos įmonių valdymo sistemos valstybės įmonių rezultatai pradėjo gerėti, tačiau rizika išlieka. Iki 2015 m. pabaigos pasiekti rezultatai rodo, kad Slovėnijos valstybės kontroliuojančiosios bendrovės valdomų įmonių pelningumas padidėjo, nors ir nepasiekė valdymo strategijoje nustatyto tarpinio tikslo. Vyriausybė 2017 m. sausio mėn. patvirtino 2017 m. turto valdymo planą, kuriame nustatomi kiekvienos atskiros valstybės įmonės kiekybiniai veiklos rodikliai ir atnaujinamas parduotino turto sąrašas. Tačiau dar neperžiūrėta turto valdymo strategija, kurią pirmą kartą 2015 m. patvirtino nacionalinis parlamentas, nes Vyriausybė savo sprendimą atidėjo 2017 m. antrajam pusmečiui. Nors 2017 m. vasario mėn. pabaigoje buvo paskirtas naujas valdybos pirmininkas, paskirti dar ne visi stebėtojų tarybos nariai;

               (19)atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Slovėnijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2017 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino stabilumo programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Slovėnija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Slovėnijos politikai, bet ir tai, kaip jais laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą;

               (20)atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo stabilumo programą, o jos nuomonė
                  14
                pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (21)atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1 ir 3 rekomendacijose,

               REKOMENDUOJA Slovėnijai 2017–2018 m. imtis šių veiksmų:

               1.Fiskalinę politiką vykdyti vadovaujantis Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimais, o tai reiškia dideles fiskalines pastangas 2018 m. Imantis politikos veiksmų, reikėtų atsižvelgti į tikslą siekti fiskalinės krypties, kuri padeda ir stiprinti vykstantį atsigavimą, ir užtikrinti Slovėnijos viešųjų finansų tvarumą. Patvirtinti ir įgyvendinti siūlomą sveikatos priežiūros sistemos reformą ir patvirtinti planuojamą ilgalaikės priežiūros reformą, padidinant ekonominį efektyvumą, prieinamumą ir priežiūros kokybę. Visapusiškai išnaudoti centralizuotų viešųjų pirkimų sveikatos priežiūros sektoriuje potencialą. Patvirtinti priemones, kurių reikia siekiant užtikrinti ilgalaikį pensijų sistemos tvarumą ir adekvatumą.

               2.Dėti daugiau pastangų siekiant padidinti žemos kvalifikacijos ir vyresnio amžiaus darbuotojų įsidarbinimo galimybes, visų pirma taikant tikslines mokymosi visą gyvenimą ir aktyvumo skatinimo priemones.

               3.Pagerinti finansavimo sąlygas, be kita ko, palengvinant ilgalaikį neveiksnių paskolų pertvarkymą ir padidinant galimybes naudotis alternatyviais finansavimo šaltiniais. Užtikrinti visapusišką bankų turto valdymo bendrovės strategijos įgyvendinimą. Sumažinti teritorijų planavimo ir statybos leidimų išdavimo taisyklių sudaromą administracinę naštą verslui ir užtikrinti gerą valstybės įmonių valdymą.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

                     (2)
                  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

                     (3)
                  COM(2017) 523 final.

                     (4)
                  P8_TA(2017)0038, P8_TA(2017)0039 ir P8_TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM(2016) 725 final.

                     (6)
                  COM(2016) 728 final.

                     (7)
                  2017/C92/01.

                     (8)
                  SWD(2017) 89 final.

                     (9)
                  COM(2017) 90 final.

                     (10)
                  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013 12 20, p. 320), 23 straipsnis.

                     (11)

                        COM(2014) 494 final.

                     (12)
                  Pagal ciklą pakoreguotas balansas (atėmus vienkartines ir laikinąsias priemones), Komisijos perskaičiuotas taikant bendrai sutartą metodiką.

                     (13)
                  Grynąsias valdžios sektoriaus išlaidas sudaro visos valdžios sektoriaus išlaidos atmetus palūkanų išlaidas, Sąjungos fondų pajamomis visiškai kompensuojamas išlaidas Sąjungos programoms ir išlaidų nedarbo išmokoms nediskrecinius pokyčius. Nacionaliniu lygmeniu finansuojamas bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas išlyginamas per 4 metų laikotarpį. Diskrecinės pajamų priemonės ar teisės aktais nustatytas pajamų didinimas įskaičiuotas. Vienkartinės tiek pajamų, tiek išlaidų priemonės pasidengia tarpusavyje.

                     (14)
                  Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 05 18
            COM(2016) 331 final
            Rekomendacija
            TARYBOS REKOMENDACIJA
            dėl 2016 m. Kroatijos nacionalinės reformų programossu Tarybos nuomone dėl 2016 m. Kroatijos konvergencijos programos

               Rekomendacija

               TARYBOS REKOMENDACIJA

               dėl 2016 m. Kroatijos nacionalinės reformų programos

                  su Tarybos nuomone dėl 2016 m. Kroatijos konvergencijos programos

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,

               atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo
                  1
               , ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,

               atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo
                  2
               , ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją
                  3
               ,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas
                  4
               ,

               atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,

               atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,

               kadangi:

               (1)2015 m. lapkričio 26 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą
                  5
               , kuria pradedamas 2016 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. 2016 m. kovo 17–18 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino metinėje augimo apžvalgoje nustatytus prioritetus. 2015 m. lapkričio 26 d. Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą
                  6
               , kurioje Kroatija nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (2)2016 m. Kroatijos ataskaita
                  7
                paskelbta 2016 m. vasario 26 d. Ataskaitoje įvertinta Kroatijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2015 m. liepos 14 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas ir siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“. Į ją įtraukta ir nuodugni apžvalga pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį. 2016 m. kovo 8 d. Komisija pateikė nuodugnios apžvalgos rezultatus
                  8
               . Komisijos analizė leidžia daryti išvadą, kad Kroatijoje yra susidaręs perviršinis makroekonominis disbalansas. Visų pirma būtina spręsti pažeidžiamumo problemą, susijusią su didele viešojo sektoriaus, įmonių ir išorės skola esant dideliam nedarbui. Kiti trūkumai, dėl kurių reikia imtis konkrečių politikos veiksmų, apima fiskalinį valdymą, valstybės įmonių valdymą, viešojo administravimo veiksmingumą ir neveiksnių paskolų pertvarkymą;

               (3)2016 m. balandžio 28 d. Kroatija pateikė 2016 m. nacionalinę reformų programą ir 2016 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu. Nacionalinėje reformų programoje pateikta pakankamai ambicinga reformų darbotvarkė, kuri, jei pavyktų ją visiškai įgyvendinti iki nustatytų terminų, padėtų pašalinti makroekonominį disbalansą. Joje nurodytos susijusios priemonės viešųjų finansų valdymui, padėčiai sveikatos sektoriuje ir verslo aplinkai gerinti ir įsipareigojama vykdyti viešojo administravimo, pensijų sistemos ir socialinės apsaugos plataus užmojo reformas bei gerinti valstybės įmonių valdymą. Remiantis Kroatijos politikos įsipareigojimų vertinimu, šiuo etapu nebūtina aktyviau vykdyti makroekonominio disbalanso procedūros;

               (4)į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų programas. Kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimui paremti, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis Europos struktūrinių ir investicijų fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse
                  9
               ;

               (5)šiuo metu Kroatijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto korekcinė dalis. 2016 m. konvergencijos programoje Vyriausybė mano, kad 2016 m. nominalusis deficitas bus mažesnis nei 3 % BVP, t. y. 2,6 % BVP, vėliau dar mažės ir iki 2019 m. pasieks 1,0 % BVP. Be to, Vyriausybė tikisi programos laikotarpiu pasiekti savo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslą – 1,75 % BVP struktūrinį deficitą. 2015 m. valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP pasiekė aukščiausią tašką – 86,7 %, tačiau konvergencijos programoje numatoma, kad jis palaipsniui mažės ir 2019 m. sieks 80,0 %. Vertinant nominaliąja verte, programoje nurodytos skolos santykio su BVP projekcijos atitinka skolos mažinimo kriterijų. Tačiau nors makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra tikėtinas realiąja verte, nominaliojo BVP augimas yra didesnis, nei prognozuota Komisijos prognozėje, ypač 2016 m. Todėl prognozuotas skolos santykio sumažinimas priklauso nuo palankių nominaliojo augimo projekcijų; be to, jis apima didelius skolą mažinančius atsargų ir srautų koregavimus pardavus finansinį turtą, kurie nėra pakankamai konkretizuoti. Be to, priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus deficito tikslus 2017 m. ir vėliau, daugiausia nekonkretizuotos. Remiantis Komisijos 2016 m. pavasario prognoze numatoma, kad valdžios sektoriaus deficitas 2016 m. sieks 2,7 % BVP ir atitiks nominaliojo deficito tikslą, įtrauktą į Tarybos rekomendaciją pagal SESV 126 straipsnio 7 dalį. Planuojama, kad rekomenduojamas fiskalinių pastangų lygis pagal perviršinio deficito procedūrą bus pasiektas. Tačiau Komisijos prognozė nerodo, kad bus pasiektas ateities perspektyvomis grindžiamas skolos mažinimo kriterijus. 2017 m. 0,2 % BVP struktūrinio koregavimo pakaktų, kad būtų pasiektas vidutinio laikotarpio biudžeto tikslas, tačiau norint pasiekti skolos mažinimo kriterijų, reikėtų didesnio struktūrinio koregavimo. Konkrečiai, būtų tinkamas didesnis už 0,5 % BVP kriterijų koregavimas, atsižvelgiant į didelę skolą ir dabartines ciklo sąlygas Kroatijoje. Šiuo metu prognozuojama, kad struktūrinis balansas 2017 m. pablogės 0,2 % BVP. Remdamasi konvergencijos programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2016 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad esama rizikos, jog Kroatija nesilaikys Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Todėl 2017 m. siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi nuostatų, reikės papildomų priemonių;

               (6)nepaisant tam tikro padėties pagerėjimo, kurį lėmė biudžeto įstatymo 2015 m. dalinis pakeitimas, Kroatijos biudžeto planavimui ir toliau neigiamą poveikį daro dideli trūkumai. Daugiametės biudžeto sistemos ir metinių biudžetų sąsajos vis dar menkos ir nėra aiškių taisyklių dėl biudžeto planų keitimo per metus. Atskirų biudžeto vienetų strateginis planavimas nėra sistemingai tikrinamas ir jis nepakankamai padeda suderinti politikos prioritetus ir vidutinio laikotarpio fiskalinius tikslus. Biudžeto procedūroje mažai dėmesio skiriama didelėms nebiudžetinėms operacijoms ir apskaitos koregavimui, kurie turi įtakos valdžios sektoriaus deficitui ir skolai. Šiuo metu peržiūrimos skaitinės fiskalinės taisyklės. Vienas pagrindinių uždavinių – padaryti jas veiksmingesnes ir geriau suderintas su Stabilumo ir augimo paktu. Taip pat reikia stengtis gerinti statistinį biudžeto planavimo pagrindą;

               (7)Fiskalinės politikos komisija, atsakinga už fiskalinių taisyklių laikymosi stebėseną nacionaliniu mastu, yra glaudžiai susijusi su nacionalinėmis fiskalinėmis institucijomis ir jai trūksta darbuotojų. Šiomis sąlygomis jos politinis ir veiklos nepriklausomumas yra neužtikrintas. Paskelbta, kad Fiskalinės politikos komisijos struktūra ir įgaliojimai bus peržiūrėti trečiąjį 2016 m. ketvirtį;

               (8)Kroatija pradėjo reformuoti komunalinių mokesčių sistemą, kuri nurodyta kaip platesnio masto nekilnojamojo turto apmokestinimo reformos etapas. Bendros įplaukos iš periodinių nekilnojamojo turto mokesčių ir komunalinių mokesčių, vertinant jas kaip procentinę BVP dalį, yra santykinai mažos;

               (9)pagrindinės problemos – aukštas mokesčių nepriemokų lygis, sukčiavimas PVM ir šešėlinė ekonomika. Imamasi priemonių mokestinių prievolių vykdymui gerinti, įskaitant atitikties rizikos valdymo sistemos plėtojimą. Vis dėlto priemonių, kurių imtasi, veiksmingumo įrodymų dar mažai;

               (10)susikaupusi valstybės skola yra didelė ir vis dar auga, todėl būtina laikytis ateities perspektyvomis grindžiamo iniciatyvaus požiūrio į valstybės skolos valdymą. Planuojama netrukus priimti 2016–2018 m. skolos valdymo strategiją. Tačiau Kroatijai vis dar trūksta visapusiškesnio požiūrio į skolos valdymą, kuris, be kita ko, apimtų metines peržiūras, kuriose būtų atsižvelgiama į rinkos pokyčius, taip pat tinkamą rizikos valdymo strategiją ir susijusių užduočių vykdymo funkcijos stiprinimą;

               (11)didelė dalis darbingo amžiaus gyventojų nedalyvauja darbo rinkoje. Viena pagrindinių priežasčių – ankstyvas išėjimas į pensiją, įskaitant darbingiausio amžiaus žmones. Anksčiau išeiti į pensiją įmanoma likus visiems penkeriems metams iki teisės aktais nustatyto pensinio amžiaus, o finansinės paskatos dirbti iki to amžiaus ir ilgiau yra silpnos. Be to, pensijų sistemai būdingos specialios nuostatos, taikytinos tam tikrų kategorijų darbuotojams, ir daug ankstyvo išėjimo į pensiją pasirinkimo galimybių tam tikrų profesijų atstovams. Teisės aktais nustatytas vyrų ir moterų pensinis amžius vienodinamas ir pailgintas iki 67 metų, tačiau tai daroma lėtai. Ir dabartinis, ir būsimas pensijų adekvatumas yra mažas, dėl to kyla didelė skurdo senatvėje rizika, ypač tiems, kurių trumpas darbo stažas;

               (12)didelio neveiklumo problemą padidina didelis nedarbas; mažas darbo jėgos potencialo panaudojimas stabdo augimą. Jaunimo nedarbas lieka didelė problema, rodanti, kad yra švietimo sistemos trūkumų, ir dar galima tobulinti Jaunimo garantijų iniciatyvos veiksmingumą, stebėseną ir vertinimą. Pastaruoju metu ilgalaikio nedarbo lygis sumažėjo, tačiau jis vis tiek maždaug dukart didesnis už ES vidurkį. Dalyvavimo mokymosi visą gyvenimą programose lygis išlieka labai mažas dėl nepakankamai išvystytos suaugusiųjų švietimo sistemos;

               (13)regionuose skiriasi socialinės apsaugos išlaidos vienam gyventojui ir nenuosekliai taikomi atrankos kriterijai, kurie susiję su visuotinės socialinės apsaugos sistemomis, ir tie, kurie skirti konkrečioms kategorijoms. Be to, tik nedidelė dalis bendro socialinės apsaugos biudžeto išleidžiama nacionalinei minimalių pajamų sistemai. Tai lemia neveiksmingumą ir nepakankamą apsaugą labiausiai skurstantiems žmonėms. Socialinės apsaugos sistemos reforma buvo vilkinama dėl įvairių išmokų konsolidavimo ir vieno langelio sistemų, kaip bendrų administracinių socialinės apsaugos paslaugų teikimo punktų, diegimo;

               (14)funkcinis viešojo administravimo kompetencijų pasiskirstymas tarp centrinio ir vietos lygmens yra sudėtingas, o sistema suskaidyta. Decentralizuotų administracinių funkcijų paskirstymas neatitinka atsakingųjų vietos padalinių fiskalinių pajėgumų. Todėl vietos padaliniai tampa labai priklausomi nuo centrinės valdžios pervedimų ir teikiant viešąsias paslaugas tarp regionų egzistuoja dideli skirtumai. Viešojo administravimo susiskaidymas kenkia paslaugų teikimui, verslo aplinkai ir viešųjų išlaidų veiksmingumui. Viešojo administravimo reformos vykdymas iš esmės nepasistūmėjo į priekį. Savanoriškam vietos valdžios padalinių susijungimui įgyvendinti parengta teisinė sistema, tačiau nenumatyta paskatų šiai galimybei pasirinkti. Lėtai vykdomas valstybės agentūrų sistemos racionalizavimas;

               (15)apibrėžiant darbo sudėtingumą, papildomas lengvatas ir darbo užmokesčio priedus, viešojo sektoriaus darbo užmokesčiai reglamentuojami nesuderintomis nuostatomis. Dėl to Vyriausybei sunkiau kontroliuoti darbo užmokesčio išlaidas ir prastėja viešojo sektoriaus veiksmingumas. Kadangi viešajam sektoriui tenka santykinai didelė bendro užimtumo procentinė dalis, viešojo sektoriaus darbo užmokesčio pokyčiai svarbūs ir visai ekonomikai;

               (16)ekonomikoje yra daug valstybei priklausančių įmonių. Valdymo trūkumai, įskaitant tinkamos veiklos rezultatų stebėsenos stoką, ir toliau lemia daug mažesnį valstybės įmonių pelningumą, palyginti su panašiomis privačiomis įmonėmis, o tai neigiamai veikia viešuosius finansus. Įtraukus valstybės įmonių akcijas į biržos sąrašus galima padėti pagerinti tų įmonių valdymą, visų pirma skatinant plėtoti informacijos teikimo ir vidaus kontrolės mechanizmus. Veiksmai, kuriais siekiama sudaryti galimybes perduoti valstybės įmones privačion nuosavybėn, pernai buvo vykdomi lėtai;

               (17)nacionalinis skatinamojo finansavimo bankas „Kroatijos rekonstrukcijos ir plėtros bankas“ (HBOR), kuris yra valstybės įmonė, galėtų atlikti lemiamą vaidmenį Kroatijos ekonomikai atsigaunant. Jo skolinimo veikla galėtų turėti didelį poveikį investavimo skatinimui ir kartu padėti spręsti rinkos nepakankamumo problemas. Siekiant apriboti su HBOR veikla susijusią riziką, ypač dėl to, kad jis vis aktyviau dalyvauja tiesioginio skolinimo veikloje, būtina tinkama reglamentavimo sistema ir patikimas jo valdymas;

               (18)HBOR kredito portfelio nepriklausomas turto kokybės patikrinimas, kurį valdžios institucijos planuoja atlikti 2017 m., yra vienas žingsnis sprendžiant šiuos uždavinius. Tuo tarpu svarbu stiprinti HBOR taikytinus stebėsenos ir atskaitomybės mechanizmus;

               (19)Europos struktūrinių ir investicijų fondų panaudojimo lygis kol kas buvo žemas dėl tokių veiksnių, kaip nepakankamas administracinis pajėgumas, varginančios procedūros ir ribotas kiekis jau parengtų įgyvendinti projektų;

               (20)Kroatijos verslo aplinkai ir toliau neigiamą poveikį daro dideli trūkumai, dėl kurių prastėja investavimo sąlygos. Verslo aplinkai vis dar trukdo daug parafiskalinių mokesčių, kurie taikomi įmonėms. Reglamentavimo aplinka paslaugų teikėjams ir reglamentuojamosioms profesijoms išlieka ribojamojo pobūdžio. Ribojamos galimybės imtis tam tikrų reglamentuojamųjų profesijų, įskaitant teisės specialistų ir mokesčių konsultantų, ir verstis jomis. Kroatija svarsto šių apribojimų poreikį ir proporcingumą, tačiau procesas užtruko. Be to, reglamentuojamųjų profesijų atstovams ir įmonėms neigiamą poveikį daro didelė administracinė našta;

               (21)reglamentavimo nestabilumas ir, subjektyviu vertinimu, prasta teisės aktų kokybė taip pat kenkia verslo aplinkai. Ilgai trunkantys teismo procesai, daug neišnagrinėtų bylų ir nenuosekli teismų praktika šiuo metu kelia teismų sistemos, ypač komercinių teismų, kokybės ir veiksmingumo problemų. Informacinės ir ryšių technologijų sistemos yra nepakankamai išvystytos, visų pirma palaikant ryšius su šalimis teismo procesuose ir elektroninėmis priemonėmis teikiant teismo dokumentus;

               (22)spendžiant ekonomikai tenkančios skolos naštos problemą, labai svarbu pertvarkyti neveiksnias paskolas. Šioje srityje imtasi svarbių veiksmų stiprinant iki bankroto bylos iškėlimo taikomą sistemą ir bankroto sistemą, kurios skirtos įmonėms, ir priimant fizinių asmenų bankroto procedūrą. Būtina vykdyti išsamią naujų sistemų poveikio stebėseną. Tačiau nurašytų sumų apmokestinimo tvarkos teisinis neapibrėžtumas vis dar trukdo greitai panaikinti bankų neveiksnių paskolų sankaupą;

               (23)atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Kroatijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2016 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Kroatija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Kroatijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą ES ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–5 rekomendacijose;

               (24)atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo konvergencijos programą ir savo nuomonę
                  10
                visų pirma pateikė toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

               (25)atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, Taryba išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir konvergencijos programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 1–5 rekomendacijose,

               REKOMENDUOJA Kroatijai 2016–2017 m. imtis šių veiksmų:

               1.Užtikrinti, kad iki 2016 m. perviršinis deficitas būtų tvariai panaikintas. Vėliau 2017 m. užtikrinti bent 0,6 % BVP metinį fiskalinį koregavimą. Panaudoti visas nenumatytas papildomas pajamas, kad būtų greičiau mažinamas valdžios sektoriaus skolos santykis. Iki 2016 m. rugsėjo mėn. sugriežtinti skaitines fiskalines taisykles ir sustiprinti Fiskalinės politikos komisijos nepriklausomumą ir įgaliojimus. Iki 2016 m. pabaigos pagerinti biudžeto planavimą ir sustiprinti daugiametę biudžeto sistemą. Iki 2016 m. pabaigos pradėti nekilnojamojo turto periodinio apmokestinimo reformą. Stiprinti valstybės skolos valdymo sistemą. Priimti ir pradėti įgyvendinti 2016–2018 m. skolos valdymo strategiją.

               2.Iki 2016 m. pabaigos imtis priemonių, kuriomis būtų atgrasoma nuo ankstyvo išėjimo į pensiją, spartinamas perėjimas prie ilgesnio teisės aktais nustatyto pensinio amžiaus bei suderintos tam tikrų kategorijų darbuotojams taikomos pensijų nuostatos ir bendros sistemos taisyklės. Numatyti tinkamas kvalifikacijos kėlimo ir perkvalifikavimo priemones, siekiant padidinti darbingo amžiaus gyventojų įsidarbinimo galimybes, daugiausia dėmesio skiriant žemos kvalifikacijos asmenims ir ilgalaikiams bedarbiams. Konsoliduoti socialinės apsaugos išmokas, mažinant specialias sistemas, derinant atrankos kriterijus, integruojant jų administravimą, ir skirti paramą tiems, kuriems jos reikia labiausiai.

               3.Iki 2016 m. pabaigos pradėti mažinti viešojo administravimo susiskaidymą ir gerinti funkcinį viešojo administravimo kompetencijų pasiskirstymą, siekiant padidinti veiksmingumą ir sumažinti teritorinius skirtumus teikiant viešąsias paslaugas. Pasikonsultavus su socialiniais partneriais, suderinti visų viešojo administravimo įstaigų ir valstybės tarnybų darbo užmokesčio nustatymo sistemas. Stiprinti valstybės įmonių veiklos rezultatų stebėseną ir valdybų atskaitomybę. Paspartinti valstybės įmonių akcijų įtraukimą į biržos sąrašus ir valstybės turto pardavimo procesą.

               4.Iš esmės sumažinti parafiskalinius mokesčius. Pašalinti nepagrįstus reglamentavimo apribojimus, kurie trukdo imtis reglamentuojamųjų profesijų ir verstis jomis. Sumažinti verslui tenkančią administracinę naštą.

               5.Imtis priemonių, kuriomis būtų pagerinta komercinių ir administracinių teismų sistemos kokybė ir veiksmingumas. Palengvinti neveiksnių paskolų pertvarkymą, visų pirma gerinant su juo susijusią apmokestinimo tvarką.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

                     (2)
                  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

                     (3)
                  COM(2016) 331 final.

                     (4)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 ir P8_TA(2016)0060.

                     (5)
                  COM(2015) 690 final.

                     (6)
                  COM(2015) 691 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 80 final/2.

                     (8)
                  COM(2016) 95 final.

                     (9)
                  COM(2014) 494 final.

                     (10)
                  Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 11 16
            COM(2016) 726 final
            Rekomendacija
            TARYBOS REKOMENDACIJA
            dėl euro zonos ekonominės politikos

               Rekomendacija

               TARYBOS REKOMENDACIJA

               dėl euro zonos ekonominės politikos

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 136 straipsnį kartu su 121 straipsnio 2 dalimi,

               atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo
                  1
               , ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,

               atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo
                  2
               , ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,

               atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,

               atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,

               atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,

               kadangi:

               (1)euro zonos ekonomikos atsigavimas tęsiasi, tačiau išlieka trapus. Pastaraisiais metais padaryta didelė pažanga: 2015 m. euro zonos realusis BVP atsigavo iki prieš krizę buvusio lygio, o nedarbas nukrito iki žemiausio lygio nuo 2010–2011 m. Tačiau bendra paklausa vangi, infliacija gerokai mažesnė už tikslą, nepaisant labai palankios Europos Centrinio Banko pinigų politikos, o augimą stabdo krizės padariniai, kaip antai įsisenėjęs makroekonominis disbalansas ir aukštas įsiskolinimo lygis visuose ekonomikos sektoriuose, dėl to reikia mažinti finansinį įsiskolinimą ir lieka mažiau išteklių vartojimui ir investicijoms. Be to, nors euro zonos ekonomikos augimo potencialas jau ilgą laiką mažėja, krizė tą tendenciją dar labiau sustiprino. Nepaisant pagerėjimo ženklų, nuolatinis investicijų trūkumas ir aukštas nedarbo lygis kelia riziką, kad augimo perspektyvos gali toliau blogėti. Euro zonos ekonomikos perbalansavimas ir toliau lieka asimetriškas – savo disbalansą naikina tik tos šalys, kurios yra grynosios skolininkės, – ir lemia vis didėjantį einamosios sąskaitos perteklių. Pagal visuotinį Didžiojo dvidešimtuko (G 20) susitarimą euro zonos valstybės narės raginamos atskirai ir kartu pasinaudoti visomis politikos priemonėmis – pinigų, fiskalinėmis ir struktūrinėmis – ir užtikrinti tvirtą, tvarų, subalansuotą ir integracinį augimą;

               (2)plataus užmojo struktūrinės reformos turėtų palengvinti sklandų ir veiksmingą žmogiškųjų ir kapitalo išteklių perskirstymą ir padėti spręsti nuolatinių technologinių ir struktūrinių pokyčių problemas. Būtina imtis reformų, kad būtų sukurta palanki verslo aplinka, baigta kurti vidaus rinka ir pašalintos kliūtys investicijoms. Šios pastangos labai svarbios siekiant padidinti produktyvumą ir užimtumą, sustiprinti konvergenciją ir padidinti euro zonos ekonomikos augimo potencialą ir gebėjimą prisitaikyti. Įgyvendinus struktūrines reformas, t. y. sukūrus veiksmingas rinkas, kuriose veiktų reaktyvūs kainų nustatymo mechanizmai, būtų galima paremti pinigų politiką, palengvinant jos poveikio perdavimą realiajai ekonomikai. Reformos, kuriomis šalinamos kliūtys investicijoms ir remiamos investicijos, gali duoti dvigubą naudą: paremti ekonominę veiklą trumpuoju laikotarpiu ir padidinti ilgalaikio augimo galimybes. Valstybėms narėms, kurių finansinio įsiskolinimo mažinimo poreikiai, susiję su didele išorės skola, yra dideli, labai svarbios reformos, kuriomis didinamas produktyvumas, nes spartesnis augimas padeda mažinti BVP dalimi išreikštą skolą. Padidinus kainų ir su kainomis nesusijusį konkurencingumą, būtų dar prisidedama prie išorės perbalansavimo tose šalyse. Didelį einamosios sąskaitos perteklių turinčios valstybės narės gali prisidėti prie euro zonos perbalansavimo imdamosi priemonių (įskaitant struktūrines reformas), kurios padeda perteklines santaupas nukreipti į vidaus paklausą, visų pirma stiprinant investicijas. Dabartinės mažų palūkanų normų sąlygos taip pat teikia papildomų galimybių šioje srityje, ypač šalyse, kurios turi daug fiskalinio manevravimo galimybių;

               (3)geresnis struktūrinių reformų, įskaitant nurodytąsias konkrečioms šalims skirtose rekomendacijose ir tas, kurių reikia ekonominei ir pinigų sąjungai (EPS) sukurti, įgyvendinimo koordinavimas gali sukelti teigiamą šalutinį poveikį valstybėse narėse ir sustiprinti teigiamą trumpalaikį tų reformų poveikį. Euro grupės teminės diskusijos padėjo pasiekti bendrą sutarimą dėl reformų prioritetų euro zonoje, dalytis geriausia patirtimi, skatinti reformų įgyvendinimą ir struktūrinę konvergenciją. Euro grupė turėtų tęsti šias diskusijas, kai įmanoma, jas intensyvinti, ir veiksmingai pasinaudoti sutartais bendrais principais ir lyginamąja analize. Nacionalinės produktyvumo tarybos, kurios bus steigiamos atsižvelgiant į 2016 m. rugsėjo 20 d. priimtą Tarybos rekomendaciją
                  3
               , taip pat gali prisidėti prie diskusijų nacionaliniu lygmeniu ir padėti parengti valstybėms narėms būtinas struktūrines reformas, atsižvelgiant į euro zonos ekonomiką;

               (4)siekiant užtikrinti tinkamą bendrą fiskalinę kryptį ir tinkamą pinigų sąjungos veikimą, būtina glaudžiai koordinuoti nacionalinę fiskalinę politiką, vadovaujantis bendromis taisyklėmis. Bendromis fiskalinėmis taisyklėmis siekiama užtikrinti skolos tvarumą nacionaliniu lygmeniu, kartu suteikiant makroekonominio stabilizavimo galimybių. Taigi euro zonos nacionalinės fiskalinės kryptys ir bendra fiskalinė kryptis turi užtikrinti dviejų tikslų – ilgalaikio nacionalinių viešųjų finansų tvarumo ir trumpalaikio makroekonominio stabilizavimo atskirų šalių ir euro zonos lygmeniu – pusiausvyrą. Šiuo metu vyraujant dideliam netikrumui dėl ekonomikos atsigavimo tvirtumo ir nepanaudotų ekonominių pajėgumų lygio, kai pinigų politika sudarė itin palankias sąlygas, pinigų politiką euro zonos lygmeniu turi papildyti fiskalinė politika, kuri padėtų remti paklausą, visų pirma investicijas, ir užbaigti mažos infliacijos laikotarpį. Mažų palūkanų normų sąlygomis didėja fiskalinės politikos, įskaitant šalutinį poveikį kitose šalyse, efektyvumas. Todėl yra pagrindo visai euro zonai rekomenduoti palankesnę fiskalinės politikos kryptį. Komisija mano, kad dabartinėmis aplinkybėmis 2017 m. visos euro zonos lygmeniu būtų pageidautina iki 0,5 proc. BVP fiskalinė ekspansija
                  4
               . Tai atsargus ir pragmatiškas tikslas, patenkantis į galimų tikslų intervalą, kurio žemutinė riba yra 0,3 proc., o viršutinė – 0,8 proc., kad būtų galima suderinti makroekonominio stabilizavimo ir fiskalinio tvarumo interesus. Keliose valstybėse narėse valdžios sektoriaus skola išlieka didelė ir vis dar yra poreikis užtikrinti viešųjų finansų tvarumą vidutiniu laikotarpiu. Dėl šios priežasties būtina užtikrinti, kad valstybių narių fiskalinės pastangos būtų tinkamai diferencijuotos, atsižvelgiant į fiskalinio manevravimo galimybes ir šalutinį poveikį euro zonos šalyse. Savo fiskalinius tikslus viršijančios valstybės narės turėtų naudotis savo fiskalinio manevravimo galimybėmis, kad pagal Investicijų planą Europai paremtų vidaus paklausą ir kokybiškas investicijas, įskaitant tarpvalstybines. Pavyzdžiui, garantijos Europos strateginių investicijų fondui yra ypač veiksmingas būdas fiskalinio manevravimo galimybių turinčioms valstybėms narėms maksimaliai padidinti poveikį realiajai ekonomikai ir euro zonos atsigavimui. Valstybės narės, kurioms pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinę dalį reikia toliau vykdyti fiskalinį koregavimą, turėtų užtikrinti, kad iš esmės atitiktų Pakto reikalavimus kitais metais. Valstybės narės, kurioms taikoma Pakto korekcinė dalis, turi užtikrinti, kad būtų laiku ištaisyta perviršinio deficito padėtis, be kita ko, numatant fiskalinių rezervų nenumatytoms aplinkybėms. Struktūrinės reformos, visų pirma skirtos produktyvumui didinti, paremtų augimą ir pagerintų viešųjų finansų tvarumą. Be to, ryžtingai patobulinus nacionalinių biudžetų (tiek pajamų, tiek išlaidų dalies) struktūrą ir valdymą, nukreipiant išteklius į materialias ir nematerialias investicijas, padidėtų biudžetų poveikis paklausai trumpuoju laikotarpiu ir produktyvumui ilguoju laikotarpiu. Siekiant sustiprinti valstybių narių politikos patikimumą ir padėti užtikrinti tinkamą trumpalaikio makroekonominio stabilizavimo, skolos tvarumo ir ilgalaikio augimo pusiausvyrą, būtinos veiksmingos nacionalinės fiskalinės sistemos;

               (5)nuolat mažėjant nedarbui, darbo rinkos euro zonoje toliau laipsniškai atsigauna. Tačiau ilgalaikio nedarbo ir jaunimo nedarbo lygis tebėra aukštas, o keliose valstybėse narėse įsitvirtino aukštas skurdo lygis. Nepaisant tam tikros pažangos vykdant reformas, kuriomis siekiama didinti darbo rinkų atsparumą ir gebėjimą prisitaikyti, skirtumai euro zonoje tebėra dideli ir toliau kelia grėsmę sklandžiam euro zonos veikimui. Tinkamos struktūros, teisinga ir įtrauki darbo rinka, socialinės apsaugos, mokesčių ir išmokų sistemos yra būtinos, kad būtų galima sklandžiai ir nuolat nukreipti darbo jėgą į produktyvesnę veiklą, remti darbą keičiančių darbuotojų arba iš darbo rinkos išstumtų asmenų (re)integraciją, sumažinti segmentaciją ir skatinti socialinį teisingumą, be kita ko, didinant kokybiško užimtumo galimybes. Tai taip pat užtikrins veiksmingesnę automatinio stabilizavimo funkciją ir tvirtesnį augimą bei užimtumą, kurie yra svarbūs sprendžiant euro zonos socialines problemas. Būtinos reformos: i) darbuotojų apsaugos teisės aktų pakeitimai, kurių tikslas – patikimos sutarčių sąlygos, kuriomis užtikrinamas lankstumas ir saugumas tiek darbuotojams, tiek darbdaviams, skatinami asmens statuso pokyčiai darbo rinkoje, vengiama dviejų pakopų darbo rinkos formavimosi ir prireikus sudaromos darbo sąnaudų koregavimo sąlygos. Šioje srityje pastaraisiais metais reformų pastangos buvo itin intensyvios;
                  ii) įgūdžių tobulinimas gerinant švietimo sistemų ir visapusiškų mokymosi visą gyvenimą strategijų rezultatus ir veiksmingumą, daugiausia dėmesio skiriant darbo rinkos poreikiams; iii) veiksminga aktyvios darbo rinkos politika, skirta padėti bedarbiams, įskaitant ilgalaikius bedarbius, vėl patekti į darbo rinką ir aktyviau joje dalyvauti, ir iv) šiuolaikiškos ir adekvačios socialinės apsaugos sistemos, kuriomis parama teikiama tiems, kam jos reikia, įskaitant bedarbius ir darbo rinkai nepriklausančius asmenis, ir kuriomis numatomos paskatos integruotis į darbo rinką. Be to, dar geresnių rezultatų darbo rinkoje galima pasiekti mokesčių naštą perkeliant nuo darbo jėgos, visų pirma mažas pajamas gaunančių asmenų, ir užtikrinant teisingas mokesčių sistemas. Tokias reformas įgyvendinusios euro zonos valstybės narės yra atsparesnės, o jų užimtumo ir socialinės srities rezultatai geresni;

               (6)kuriant bankų sąjungą padaryta tam tikra pažanga, tačiau ji vis dar nesukurta. Tai, kad nėra bendros indėlių garantijų sistemos ir Bendro pertvarkymo fondo bendros finansinio stabilumo stiprinimo priemonės, menkina bankų sąjungos galimybes nutraukti sąsają tarp bankų ir valstybių. Apskritai euro zonos bankų sektoriaus atsparumas nuo krizės padidėjo, tačiau dėl tam tikrų veiksnių, tokių kaip aukštas neveiksnių paskolų lygis, neveiksmingi verslo modeliai ir perteklinis pajėgumas kai kuriose valstybėse narėse, spaudimas bankams išaugo ir visa tai lėmė mažą pelningumą ir grėsmes gyvybingumui. Dėl to spaudimo bankai turi mažiau galimybių skolinti ekonomikai. Rizika kyla ir realiajai ekonomikai: kai kuriose valstybėse narėse valstybės skolos ir nefinansinės privačiojo sektoriaus skolos lygis tebėra aukštas. Privačiajame sektoriuje būtina nuolat tvarkingai mažinti finansinį įsiskolinimą, pertvarkant, tvarkant ir prireikus restruktūrizuojant veiksnias skolas, taip pat likviduojant neveiksnias skolas, kad būtų galima greičiau ir veiksmingiau perskirstyti kapitalą. Šiomis aplinkybėmis pagrindiniai sėkmingo ir augimui palankaus finansinio įsiskolinimo mažinimo proceso komponentai yra tokie: mažinti vis dar aukštą neveiksnių paskolų lygį ir vadovautis bendrais principais rengiant įmonių ir namų ūkių nemokumo sistemas, taip pat gerinant bankroto procedūras ir neteisminio ginčų sprendimo sistemas;

               (7)pastaraisiais metais padaryta tam tikra pažanga įgyvendinant iniciatyvas, pateiktas penkių pirmininkų pranešime dėl Europos EPS sukūrimo, tokias kaip didesnis dėmesys euro zonos aspektui Europos semestre, rekomendacija dėl nacionalinių produktyvumo tarybų ir Europos fiskalinės valdybos įsteigimas Komisijos sudėtyje. Taip pat tęsiamas darbas siekiant didinti fiskalinių taisyklių skaidrumą ir mažinti jų sudėtingumą. Tačiau dėl kitų EPS labai svarbių iniciatyvų, kaip antai 2015 m. lapkričio mėn. Komisijos pasiūlytos Europos indėlių garantijų sistemos, vis dar nesusitarta. Be to, atsižvelgiant į penkių pirmininkų pranešimą, yra platesnio pobūdžio spręstinų uždavinių. Komisija paskelbė ketinanti 2017 m. kovo mėn. pateikti baltąją knygą dėl Europos ateities, kurioje būtų aptariama ir EPS ateitis. Norint susitarti dėl veiksmingų tolesnių žingsnių būtinas visų euro zonos valstybių narių ir ES institucijų, taip pat euro zonai nepriklausančių valstybių narių bendras atsakomybės jausmas ir bendras noras siekti tikslo, nes stipri EPS padės ryžtingiau spręsti ES kylančius uždavinius ir taip pat turės teigiamą poveikį euro zonai nepriklausančioms šalims,

               REKOMENDUOJA euro zonos valstybėms narėms 2017–2018 m. laikotarpiu atskirai ir kartu imtis šių veiksmų Euro grupėje:

               1.Vykdyti politiką, kuria būtų remiamas augimas trumpuoju ir ilguoju laikotarpiu ir gerinamas gebėjimas prisitaikyti, perbalansavimas ir konvergencija. Teikti pirmenybę reformoms, kuriomis didinamas produktyvumas, gerinti institucinę ir verslo aplinką, šalinti kliūtis investicijoms ir remti darbo vietų kūrimą. Einamosios sąskaitos deficitą arba didelę išorės skolą turinčios valstybės narės turėtų didinti produktyvumą ir kartu riboti vienetui tenkančias darbo sąnaudas. Didelį einamosios sąskaitos perteklių turinčios valstybės narės turėtų sparčiau įgyvendinti priemones, kurios padeda stiprinti jų vidaus paklausą, visų pirma investicijas.

               2.Užtikrinti apskritai palankią fiskalinės politikos kryptį, kuri padėtų subalansuoti politikos priemonių derinį, kad būtų remiamos reformos ir sustiprintas atsigavimas, 2017 m. vykdant iki 0,5 proc. BVP fiskalinę ekspansiją. Sutelkti nacionalines pastangas, kad būtų užtikrintas ilgalaikis fiskalinis tvarumas, laikantis Stabilumo ir augimo pakto, ir trumpalaikis makroekonominis stabilizavimas euro zonoje, pasinaudojant visomis turimomis manevravimo galimybėmis pagal Stabilumo ir augimo paktą. Diferencijuoti atskirų valstybių narių dedamas fiskalines pastangas, geriau atsižvelgiant į jų atitinkamą padėtį Stabilumo ir augimo pakto reikalavimų atžvilgiu, bendrą euro zonos padėtį ir šalutinį poveikį euro zonos valstybėse narėse: i) savo fiskalinius tikslus viršijančios valstybės narės naudojasi savo fiskalinio manevravimo galimybėmis, kad pagal Investicijų planą Europai paremtų vidaus paklausą ir kokybiškas investicijas, įskaitant tarpvalstybines; ii) valstybės narės, kurioms pagal Stabilumo ir augimo pakto prevencinę dalį reikia toliau vykdyti fiskalinį koregavimą, užtikrina, kad iš esmės atitiktų Pakto reikalavimus; iii) valstybės narės, kurioms taikoma Pakto korekcinė dalis, užtikrina, kad būtų laiku ištaisyta perviršinio deficito padėtis, be kita ko, numatant fiskalinių rezervų nenumatytoms aplinkybėms. Gerinti viešųjų finansų struktūrą sukuriant daugiau galimybių materialioms ir nematerialioms investicijoms ir užtikrinti veiksmingą nacionalinių fiskalinių sistemų veikimą.

               3.Įgyvendinti veiksmingu socialiniu dialogu paremtas reformas, kuriomis skatinamas darbo vietų kūrimas, socialinis teisingumas ir konvergencija. Šios reformos turėtų apimti: i) patikimas darbo sutartis, kuriomis užtikrinamas lankstumas ir saugumas tiek darbuotojams, tiek darbdaviams;
                  ii) kokybiškas ir veiksmingas švietimo ir mokymo sistemas ir visapusiškas mokymosi visą gyvenimą strategijas, orientuotas į darbo rinkos poreikius; iii) veiksmingą aktyvios darbo rinkos politiką, siekiant skatinti dalyvavimą darbo rinkoje; iv) šiuolaikiškas ir adekvačias socialinės apsaugos sistemas, kuriomis parama teikiama tiems, kam jos reikia, ir kuriomis numatomos paskatos integruotis į darbo rinką. Perkelti mokesčių naštą nuo darbo jėgos, visų pirma mažas pajamas gaunančių asmenų ir valstybėse narėse, kuriose kainų konkurencingumas atsilieka nuo euro zonos vidurkio, o tose šalyse, kurios neturi fiskalinio manevravimo galimybių, tai įgyvendinti nedarant poveikio biudžetui.

               4.Susitarti dėl Europos indėlių garantijų sistemos, remiantis Komisijos 2015 m. lapkričio mėn. pasiūlymu, ir pradėti darbą dėl Bendro pertvarkymo fondo bendros finansinio stabilumo stiprinimo priemonės, kad ji pradėtų veikti iki Fondo pereinamojo laikotarpio pabaigos. Parengti ir įgyvendinti veiksmingą visos euro zonos masto strategiją, kuria būtų mažinama rizika bankų sektoriaus gyvybingumui, įskaitant riziką, susijusią su aukštu neveiksnių paskolų lygiu, neveiksmingais verslo modeliais ir pertekliniu pajėgumu. Valstybėse narėse, kuriose privačiojo sektoriaus skola yra didelė, skatinti tvarkingai mažinti įsiskolinimą.

               5. Atvirai ir skaidriai spartinti iniciatyvas, kuriomis siekiama baigti kurti EPS, visiškai paisant ES vidaus rinkos taisyklių. Įgyvendinti likusius penkių pirmininkų pranešimo dėl Europos EPS sukūrimo 1 etapo veiksmus.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

                     (2)
                  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

                     (3)
                  OL C 349, 2016 9 24, p. 1.

                     (4)
                  Žr. COM(2016) 727 final, 2016 11 16.