title: Komisijos rekomendacija (ES) 2020/2243 2020 m. gruodžio 22 d. dėl suderinto požiūrio į keliones ir transporto paslaugas reaguojant į Jungtinėje Karalystėje nustatytą viruso variantą SARS-COV-2

text:
               2020 12 28

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 436/72

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2020/2243
      2020 m. gruodžio 22 d.
      dėl suderinto požiūrio į keliones ir transporto paslaugas reaguojant į Jungtinėje Karalystėje nustatytą viruso variantą SARS-COV-2
      EUROPOS KOMISIJA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
      kadangi:

                  (1)

                  2020 m. spalio 13 d. Taryba priėmė Rekomendaciją (ES) 2020/1475 (1) dėl suderinto požiūrio į laisvo judėjimo apribojimą reaguojant į COVID-19 pandemiją;

                  (2)

                  Rekomendacijos (ES) 2020/1475 tikslas – užtikrinti, kad valstybės narės labiau derintų nacionaliniu lygmeniu priimamas priemones, kuriomis dėl visuomenės sveikatos priežasčių ribojamas laisvas judėjimas. Ta rekomendacija nustatyta bendra konkrečių COVID-19 plitimą ribojančių priemonių, kurios turi būti proporcingos ir nediskriminacinės, priėmimo derinimo tvarka. Pavyzdžiui, rekomendacija nustatyta, kokios priemonės galėtų būti taikomos iš didelės rizikos zonos atvykstantiems keliautojams, ir reikiamos tų priemonių išimtys. Be to, joje reikalaujama laiku plačiajai visuomenei teikti naujausią informaciją apie naujas priemones;

                  (3)

                  Rekomendacija (ES) 2020/1475 skirta visoms valstybėms narėms. Pereinamuoju laikotarpiu, numatytu Susitarimo dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos (2) 126 straipsnyje, ir pagal to susitarimo 127 straipsnį Jungtinei Karalystei toliau taikoma Sąjungos teisė, įskaitant Rekomendaciją (ES) 2020/1475. Pereinamuoju laikotarpiu Jungtinės Karalystės piliečiai turi būti laikomi ES piliečiais, o Jungtinės Karalystės gyventojai laikomi Sąjungos gyventojais, visų pirma dėl galimybės naudotis judėjimo laisve pagal Sąjungos teisę ir tos rekomendacijos taikymo;

                  (4)

                  2020 m. Komisija priėmė keletą dokumentų dėl žaliųjų koridorių, įskaitant 2020 m. spalio 28 d. Komunikatą, ir išplėtė žaliųjų koridorių sąvoką, kad ji apimtų ne tik kelių, bet ir geležinkelių, krovininį vandens transportą ir krovinių vežimą oro transportu, siekiant užtikrinti, kad būtiniausios tiekimo grandinės toliau veiktų ir būtų išvengta bet kokio krovinių ir logistikos sutrikdymo ES per antrąją pandemijos bangą;

                  (5)

                  2020 m. birželio 30 d. Taryba priėmė Rekomendaciją (ES) 2020/912 (3) dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo. Toje rekomendacijoje Taryba patvirtino bendrą požiūrį į laikiną nebūtinų kelionių į ES apribojimą, dėl kurio ES valstybių ar vyriausybių vadovai susitarė 2020 m. kovo 17 d., ir laipsnišką šio apribojimo naikinimą;

                  (6)

                  Rekomendacijoje (ES) 2020/912 yra du priedai: I priede išvardytos trečiosios šalys, kurių gyventojams laikinas išorės sienų kirtimo apribojimas nebūtinų kelionių į ES tikslais neturėtų būti taikomas, o II priede išvardyti konkrečių kategorijų keliautojai, atliekantys esmines funkcijas arba turintys esminių poreikių;

                  (7)

                  pasibaigus Susitarimo dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos (4) 126 straipsnyje numatytam pereinamajam laikotarpiui, Rekomendacijos (ES) 2020/912 tikslais Jungtinė Karalystė bus laikoma trečiąja šalimi. Jei nebus priimtas sprendimas įtraukti Jungtinę Karalystę į tos rekomendacijos I priede pateiktą trečiųjų šalių sąrašą arba jei Europos Sąjunga ir Jungtinė Karalystė iš anksto nesusitars kitaip, nebūtinos kelionės iš Jungtinės Karalystės į Europos Sąjungą nuo 2021 m. sausio 1 d. nebus įmanomos. Jungtinėje Karalystėje gyvenantiems ES piliečiams turėtų būti sudarytos sąlygos po 2021 m. sausio 1 d. toliau naudotis Rekomendacijos (ES) 2020/912 5 punkto a papunktyje numatytomis taisyklėmis ir apsaugos priemonėmis;

                  (8)

                  per pastarąsias kelias savaites Jungtinėje Karalystėje (pietryčių Anglijoje) sparčiai padaugėjo COVID-19 atvejų, todėl atlikti išsamesni epidemiologiniai ir virusologiniai tyrimai. Viruso genomo sekos duomenų analizė parodė, kad didelė atvejų dalis susijusi su nauju SARS-CoV-2 variantui, kuriam būdinga daug paviršinių S baltymų mutacijų ir mutacijų kituose genomo regionuose. Nors žinoma ir numatoma, kad virusai nuolat keičiasi mutuodami ir dėl to atsiranda naujų variantų, preliminari padėties Jungtinėje Karalystėje analizė leidžia daryti prielaidą, kad šis variantas yra daug labiau užkrečiamas nei ankstesni, o perdavimo tikimybė – iki 70 proc. didesnė. Šiuo metu nėra jokių požymių, kad dėl naujo varianto ligos eiga būtų sunkesnė;

                  (9)

                  šis naujas variantas atsirado tokiu metų laiku, kai žmonės tradiciškai daugiau bendrauja su šeima ir savo socialinėje aplinkoje. Reaguodama į šiuos pokyčius 2020 m. gruodžio 19 d. Jungtinės Karalystės Vyriausybė paskelbė apie griežtesnius apribojimus didelėms pietryčių Anglijos dalims, be kita ko, patardama, kad žmonės neturėtų keliauti į tas zonas ar iš jų ir kad jose gyvenantys žmonės neturėtų keliauti į užsienį, išskyrus ribotas išimtis;

                  (10)

                  Belgija, Danija, Italija ir Nyderlandai jau pranešė apie atvejus, susijusius su nauju viruso variantu. Apie tokius atvejus taip pat pranešė Islandija ir Australija. Tikėtina, kad šis variantas jau patekęs į kitas ES valstybes nares, tačiau reikia papildomų epidemiologinių ir virusologinių tyrimų, kad būtų galima nustatyti šios padermės paplitimą ES;

                  (11)

                  atsižvelgdamos į riziką, kad gali būti įvežama dar daugiau šio viruso varianto, o dėl to augtų užsikrėtimo atvejų skaičius, taigi ir hospitalizavimo atvejų skaičius, valstybės narės, laukdamos bendro požiūrio, ėmėsi laikinųjų priemonių, susijusių su kelionėmis iš Jungtinės Karalystės. Tais atvejais, kai valstybė narė, atsižvelgdama į konkrečią ES ir Jungtinės Karalystės santykių padėtį, artimiausiomis dienomis reikalauja, kad transporto sektoriaus darbuotojams būtų atliekami greitieji antigenų testai, tai neturėtų sukelti vežimo sutrikimų. Europos Sąjungoje žaliųjų koridorių metodas ir toliau bus ypatingos svarbos;

                  (12)

                  2020 m. gruodžio 21 d. ES integruoto politinio atsako į krizes mechanizmo (IPCR) posėdyje daugelis valstybių narių paragino nustatyti suderintą požiūrį,

            REKOMENDUOJA, kad:

                  1.

                  Iki Susitarimo dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos 126 straipsnyje numatyto pereinamojo laikotarpio pabaigos, t. y. 2020 m. gruodžio 31 d., valstybės narės, priimdamos priemones, kuriomis ribojamas laisvas judėjimas iš Jungtinės Karalystės į Europos Sąjungą, turėtų toliau taikyti Rekomendacijoje (ES) 2020/1475 nustatytus principus ir mechanizmus.
                  Pagal Rekomendacijos (ES) 2020/1475 17 punktą valstybės narės iš esmės neturėtų neleisti atvykti asmenims, keliaujantiems iš kitų valstybių narių arba, pereinamuoju laikotarpiu, iš Jungtinės Karalystės.

                  2.

                  Visų pirma visos valstybės narės turėtų įgyvendinti Rekomendacijos (ES) 2020/1475 19–21 punktus dėl bendros galimų priemonių keliautojams, atvykstantiems iš didesnės rizikos zonų, taikymo tvarkos. Valstybės narės, atsižvelgdamos į atsargumo principą, taip pat turėtų raginti atsisakyti visų nebūtinų kelionių į Jungtinę Karalystę ir iš jos, kol nebus pranešta kitaip. Vis dėlto laikantis Rekomendacijos (ES) 2020/1475, toliau nurodytų grupių asmenims neturėtų būti taikomi tolesni laikinieji apribojimai su sąlyga, kad per 72 valandas iki išvykimo šie asmenys atliks AT-PGR testą arba greitąjį antigenų testą, arba laikysis 10 dienų karantino ir 10-ą dieną atliks AT-PGR testą, o jo rezultatas bus neigiamas:

                              a)

                              Sąjungos piliečiams, kaip apibrėžta SESV 20 straipsnio 1 dalyje, ir trečiųjų šalių piliečiams, kurie pagal Sąjungos bei jos valstybių narių ir tų trečiųjų šalių susitarimus naudojasi laisvo judėjimo teisėmis, lygiavertėmis Sąjungos piliečių teisėms, vykstantiems į savo valstybę narę arba pilietybės šalį;

                              b)

                              Sąjungos piliečiams, kaip apibrėžta SESV 20 straipsnio 1 dalyje, trečiųjų šalių piliečiams, kurie pagal Sąjungos bei jos valstybių narių ir tų trečiųjų šalių susitarimus naudojasi laisvo judėjimo teisėmis, lygiavertėmis Sąjungos piliečių teisėms, ir Jungtinės Karalystės piliečiams, vykstantiems į savo valstybę narę arba gyvenamosios vietos šalį;

                              c)

                              trečiųjų šalių piliečiams, kurie yra ilgalaikiai gyventojai pagal Ilgalaikių gyventojų direktyvą, asmenims, turintiems teisę gyventi šalyje pagal kitas ES direktyvas ar nacionalinę teisę, arba kurie turi nacionalines ilgalaikes vizas, vykstantiems į savo valstybę narę arba gyvenamosios vietos šalį;

                              d)

                              a–c punktuose nurodytų asmenų šeimos nariams.

                  3.

                  Turėtų būti reikalaujama, kad keliautojai, atliekantys esmines funkcijas arba turintys esminių poreikių, kaip apibrėžta Rekomendacijos (ES) 2020/1475 19 punkte, išskyrus transporto sektoriaus darbuotojus, per 72 valandas iki išvykimo atliktų AT-PGR testą arba greitąjį antigenų testą, tačiau neturėtų būti reikalaujama, kad jiems atliekant tas esmines funkcijas būtų taikomas karantinas.

                  4.

                  Turėtų būti palengvintas tranzitinių keleivių, ypač tų, kurie keliauja būtinais tikslais, tranzitas netaikant karantino. Jei tranzitui reikia gauti neigiamą AT-PGR testo rezultatą, keliautojai apie šį reikalavimą turėtų būti informuojami prieš kelionės pradžią arba jiems nepagrįstai nedelsiant turėtų būti pasiūlyta atlikti testą persėdimo metu.

                  5.

                  Atsižvelgiant į poreikį užtikrinti pirmiau nurodytų kategorijų asmenų vežimą, draudimas teikti transporto paslaugas, pavyzdžiui, skrydžių ar traukinių eismo draudimas, turėtų būti panaikinti (5).

                  6.

                  Draudimas keliauti kertant sieną neturėtų būti taikomas transporto sektoriaus darbuotojams, įskaitant sunkvežimių vairuotojus, traukinių mašinistus, vidaus vandenų kelių laivų ir orlaivių įguloms. Taip pat turėtų būti lengvinamos jūrininkų kelionės ir tranzitas. Transporto sektoriaus darbuotojams ir jūrininkams neturėtų būti taikomi testų ir karantino reikalavimai, kai jie kerta sieną keliaudami į laivą, transporto priemonę ar orlaivį ir iš jų, tačiau jie turėtų laikytis vietoje taikomų bendrųjų apsaugos ir atstumo laikymosi priemonių. Tais atvejais, kai valstybė narė, atsižvelgdama į konkrečią ES ir Jungtinės Karalystės santykių padėtį, artimiausiomis dienomis reikalauja, kad transporto sektoriaus darbuotojams būtų atliekami greitieji antigenų testai, tai neturėtų sukelti vežimo sutrikimų. Galiausiai, laikantis atitinkamų atsargumo priemonių, turėtų būti užtikrintas susisiekimas būtinų kelionių tikslais, taip pat tam, kad piliečiai ir gyventojai galėtų grįžti namo.

                  7.

                  Krovinių srautai taip pat neturi nutrūkti, laikantis žaliųjų koridorių ir Oro transporto komunikato (6), be kita ko, siekiant užtikrinti, kad, pavyzdžiui, būtų laiku platinamos COVID-19 vakcinos ir papildomos atsargos.

                  8.

                  Visose naujose priemonėse, kurių valstybės narės imasi atsižvelgdamos į padėtį Jungtinėje Karalystėje, turėtų būti aiškiai nurodyta, kad jos baigia galioti pereinamojo laikotarpio pabaigoje, t. y. 2020 m. gruodžio 31 d.

                  9.

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad plačiajai visuomenei visais prieinamais ryšių kanalais būtų laiku teikiama nauja ir išsami informacija.

                  10.

                  Valstybių narių visuomenės sveikatos institucijos ir laboratorijos, gerbdamos visas pagrindines teises, turėtų:

                              a)

                              imtis intensyvesnių sekoskaitos veiksmų ir laiku analizuoti viruso izoliatus, kad būtų galima greitai nustatyti užsikrėtimo nauju variantu atvejus, visų pirma viruso izoliatus, susijusius su asmenimis, kurie neseniai lankėsi šalyse, kuriose toks variantas yra nustatytas, arba kurie su tomis šalimis susiję;

                              b)

                              nedelsiant nustatyti atvejus, susijusius su asmenimis, kurie per pastarąsias 14 dienų keliavo į Jungtinę Karalystę arba iš jos, kad tiems asmenims būtų atliktas AT-PGR testas ir jie izoliuotųsi, ir būtų pritaikytos griežtesnės sąlytį turėjusių asmenų atsekimo priemonės. Tokių atvejų viruso izoliatų sekoskaita turėtų būti atliekama laiku, kad būtų galima nustatyti užsikrėtimo nauju variantu atvejus;

                              c)

                              nedelsiant nustatyti atvejus, susijusius su asmenimis, turėjusius glaudų sąlytį su asmenimis, kurie, kaip patvirtinta, užsikrėtę nauju viruso variantu arba keliavę į Jungtinę Karalystę, siekiant testuoti, izoliuoti ir atsekti jų kontaktus ir sustabdyti naujo varianto plitimą. Tokių atvejų viruso izoliatų sekoskaita turėtų būti atliekama laiku, kad būtų galima nustatyti užsikrėtimo nauju variantu atvejus;

                  11.

                  Nuo 2021 m. sausio 1 d. valstybės narės turi taikyti Rekomendaciją (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo (7) Jungtinės Karalystės piliečiams ir kitiems Jungtinėje Karalystėje gyvenantiems trečiųjų šalių piliečiams, kurie naudojosi laisvo judėjimo teise pagal Sąjungos teisę iki pereinamojo laikotarpio pabaigos. Tai reiškia, kad iš Jungtinės Karalystės į Šengeno erdvę galima vykti tik būtinų kelionių, jei Jungtinė Karalystė neįtraukta į tos rekomendacijos I priede pateiktą sąrašą.

                  12.

                  Vadovaujantis Rekomendacijos (ES) 2020/912 5 punktu, toliau nurodytų kategorijų asmenims, neatsižvelgiant į kelionės tikslą, kelionės apribojimai neturėtų būti taikomi su sąlyga, kad per 72 valandas iki išvykimo šie asmenys atliks AT-PGR testą arba greitąjį antigenų testą, arba laikysis 10 dienų karantino ir 10-ą dieną atliks AT-PGR testą, o jo rezultatas bus neigiamas:

                              a)

                              Sąjungos piliečiams, kaip apibrėžta SESV 20 straipsnio 1 dalyje, ir trečiųjų šalių piliečiams, kurie pagal Sąjungos bei jos valstybių narių ir tų trečiųjų šalių susitarimus naudojasi laisvo judėjimo teisėmis, lygiavertėmis Sąjungos piliečių teisėms, ir atitinkamiems jų šeimos nariams;

                              b)

                              trečiųjų šalių piliečiams, kurie yra ilgalaikiai gyventojai pagal Ilgalaikių gyventojų direktyvą (8), asmenims, turintiems teisę gyventi šalyje pagal kitas ES direktyvas ar nacionalinę teisę, arba kurie turi nacionalines ilgalaikes vizas, ir atitinkamiems jų šeimos nariams. Tai taip pat turėtų būti taikoma asmenims, turintiems teisę gyventi ES pagal Susitarimą dėl išstojimo;

                  13.

                  Jungtinės Karalystės piliečiams, kurie nėra teisėti ES gyventojai, nuo 2021 m. sausio 1 d. netaikoma Rekomendacijos (ES) 2020/912 5 punkto b papunktyje nustatyta išimtis. Tai reiškia, kad Jungtinės Karalystės piliečiai, kuriems netaikomas Susitarimas dėl išstojimo ir kurie taip pat nėra teisėti Sąjungos gyventojai ir nėra Sąjungos piliečių šeimos nariai, negali remtis Rekomendacijos (ES) 2020/912 5 punkto b papunkčiu. Vis dėlto tokiems Jungtinės Karalystės piliečiams gali būti taikoma išimtis dėl būtinų kelionių (esminių funkcijų ar poreikių), nustatyta Rekomendacijos (ES) 2020/912 II priede.

                  14.

                  Valstybės narės ir Šengeno asocijuotosios šalys turėtų suderintai ir nuosekliai imtis visų priemonių ir kuo greičiau informuoti Komisiją ir kitas valstybes nares apie visas priemones, kurių jos ėmėsi. Jos turėtų pranešti apie visas būsimas priemones iki jų įsigaliojimo. Apie oro susisiekimo paslaugų apribojimus turi būti pranešama pagal Reglamento (EB) Nr. 1008/2008 21 ir 21a straipsnius.

         Priimta Briuselyje 2020 m. gruodžio 22 d.

               Komisijos vardu

            Ylva JOHANSSON

               Komisijos narė

         (1)  OL L 337, 2020 10 14, p. 3.

         (2)  OL L 29, 2020 1 31, p. 7.

         (3)  2020 m. birželio 30 d. Tarybos rkomendacija (ES) 2020/912 dėl laikino nebūtinų kelionių į ES apribojimo ir galimo tokio apribojimo panaikinimo (OL L 208 I, 2020 7 1, p. 1).

         (4)  Žr. 2 išnašą.

         (5)  Primenama, kad bet kuriuo atveju Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1008/2008 (OL L 293, 2008 10 31, p. 3) labai griežtai ribojama valstybių narių galimybė uždrausti skrydžius, plg. 21 straipsnį ir 21a straipsnį (taikomas iki 2020 m. gruodžio 31 d.).

         (6)  Europos Komisijos komunikatas „Europos Komisijos gairės. Krovinių vežimo oro transportu supaprastinimas COVID-19 protrūkio metu“, C/2020/2010 (OL C 100 I, 2020 3 27, p. 1).

         (7)  Žr. 3 išnašą.

         (8)  2003 m. lapkričio 25 d. Tarybos direktyva 2003/109/EB dėl trečiųjų valstybių piliečių, kurie yra ilgalaikiai gyventojai, statuso (OL L 16, 2004 1 23, p. 44).


title: Komisijos rekomendacija (ES) 2020/2245 2020 m. gruodžio 18 d. dėl elektroninių ryšių sektoriaus atitinkamų produktų ir paslaugų rinkų, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą (ES) 2018/1972, kuria nustatomas Europos elektroninių ryšių kodeksas (pranešta dokumentu Nr. C(2020) 8750) (Tekstas svarbus EEE)

text:
               2020 12 29

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 439/23

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2020/2245
      2020 m. gruodžio 18 d.
      dėl elektroninių ryšių sektoriaus atitinkamų produktų ir paslaugų rinkų, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą (ES) 2018/1972, kuria nustatomas Europos elektroninių ryšių kodeksas

            (pranešta dokumentu Nr. C(2020) 8750)

      (Tekstas svarbus EEE)
      EUROPOS KOMISIJA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
      atsižvelgdama į 2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą (ES) 2018/1972, kuria nustatomas Europos elektroninių ryšių kodeksas (1) (Kodeksas), ypač į jos 64 straipsnio 1 dalį,
      kadangi:

                  (1)

                  Direktyva (ES) 2018/1972 siekiama ne tik trijų pagrindinių tikslų – skatinti konkurenciją, stiprinti vidaus rinką ir ginti galutinių paslaugų gavėjų interesus, – bet ir skatinti junglumą ir prieigą prie itin didelio pralaidumo tinklų, įskaitant fiksuotojo, judriojo ir belaidžio ryšio tinklus, taip pat jų įsisavinimą, kad tuo galėtų naudotis visi Sąjungos piliečiai ir įmonės;

                  (2)

                  atitinkamomis paskatomis investuoti į naujus itin didelio pralaidumo tinklus, kuriais remiamos inovacijos didinant turinio įvairovę interneto paslaugų srityje, bus sustiprintas Sąjungos konkurencingumas tarptautiniu lygmeniu ir kartu teikiama nauda jos vartotojams ir įmonėms. Todėl labai svarbu skatinti tvarias investicijas į itin didelio pralaidumo tinklų plėtojimą taikant tinkamai pritaikytą ir nuspėjamą reguliavimo sistemą;

                  (3)

                  vienas iš naujosios reguliavimo sistemos tikslų – didėjant konkurencijai rinkose, palaipsniui mažinti konkretiems sektoriams taikomas ex ante taisykles ir galiausiai užtikrinti, kad elektroninių ryšių rinkos būtų reglamentuojamos tik konkurencijos teisės aktais. Atsižvelgiant į šį tikslą, šios rekomendacijos paskirtis – nustatyti tas produktų ir paslaugų rinkas, kuriose ex ante reguliavimas gali būti pagrįstas;

                  (4)

                  atitinkamų rinkų apibrėžtis ilgainiui gali pasikeisti, nes tobulėja tose rinkose siūlomų produktų ir paslaugų savybės ir dėl technologijų, rinkos bei reguliavimo pokyčių keičiasi paklausos ir pasiūlos pakeičiamumo galimybės. Todėl ši rekomendacija turėtų pakeisti 2014 m. rekomendaciją (2);

                  (5)

                  Kodekso 64 straipsnio 1 dalyje reikalaujama, kad Komisija nustatytų elektroninių ryšių sektoriaus rinkas, kurių savybės pagrįstai leidžia joms taikyti reguliavimo įpareigojimus pagal konkurencijos teisės principus. Todėl šioje rekomendacijoje elektroninių ryšių sektoriaus atitinkamos produktų rinkos apibrėžiamos vadovaujantis konkurencijos teisės principais;

                  (6)

                  pagrindinis reguliavimo intervencinių priemonių tikslas – duoti naudos galutiniams naudotojams kainų, kokybės ir pasirinkimo požiūriu, užtikrinant tvarią konkurenciją mažmeniniu lygmeniu. Siekiant nustatyti atitinkamas rinkas šioje rekomendacijoje pirmiausia turėtų būti apibrėžtos mažmeninės rinkos remiantis tam tikro laikotarpio ateities perspektyvomis ir vadovaujantis konkurencijos teise. Iš tiesų, kai mažmeninės rinkos yra veiksmingai konkurencingos be didmeninio reguliavimo, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų padaryti išvadą, kad susijusių didmeninių rinkų reguliavimas nebereikalingas;

                  (7)

                  pagal Kodekso 67 straipsnio 1 dalį pagrįstai nustatyti ex ante reguliuojamuosius įpareigojimus galima tik tose rinkose, kuriose tenkinami visi trys 67 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktuose nurodyti kriterijai. Į šią rekomendaciją įtrauktos produktų ir paslaugų rinkos, kurias Komisija, stebėjusi bendras tendencijas Sąjungoje, įvertino kaip atitinkančias šiuos tris kriterijus. Taigi Komisija mano, kad šios rinkos pasižymi savybėmis, kuriomis galima pagrįsti reguliuojamųjų įpareigojimų nustatymą bent jau tam tikrose geografinėse vietovėse ir per numatomą laikotarpį. Analizuodamos šias rinkas, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų apsvarstyti, ar tenkinami tolesni 67 straipsnio 2 dalyje nustatyti reikalavimai;

                  (8)

                  pirmasis kriterijus susijęs su didelėmis ir ilgalaikėmis kliūtimis patekti į rinką. Juo siekiama nustatyti ar, kada ir kokiu mastu tikėtinas patekimas į rinką, ir nustatyti svarbius sėkmingo patekimo į elektroninių ryšių rinką veiksnius. Statiniu požiūriu, šioje rekomendacijoje ypač svarbios dviejų rūšių kliūtys patekti į rinką: struktūrinės kliūtys ir teisinės arba reguliavimo kliūtys;

                  (9)

                  struktūrines kliūtis patekti į rinką sukelia skirtingos išlaidos arba paklausos sąlygos, kurios nulemia asimetriškas rinkos senbuvių ir naujų rinkos dalyvių sąlygas ir pastariesiems trukdo arba užkerta kelią patekti į rinką. Pavyzdžiui, didelės struktūrinės kliūtys taip pat gali atsirasti tada, kai rinkai būdingas absoliučių išlaidų pranašumas, didelė masto ekonomija ir (arba) tinklo poveikis, pajėgumų apribojimai ir (arba) didelės negrįžtamosios sąnaudos. Struktūrinės kliūtys gali atsirasti ir tada, kai paslaugai teikti yra reikalinga tinklo sudedamoji dalis, kurios techniškai negalima dubliuoti arba jos dubliavimas nėra ekonomiškai pagrįstas;

                  (10)

                  teisinės arba reguliavimo kliūtys gali turėti tiesioginį poveikį patekimo į rinką sąlygoms ir (arba) operatorių padėčiai atitinkamoje rinkoje. Reguliuojamuose sektoriuose leidimų išdavimo procedūros, teritoriniai apribojimai, saugos ir saugumo standartai ir kiti teisiniai reikalavimai gali atgrasyti nuo patekimo į rinką arba jį atitolinti. Tačiau teisinių ir reguliavimo kliūčių svarba elektroninių ryšių rinkose mažėja. Teisinės arba reguliavimo kliūtys, kurios, tikėtina, bus pašalintos per atitinkamą 5 metų laikotarpį, paprastai neturėtų būti pirmą kriterijų atitinkančia kliūtimi patekti į rinką;

                  (11)

                  inovacijomis grindžiamose rinkose, kurioms būdinga nuolatinė technologinė pažanga, pavyzdžiui, elektroninių ryšių rinkose, kliūtys patekti į rinką gali palaipsniui tapti vis mažiau aktualios. Tokiose rinkose konkurencinis spaudimas dažnai atsiranda dėl rinkoje dar nedalyvaujančių potencialių inovacijas diegiančių konkurentų keliamos grėsmės. Todėl nustatant atitinkamas rinkas, kurioms galėtų būti taikomas ex ante reguliavimas, taip pat reikėtų atsižvelgti į galimybes per tam tikrą laiką įveikti kliūtis patekti į rinką. Šioje rekomendacijoje nustatomos rinkos, kuriose kliūtys patekti į rinką per ateinančių 5–10 metų laikotarpį veikiausiai išliks;

                  (12)

                  skirtingos kliūtys patekti į rinką turėtų būti vertinamos ne atskirai, o bendrai. Nors kliūtis patekti į rinką, vertinant atskirai, gali būti laikoma nedidele, kartu su kitomis kliūtimis ji gali daryti bendrą poveikį, kuris užkirstų kelią arba trukdytų patekti į rinką;

                  (13)

                  pagal antrą kriterijų sprendžiama, ar rinkos struktūra yra tokia, kurioje per atitinkamą laikotarpį atsirastų veiksminga konkurencija, atsižvelgiant į infrastruktūra grindžiamos konkurencijos būklę ir perspektyvas bei į kitus kliūtis patekti į rinką sudarančius konkurencijos šaltinius. Iš veiksmingos konkurencijos analizės galima spręsti, kad per peržiūros laikotarpį rinka taps veiksmingai konkurencinga be ex ante reguliavimo arba kad ji tokia taps po to laikotarpio, jeigu jau peržiūros laikotarpiu bus aiškių teigiamos dinamikos rinkoje įrodymų. Pavyzdžiui, dėl produktų, tiekiamų naudojant skirtingas tinklo technologijas, konvergencijos gali atsirasti skirtingose produktų rinkose veikiančių operatorių daromas konkurencinis spaudimas ir vykti rinkų konvergencija;

                  (14)

                  net jei rinkoje yra didelių kliūčių į ją patekti, kiti struktūriniai veiksniai toje rinkoje gali rodyti, kad rinka vis tiek veikiausiai per atitinkamą laikotarpį taps veiksmingai konkurencinga. Rinkose, kuriose, atsižvelgiant į ateities perspektyvą, galima tikėtis didesnio tinklų skaičiaus, taikant šį kriterijų pirmiausia reikia išnagrinėti infrastruktūra grindžiamos konkurencijos padėtį ir tikėtiną raidą ateityje;

                  (15)

                  vertindamos konkurencijos tinkamumą ir reguliavimo intervencinių priemonių poreikį, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų taip pat atsižvelgti į tai, ar kiekvienai suinteresuotajai įmonei pagrįstomis komercinėmis sąlygomis yra prieinama didmeninė prieiga, užtikrinanti tvarius konkurencijos rezultatus galutiniams naudotojams mažmeninėje rinkoje. Operatorių komerciniai susitarimai, įskaitant susitarimus dėl didmeninės prieigos, bendro investavimo susitarimus ir susitarimus dėl abipusės prieigos, kurie buvo sudaryti ilgam laikotarpiui ir yra tvarūs, gali pagerinti konkurencijos dinamiką ir galiausiai išspręsti konkurencijos problemas susijusioje mažmeninėje rinkoje ir dėl to gali būti panaikintas didmeninių rinkų reguliavimas. Taigi, jeigu jie atitinka konkurencijos teisės principus, į juos turėtų būti atsižvelgiama vertinant, ar, remiantis ateities perspektyvomis, galima tikėtis, kad rinka taps konkurencinga;

                  (16)

                  technologinė plėtra arba produktų ir rinkų konvergencija gali sukelti konkurencinį spaudimą, kurį vieni kitiems daro skirtingose produktų rinkose veikiantys operatoriai. Šiuo atžvilgiu OTT (angl. over the top) paslaugos, kurios šiuo metu paprastai nelaikomos tiesioginiais elektroninių ryšių paslaugų teikėjų teikiamų tradicinių paslaugų pakaitalais ir kurios bet kuriuo atveju neužtikrina fizinio ir duomenų ryšio, artimiausiais metais dėl tolesnės technologijų pažangos ir nuolatinės jų plėtros vis dėlto gali atlikti svarbesnį vaidmenį tam tikrose mažmeninėse rinkose ir vėliau netiesiogiai varžyti didmenines rinkas;

                  (17)

                  sprendimas apibrėžti rinką, kuriai gali būti taikomas ex ante reguliavimas, taip pat turėtų priklausyti nuo vertinimo, ar konkurencijos teisės pakanka, kad būtų tinkamai išspręstos nustatytos rinkos nepakankamumo problemos. Trečiuoju kriterijumi siekiama įvertinti konkurencijos teisės tinkamumą nustatytai (-oms) nuolatinei (-ėms) rinkos nepakankamumo problemai (-oms) spręsti, visų pirma atsižvelgiant į tai, kad ex ante reguliavimo įpareigojimai gali veiksmingai užkirsti kelią konkurencijos teisės pažeidimams. Tikėtina, kad konkurencijos teisės aktais pagrįstos intervencinės priemonės bus nepakankamos tais atvejais, kai dažnas ir (arba) savalaikis įsikišimas yra būtinas, siekiant ištaisyti nuolatinę (-es) rinkos nepakankamumo problemą (-as). Tokiomis aplinkybėmis ex ante reguliavimas turėtų būti laikomas tinkamu konkurencijos teisės papildymu. Apskritai rinkose, kurioms būdinga tvari ir veiksminga, infrastruktūra grindžiama konkurencija, turėtų užtekti taikyti bendrąsias konkurencijos taisykles;

                  (18)

                  taikant šiuos tris suvestinius kriterijus turėtų būti apribotas reguliuojamų elektroninių ryšių sektoriaus rinkų skaičius ir taip, didėjant konkurencijai tose rinkose, prisidedama prie laipsniško tam tikro sektoriaus ex ante reguliavimo mažinimo. Jeigu netenkinamas bet kuris iš trijų kriterijų, tai rodytų, kad rinkai neturėtų būti taikomas ex ante reguliavimas. Labai svarbu, kad ex ante reguliavimo įpareigojimai būtų didmeninėje rinkoje nustatyti tvariai konkurencijai užtikrinti tik tuo atveju, kai egzistuoja viena ar daugiau didelę įtaką rinkoje turinčių įmonių ir kai konkurencijos teisės taisomųjų priemonių nepakanka problemai spręsti;

                  (19)

                  laikoma, kad besiformuojančios rinkos yra susijusios su naujais produktais ar paslaugomis, todėl dėl jų naujumo labai sudėtinga nuspėti paklausos sąlygas arba patekimo į rinką ir pasiūlos sąlygas ir dėl to sunku taikyti trijų kriterijų testą. Tokioms rinkoms neturėtų būti taikomi netinkami ex ante reguliavimo įpareigojimai, siekiant skatinti inovacijas, tuo pat metu užkertant kelią pirmaujančiai įmonei išstumti konkurentus iš tokių rinkų arba sukurti kliūtis į jas patekti (3). Papildomi esamos tinklo infrastruktūros atnaujinimai retai sudaro sąlygas naujai ar besiformuojančiai rinkai sukurti. Kad būtų galima padaryti išvadą, jog produktas nėra jau egzistuojančios rinkos dalis, produkto pakeičiamumo stygius turi būti nustatytas ir paklausos, ir pasiūlos atžvilgiu. Naujų mažmeninių paslaugų atsiradimas gali lemti naujos išvestinės didmeninės rinkos susiformavimą, jeigu tokios mažmeninės paslaugos negalėtų būti teikiamos naudojantis esamais didmeniniais produktais;

                  (20)

                  kaip ir 2014 m. rekomendacijoje, atsižvelgiant į konkurencijos raidą, įskaitant infrastruktūra grindžiamą konkurenciją, šioje rekomendacijoje nurodomos tik atitinkamos rinkos didmeniniu lygmeniu. Didmeniniu lygmeniu taikomas ex ante reguliavimas turėtų būti laikomas pakankamu norint išspręsti galimas konkurencijos problemas susijusioje (-iose) galutinės grandies mažmeninėje (-ėse) rinkoje (-ose);

                  (21)

                  pagal Kodekso 165 konstatuojamąją dalį nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų išanalizuoti bent tas rinkas, kurios išvardytos rekomendacijoje, įskaitant rinkas, kurios yra išvardytos, tačiau, atsižvelgus į konkrečias nacionalines arba vietos aplinkybes, nebereguliuojamos. Kalbant apie šios rekomendacijos priede išvardytas rinkas, nacionalinės reguliavimo institucijos, remdamosi konkrečiomis nacionalinėmis aplinkybėmis, gali vis dėlto manyti, kad tikslinga atlikti trijų kriterijų testą. Nacionalinės reguliavimo institucijos gali padaryti išvadą, kad konkrečiomis nacionalinėmis aplinkybėmis rinka neatitinka trijų kriterijų testo. Jeigu rekomendacijoje nurodyta konkreti rinka neatitinka trijų kriterijų testo, nacionalinės reguliavimo institucijos neturėtų nustatyti reguliavimo įpareigojimų toje rinkoje;

                  (22)

                  nacionalinės reguliavimo institucijos taip pat turėtų analizuoti rinkas, kurios nėra įtrauktos į šią rekomendaciją, bet yra reguliuojamos jų jurisdikcijai priklausančioje teritorijoje remiantis ankstesnėmis rinkos analizėmis, arba kitas rinkas, jei jos turi pakankamą pagrindą manyti, kad trijų kriterijų testas yra tenkinamas. Taigi nacionalinės reguliavimo institucijos taip pat gali apibrėžti kitas atitinkamas produktų ir paslaugų rinkas, kurios nėra išvardytos šioje rekomendacijoje, jeigu jos gali įrodyti, kad jų nacionalinėmis aplinkybėmis rinkos atitinka trijų kriterijų testą;

                  (23)

                  atlikdamos rinkos analizę pagal Kodekso 67 straipsnį, nacionalinės reguliavimo institucijos ir Komisija turėtų pradėti analizę nuo mažmeninių rinkų. Rinkos vertinimas turėtų būti atliekamas atsižvelgiant į ateities perspektyvą, jei nėra reguliavimo, ir grindžiamas didelės įtakos rinkoje nustatymu, pradedant nuo esamų rinkos sąlygų. Atliekant analizę reikėtų įvertinti, ar rinka turi perspektyvų tapti konkurencinga ir ar konkurencijos stygius yra ilgalaikis, atsižvelgiant į tikėtiną arba numatomą rinkos raidą. Analizėje turėtų būti atsižvelgiama į kitokio pobūdžio reguliavimo, taikomo atitinkamai (-oms) mažmeninei (-ėms) ir susijusiai (-ioms) didmeninei (-ėms) rinkai (-oms), poveikį per atitinkamą reguliavimo laikotarpį;

                  (24)

                  jeigu, atsižvelgiant į ateities perspektyvą, nagrinėjama mažmeninė rinka nėra veiksmingai konkurencinga be ex ante reguliavimo, reikėtų apibrėžti ir išanalizuoti susijusią (-ias) didmeninę (-es) rinką (-as), kuriai (-oms) gali būti taikomas ex ante reguliavimas pagal Kodekso 67 straipsnį. Be to, analizuojant ribas ir įtaką susijusioje atitinkamoje (-se) didmeninėje (-se) rinkoje (-ose), kad būtų galima nustatyti, ar ji (jos) yra veiksmingai konkurencinga (-os), reikėtų atsižvelgti į tiesioginį ir netiesioginį konkurencinį spaudimą, neatsižvelgiant į tai, ar tas spaudimas atsiranda dėl elektroninių ryšių tinklų, elektroninių ryšių paslaugų ar kitų rūšių paslaugų arba taikomųjų programų, kurios galutinių naudotojų požiūriu yra lygiavertės;

                  (25)

                  apibrėždamos atitinkamas didmenines rinkas, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas, nacionalinės reguliavimo institucijos pirmiausia turėtų analizuoti rinką, kuri yra labiausiai į priekį nuo mažmeninės rinkos, kurioje nustatytos konkurencijos problemos. Nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų atlikti rinkų, esančių labiau į galą nuo reguliuojamos pradinės grandies rinkos, analizę, kad nustatytų, ar tos rinkos bus veiksmingai konkurencingos, jeigu bus reguliuojama pradinės grandies rinka, kol prieis prie mažmeninės rinkos;

                  (26)

                  atsižvelgiant į nacionalines aplinkybes, labiausiai priekyje esančią rinką gali sudaryti arba į ją gali būti įtraukti daugiau bendriniai kelių rinkų didmeninės prekybos produktai, tokie kaip prieiga prie fizinės infrastruktūros (pvz., prieiga prie kabelių kanalų) arba pasyvios prieigos produktai. Visų pirma tais atvejais, kai egzistuoja civilinės inžinerijos infrastruktūra ir ji gali būti pakartotinai naudojama, veiksminga prieiga prie tokios infrastruktūros gali labai palengvinti itin didelio pralaidumo tinklų plėtrą ir paskatinti infrastruktūra grindžiamos konkurencijos augimą galutinių naudotojų naudai;

                  (27)

                  dėl šių priežasčių Komisija svarstė, ar tikslinga į šią rekomendaciją įtraukti atskirą prieigos prie fizinės infrastruktūros rinką. Tačiau, kadangi tinklų topologija, visur esančių kabelių kanalų prieinamumas ir prieigos prie kabelių kanalų bei stulpų paklausos lygis visoje Sąjungoje labai skiriasi, Komisija padarė išvadą, kad šiuo metu Sąjungos lygmeniu negalima nustatyti atskiros rinkos prieigai prie fizinės infrastruktūros, todėl ji neturėtų būti įtraukta į rinkų, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas, sąrašą;

                  (28)

                  be to, Kodekso 72 straipsniu nacionalinėms reguliavimo institucijoms suteikiama galimybė nustatyti prieigą prie civilinės inžinerijos statinių kaip atskirą taisomąją priemonę bet kurioje atitinkamoje didmeninėje rinkoje. Toks įpareigojimas suteikti prieigą prie civilinės inžinerijos statinių gali būti pagrįstas nepriklausomai nuo to, ar fizinė infrastruktūra, prie kurios suteikiama prieiga, yra atitinkamos reguliuojamos rinkos dalis, ir nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų į ją atsižvelgti prieš nustatydamos kitus prieigos įpareigojimus galutinėje grandyje, jei tai proporcinga ir to pakanka konkurencijai skatinti galutinių naudotojų naudai;

                  (29)

                  didmeninėse plačiajuosčio ryšio rinkose virtualios prieigos produktai gali būti sukurti taip, kad jiems būtų būdingos panašios arba vienodos produkto savybės, nepriklausomai nuo prieigos perdavimo taško vietos. Todėl galėtų būti techniškai įmanoma suteikti didmeninę plačiajuosčio ryšio prieigą centriniu arba vietos lygmeniu, užtikrinant panašią paslaugų kokybę tiek prieigą gauti norinčiam subjektui, tiek galutiniams naudotojams. Šiomis aplinkybėmis atliekant pakeičiamumo analizę reikia išanalizuoti ir produkto savybes, ir prieigą gauti norinčių subjektų norą pereiti iš vieno prieigos taško į kitą arba naudotis įvairiais perdavimo taškais tinklo struktūroje;

                  (30)

                  daugelis alternatyvių operatorių pasinaudojo investicijomis ir sukūrė savo tinklus prie vietos prieigos taško. Tikėtina, kad tie operatoriai centrinės prieigos produktų nelaikytų vietinės prieigos pakaitalu, nes dėl to investicijos į jų pačių tinklo infrastruktūrą liktų neišnaudotos. Kartu reikia pripažinti, kad prieigos tinklas yra sunkiausia atkartoti tinklo dalis dėl didelių negrįžtamųjų diegimo sąnaudų, atsižvelgiant į klientų, kurie gali gauti naudos iš to diegimo, skaičių;

                  (31)

                  nepaisant pastebimo infrastruktūra grindžiamos konkurencijos didėjimo, vietinei prieigai vis dar būdingos didelės kliūtys patekti į rinką ir ji yra reguliuojama daugumoje valstybių narių. Didmeninė vietinės prieigos rinka vis dar atitinka trijų kriterijų testą, nes prieigos tinklas yra ta tinklo dalis, kurią sunkiausia atkartoti. Tačiau, vertinant ateities perspektyvas, kliūčių patekti į centrinę prieigos rinką Sąjungos lygmeniu jau nebegalima laikyti didelėmis ir ilgalaikėmis, nes rinkoje didėja veiksminga konkurencija dėl esamų alternatyvių platformų, plačiai paplitusios komercinės galimybės naudotis magistraliniais pajėgumais ir dėl to, kad vietos lygmeniu sujungti operatoriai gali suteikti centrinę prieigą. Jeigu konkrečiomis nacionalinėmis aplinkybėmis nustatoma, kad įvairiuose perdavimo taškuose tiekiami prieigos produktai yra pakaitalai, rinka turėtų apimti visus tokius produktus. Kiekvienu konkrečiu atveju reikia nustatyti, ar tokia plati rinka atitinka trijų kriterijų testą;

                  (32)

                  didesnės elektroninių ryšių tinklų, teikiančių masinės rinkos produktus, galimybės gali patenkinti net tam tikrų verslo klientų junglumo poreikius. Tačiau svarbiam verslo rinkos segmentui, taip pat naujai paklausai, atsirandančiai dėl pramonės skaitmeninimo ir socialinių bei ekonominių veiksnių, tokių kaip viešosios paslaugos, pvz., ligoninėse ir mokyklose, taip pat reikės specialių ryšių. Todėl kai kurios įmonės vis dar reikalauja produktų, kurių savybės skiriasi nuo masinės rinkos produktų savybių;

                  (33)

                  siekdamos apibrėžti specialiųjų pajėgumų ir kitų verslo prieigos produktų rinkos ribas, nacionalinės reguliavimo institucijos, užtikrindamos, kad atitinkami didmeniniai produktai atitiktų nustatytą mažmeninės rinkos problemą, turėtų atsižvelgti į keletą veiksnių, pavyzdžiui, į skirtingas produkto funkcijas ir numatytą paskirtį, kainų pokyčius laikui bėgant ir kryžminį kainų elastingumą. Skiriamosios specialiųjų pajėgumų produktų savybės yra jų gebėjimas užtikrinti specialius ir nekontroliuojamus ryšius bei simetrinį greitį ir jie, kaip ir kitų rinkų produktai, turėtų būti vertinami atliekant pakeičiamumo analizę;

                  (34)

                  labai išaugo alternatyvių infrastruktūrų, kuriomis įmonėms užtikrinamas specialus šviesolaidžio ryšys, diegimas, visų pirma tankiau gyvenamose vietovėse, komerciniuose centruose ir verslo rajonuose. Tačiau gali būti teritorijų, kuriose, net jei alternatyvios masinės rinkos junglumo infrastruktūros diegimas gali būti ekonomiškai perspektyvus, dėl konkrečios rinkos dydžio gali būti mažiau ekonomiškai perspektyvu dubliuoti tinklus ir teikti izoliuotas specialias jungtis. Tose rečiau apgyvendintose vietovėse dėl infrastruktūra grindžiamos konkurencijos trūkumo kyla pavojus, kad, nesant reguliavimo, specialių pajėgumų paklausa teikiant konkurencingus pasiūlymus nebus patenkinta;

                  (35)

                  mažai tikėtina, kad abiejų minėtų didmeninės prieigos rinkų konkurencijos problemos vienodai išliktų visoje atitinkamoje valstybėje narėje, ir tokioms rinkoms turėtų būti taikoma išsami geografinė analizė. Todėl, apibrėždamos atitinkamas rinkas pagal Kodekso 64 straipsnio 3 dalį, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų nustatyti geografines teritorijas, kuriose konkurencijos sąlygos yra pakankamai panašios ir kurias galima atskirti nuo gretimų teritorijų, kuriose svarbiausios konkurencijos sąlygos pastebimai skiriasi, ypač atsižvelgdamos į tai, ar potencialus didelę įtaką rinkoje turintis operatorius visoje savo tinklo teritorijoje veikia vienodomis sąlygomis, ar pastebimai skirtingomis konkurencijos sąlygomis, dėl kurių jo veikla vienose teritorijose yra apribota, o kitose – ne;

                  (36)

                  iki šiol nacionalinės reguliavimo institucijos nustatė, kad dauguma rinkų yra nacionalinės, nes rinkoje įsitvirtinusio operatoriaus varinių laidų tinklas veikė nacionaliniu mastu. Tačiau, plečiantis alternatyvių tinklų diegimui, konkurencijos sąlygos skirtingose tos pačios valstybės narės teritorijose (pavyzdžiui, miesto ir kaimo vietovėse) gali reikšmingai ir pastoviai skirtis, todėl būtina apibrėžti atskiras geografines rinkas;

                  (37)

                  apibrėždamos geografinę rinką, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų pagrindinį geografinį vienetą apibrėžti kaip konkurencinių sąlygų vertinimo atskaitos tašką. Toks vienetas, priklausomai nuo nacionalinių aplinkybių, gali atitikti tinklo topologiją arba administracines ribas. Visais atvejais, remiantis Komisijos praktika (4), geografinis vienetas turėtų a) būti tinkamo dydžio, t. y. pakankamai mažas, kad būtų išvengta didelių konkurencijos sąlygų skirtumų kiekviename vienete, tačiau pakankamai didelis, kad būtų išvengta daug išteklių reikalaujančios ir apsunkinančios mikroanalizės, dėl kurios galėtų atsirasti rinkos susiskaidymas; b) galėti atspindėti visų atitinkamų operatorių tinklo struktūrą ir c) ilgainiui turėti aiškias ir stabilias ribas. Kiek tai susiję su b sąlyga, nacionalinės reguliavimo institucijos, jeigu taikytina, turėtų remtis geografiniu tinklų tyrimu, atliktu pagal Kodekso 22 straipsnį;

                  (38)

                  vadovaudamosi konkurencijos teisės principais ir remdamosi pirmiau aprašytų geografinių vienetų analize, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų nustatyti pirmą geografinių rinkų aprėpties apibrėžtį, sujungdamos vienetus, kuriems būdingos panašios konkurencinės sąlygos. Nacionalinės reguliavimo institucijos, vertindamos ateities perspektyvas, turėtų įvertinti konkurencijos sąlygas, atkreipdamos dėmesį struktūrinius bei elgsenos rodiklius ir visų pirma, pagal Kodekso 64 straipsnio 3 dalį, atsižvelgdamos į infrastruktūra grindžiamos konkurencijos svarbą. Tokie rodikliai gali būti, inter alia, tinklo aprėptis, konkuruojančių tinklų skaičius, jų atitinkamos rinkos dalys, rinkos dalių tendencijos, lokalizuota arba vienoda kainodara, paklausos savybės ir pas konkurentus perėjusių klientų bei prarastų klientų skaičius. Pagal tai nustatyta geografinių rinkų apibrėžtis turėtų būti patikrinta atsižvelgiant į paklausos ir pasiūlos pakeičiamumo analizę. Šiuo etapu galima kartu analizuoti nesiribojančios teritorijos geografines rinkas, kuriose yra panašios konkurencijos sąlygos;

                  (39)

                  rinkos apibrėžties nustatymo etape, atsižvelgiant į ateities perspektyvas, reikėtų atkreipti dėmesį į didelius konkurencijos sąlygų skirtumus. Taisomųjų priemonių skirstymas į segmentus gali būti naudojamas siekiant spręsti ne tokius reikšmingus arba ne tokius stabilius konkurencijos sąlygų pokyčius, taip pat periodiškai arba kartkartėmis koreguojant taisomąsias priemones, tačiau nesumažinant reguliavimo nuspėjamumo;

                  (40)

                  Kodekso 75 straipsniu Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotąjį aktą, kuriuo nustatomas bendras didžiausias Sąjungos masto judriojo ryšio balso skambučių užbaigimo paslaugų tarifas ir bendras didžiausias Sąjungos masto fiksuotojo ryšio balso skambučių užbaigimo paslaugų tarifas (kartu – Sąjungos balso ryšio užbaigimo tarifai). Sąjungos balso skambučių užbaigimo paslaugų tarifai bus tiesiogiai taikomi bet kuriam fiksuotojo ir judriojo ryšio skambučių užbaigimo paslaugų teikėjui Sąjungoje. Sąjungos bendri balso skambučių užbaigimo paslaugų tarifai grindžiami veiksmingomis skambučių užbaigimo paslaugų teikimo sąnaudomis. Sąjungos balso skambučių užbaigimo paslaugų tarifų taikymas apribos judriojo ryšio ir fiksuotojo ryšio operatorių galimybes nustatyti pernelyg didelius skambučių užbaigimo paslaugų tarifus. Taigi išnyktų per didelių skambučių užbaigimo paslaugų tarifų, kurie buvo didžiausia grėsmė konkurencijai šiose rinkose, rizika. Kadangi, kaip reikalaujama Kodekse, nustatant Sąjungos balso skambučių užbaigimo paslaugų tarifus griežtai orientuojamasi į sąnaudas, skambučių užbaigimo paslaugų tarifai turėtų būti panašūs į tuos, kurių tikimasi konkurencingų rinkų atveju. Todėl skambučių užbaigimo paslaugų rinkos Sąjungos lygmeniu jau nebeatitiktų trijų kriterijų testo;

                  (41)

                  vis dėlto skambučių užbaigimo paslaugų rinkų tam tikrų aspektų reguliavimas kai kuriose valstybėse narėse gali būti pagrįstas konkrečiomis aplinkybėmis. Konkrečios nacionalinės aplinkybės gali rodyti, kad šios rinkos, atsižvelgiant į ateities perspektyvą, nėra linkusios konkuruoti arba kad vis dar esama konkurencijos problemų. Taip gali būti tuo atveju, kai operatoriams nebuvo suteiktas sujungimas arba jiems kilo problemų dėl skambučių iš jų tinklo užbaigimo kitų operatorių tinkluose. Nacionalinės reguliavimo institucijos tokias problemas turėtų spręsti arba nustatydamos su kainų kontrole nesusijusius didele įtaka rinkoje grindžiamus įpareigojimus, jei laikomasi trijų kriterijų testo, arba taikydamos kitas tinkamas reguliavimo priemones, t. y. Kodekso 61 straipsnio 2 dalį, jei tenkinamos joje nurodytos sąlygos;

                  (42)

                  į šios rekomendacijos priede išvardytų rinkų sąrašą dėl trijų kriterijų testo neatitikimo jau nebepatenka trys rinkos, kurios buvo išvardytos 2014 m. rekomendacijoje, t. y. didmeninė skambučių užbaigimo paslaugų, teikiamų fiksuotoje vietoje, atskiruose viešuosiuose telefono ryšio tinkluose rinka (1 rinka), didmeninė balso skambučių užbaigimo paslaugų atskiruose judriojo ryšio tinkluose rinka (2 rinka) ir didmeninė centrinės prieigos fiksuotoje vietoje rinka masinės rinkos produktams (3b rinka);

                  (43)

                  likusioms rinkoms, nurodytoms 2014 m. rekomendacijoje, t. y. 3a rinkai (vietos didmeninė prieiga, suteikiama fiksuotoje vietoje) ir 4 rinkai (didmeninė aukštos kokybės prieiga, suteikiama fiksuotoje vietoje), kurios apibrėžtis buvo iš dalies pakeista, vis dar pagrįstai taikomas ex ante reguliavimas, nes jos atitinka trijų kriterijų testą Sąjungos lygmeniu. Nacionalinės reguliavimo institucijos, apibrėždamos šias rinkas, visų pirma jų geografinę aprėptį, turėtų atsižvelgti į nacionalines aplinkybes;

                  (44)

                  kad būtų deramai apsvarstytas susijusių rinkų reguliavimo poveikis, kai sprendžiama, ar tam tikrai rinkai reikia ex ante reguliavimo priemonių, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų užtikrinti, kad rinkos būtų nagrinėjamos nuosekliai ir, jei įmanoma, tuo pačiu arba kuo artimesniu metu;

                  (45)

                  svarstydamos, ar iš dalies pakeisti, ar palikti galiojančius reguliuojamuosius įpareigojimus, nacionalinės reguliavimo institucijos taip pat turėtų taikyti trijų kriterijų testą toms rinkoms, kurios išvardytos Komisijos rekomendacijos 2003/311/EB (5), Rekomendacijos 2007/879/EB (6) ir Rekomendacijos 2014/710/ES prieduose, tačiau kurios nebėra išvardytos šios rekomendacijos priede;

                  (46)

                  pagal Direktyvos (ES) 2018/1972 64 straipsnio 1 dalį buvo konsultuojamasi su Europos elektroninių ryšių reguliuotojų institucija, kuri 2020 m. spalio 16 d. pateikė nuomonę,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

                  1.

                  Nacionalinės reguliavimo institucijos, apibrėždamos nacionalines aplinkybes atitinkančias atitinkamas rinkas pagal Direktyvos (ES) 2018/1972 64 straipsnio 3 dalį, turėtų išanalizuoti priede nurodytas produktų ir paslaugų rinkas.

                  2.

                  Jeigu laikoma, kad, atsižvelgiant į konkrečias nacionalines aplinkybes, kuriai nors priede nurodytai rinkai negali būti taikomas ex ante reguliavimas, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų atlikti trijų kriterijų testą ir įrodyti (ir Komisija tai patikrins), kad iš trijų Direktyvos (ES) 2018/1972 67 straipsnio 1 punkte nurodytų kriterijų netenkinamas bent vienas kriterijus.

                  3.

                  Nacionalinės reguliavimo institucijos, pagal Kodekso 64 straipsnio 3 dalį nustatydamos atitinkamas geografines rinkas savo teritorijoje, turėtų atlikti išsamią paklausos ir pasiūlos pakeičiamumo analizę, pradedant nuo atitinkamo geografinio vieneto ir sujungiant tokius vienetus, kuriems būdingos panašios konkurencinės sąlygos. Konkurencinių sąlygų vertinimas turėtų būti atliktas remiantis ateities perspektyvomis ir turėtų būti grindžiamas, inter alia, konkuruojančių tinklų skaičiumi ir savybėmis, rinkos dalių pasiskirstymu ir tendencijomis, kainomis ir elgesio modeliais.

                  4.

                  Šia rekomendacija nedaroma poveikio rinkų apibrėžtims, rinkos analizių rezultatams ir reguliavimo įpareigojimams, kuriuos nustatė nacionalinės reguliavimo institucijos pagal galiojančią reguliavimo sistemą iki šios rekomendacijos priėmimo dienos.

                  5.

                  Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms.

         Priimta Briuselyje 2020 m. gruodžio 18 d.

               Komisijos vardu

            Thierry BRETON

               Komisijos narė

         (1)  OL L 321, 2018 12 17, p. 36.

         (2)  2014 m. spalio 9 d. Komisijos rekomendacija 2014/710/ES dėl elektroninių ryšių sektoriaus atitinkamų produktų ir paslaugų rinkų, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (OL L 295, 2014 10 11, p. 79).

         (3)  Žr. Komisijos gairių dėl rinkos analizės ir didelės įtakos rinkoje vertinimo pagal Bendrijos elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų reguliavimo sistemą 23 konstatuojamąją dalį (OL C 159, 2018 5 7, p. 1) ir Europos elektroninių ryšių kodekso 163 konstatuojamąją dalį.

         (4)  Visų pirma Komisijos komunikatu C/2018/2374 „Rinkos tyrimo ir didelės įtakos rinkoje vertinimo pagal ES elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų reguliavimo sistemą gairės“ (OL C 159, 2018 5 7, p. 1).

         (5)  2003 m. vasario 11 d. Komisijos rekomendacija 2003/311/EB dėl elektroninių ryšių sektoriaus atitinkamų produktų ir paslaugų rinkų, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (OL L 114, 2003 5 8, p. 45).https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX%3A32003H0311.

         (6)  2007 m. gruodžio 17 d. Komisijos rekomendacija 2007/879/EB dėl elektroninių ryšių sektoriaus atitinkamų produktų ir paslaugų rinkų, kurioms gali būti taikomas ex ante reguliavimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (OL L 344, 2007 12 28, p. 65).https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/TXT/?uri=celex%3A32007H0879.

         PRIEDAS
         1-oji rinka: didmeninė vietinė prieiga fiksuotoje vietoje
         2-oji rinka: didmeniniai specialieji pajėgumai


               2021 1 21

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 23/146

      P8_TA(2019)0172
      ES specialiųjų įgaliotinių įgaliojimai ir jų apimtis
      2019 m. kovo 13 d. Europos Parlamento rekomendacija Tarybai, Komisijai ir Komisijos pirmininko pavaduotojai ir Sąjungos vyriausiajai įgaliotinei užsienio reikalams ir saugumo politikai dėl ES specialiųjų įgaliotinių įgaliojimų ir jų apimties (2018/2116(INI))
      (2021/C 23/23)

         Europos Parlamentas,

                  —

                  atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutarties 2, 3, 6, 21, 33 ir 36 straipsnius,

                  —

                  atsižvelgdamas į 2010 m. liepos 26 d. Tarybos sprendimą, kuriuo nustatoma Europos išorės veiksmų tarnybos struktūra ir veikimas (1),

                  —

                  atsižvelgdamas į Komisijos pirmininko pavaduotojos ir Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai pareiškimą dėl politinės atskaitomybės (2),

                  —

                  atsižvelgdamas į Europos Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai metinę bendros užsienio ir saugumo politikos įgyvendinimo ataskaitą Europos Parlamentui,

                  —

                  atsižvelgdamas į ES metines ataskaitas dėl žmogaus teisių ir demokratijos pasaulyje,

                  —

                  atsižvelgdamas į 2002 m. lapkričio 20 d. Tarpinstitucinį Europos Parlamento ir Tarybos susitarimą dėl galimybės Europos Parlamentui susipažinti su slapto pobūdžio Tarybos informacija saugumo ir gynybos politikos srityje,

                  —

                  atsižvelgdamas į 2007 m. liepos 9 d. ES specialiųjų įgaliotinių skyrimo, įgaliojimų ir finansavimo gaires ir 2014 m. kovo 11 d. Tarybos pranešimą (7510/14),

                  —

                  atsižvelgdamas į savo 2010 m. liepos 8 d. rezoliuciją dėl pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo, kuriuo nustatoma Europos išorės veiksmų tarnybos struktūra ir veikimas (3),

                  —

                  atsižvelgdamas į 2016 m. birželio 28 d. Komisijos pirmininko pavaduotojos ir Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai pristatytą Visuotinę Europos Sąjungos užsienio ir saugumo politikos strategiją ir vėlesnes įgyvendinimo ataskaitas,

                  —

                  atsižvelgdamas į 2013 m. Tarybos patvirtintas Lesbiečių, gėjų, biseksualių, translyčių ir interseksualių (LGBTI) asmenų naudojimosi visomis žmogaus teisėmis propagavimo ir gynimo ES gaires,

                  —

                  atsižvelgdamas į Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (ESBO) 1975 m. Helsinkio baigiamąjį aktą ir visus jo principus, kaip pagrindinį Europos ir platesnės regioninės saugumo tvarkos dokumentą,

                  —

                  atsižvelgdamas į savo rezoliucijas dėl Europos Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai metinių bendros užsienio ir saugumo politikos įgyvendinimo ataskaitų Europos Parlamentui,

                  —

                  atsižvelgdamas į savo rezoliucijas dėl ES metinių ataskaitų dėl žmogaus teisių ir demokratijos pasaulyje,

                  —

                  atsižvelgdamas į savo 2017 m. lapkričio 15 d. rekomendaciją Tarybai, Komisijai ir Europos išorės veiksmų tarnybai (EIVT) dėl Rytų partnerystės, rengiantis 2017 m. lapkričio mėn. aukščiausiojo lygio susitikimui (4),

                  —

                  atsižvelgdamas į savo 2017 m. liepos 4 d. rezoliuciją dėl žmogaus teisių pažeidimų, susijusių su karo nusikaltimais ir nusikaltimais žmoniškumui, įskaitant genocidą, klausimo sprendimo (5),

                  —

                  atsižvelgdamas į savo rezoliucijas dėl Ukrainos, kuriomis raginama paskirti ES specialųjį įgaliotinį Krymo ir Donbaso regiono klausimais,

                  —

                  atsižvelgdamas į savo 2012 m. birželio 13 d. rekomendaciją Tarybai dėl ES specialiojo įgaliotinio žmogaus teisių klausimais (6),

                  —

                  atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 110 ir 113 straipsnius,

                  —

                  atsižvelgdamas į Užsienio reikalų komiteto pranešimą (A8-0171/2019),

                  A.

                  kadangi ES siekia aktyviau veikti tarptautiniu mastu – ne tik ekonomikos, bet ir politikos srityje – siekdama savo veiksmais ir politika prisidėti išlaikant tarptautinę taiką bei saugumą ir taisyklėmis grindžiamą pasaulinę tvarką;

                  B.

                  kadangi ES specialiuosius įgaliotinius skiria Taryba, vadovaudamasi Komisijos pirmininko pavaduotojo ir Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymu ir suteikdama jiems įgaliojimus siekti konkrečių tikslų, kurių politinis ar saugumo pobūdis konkrečiai apibrėžtas teminiu ar geografiniu aspektais; kadangi paaiškėjo, kad šie įgaliotiniai yra vertinga ir lanksti ES diplomatijos priemonė, nes jie gali įasmeninti ES ir jai atstovauti svarbiausiose vietose ir kritinėmis aplinkybėmis, remiant visoms valstybėms narėms; kadangi lankstūs įgaliojimai reiškia, kad ES specialieji įgaliotiniai yra veiklos priemonės, kurias galima greitai pasitelkti iškilus neramumams tam tikrose šalyse arba tam tikrose teminėse srityse;

                  C.

                  kadangi dėl dažno savo dalyvavimo vietoje ES specialieji įgaliotiniai turi privilegijuotą padėtį užmegzti dialogą su pilietine visuomene ir vietos veikėjais, taip pat atlikti mokslinius tyrimus šiuo klausimu; kadangi dėl šios tiesioginės patirties jie gali konstruktyviai prisidėti kuriant politiką ir strategijas;

                  D.

                  kadangi šiuo metu yra penki regioniniai ES specialieji įgaliotiniai (Somalio pusiasalio, Sahelio, Vidurinės Azijos, Artimųjų Rytų taikos proceso, Pietų Kaukazo ir krizės Gruzijoje klausimais), du konkrečiai šaliai skirti ES specialieji įgaliotiniai (Kosovo ir Bosnijos ir Hercegovinos klausimais) ir vienas teminis ES specialusis įgaliotinis, atsakingas už žmogaus teisių klausimus;

                  E.

                  kadangi šiuo metu tik dviejų ES specialiųjų įgaliotinių pareigas užima moterys;

                  F.

                  kadangi tais atvejais, kai įgaliojimus konkrečių šalių klausimu turintys ES specialieji įgaliotiniai tose šalyse atliko dvejopą funkciją, o būtent taip pat ėjo ES delegacijos atitinkamoje šalyje vadovo pareigas, tai prisidėjo prie ES veiklos išorėje nuoseklumo ir veiksmingumo; kadangi kitų įgaliojimus konkrečių šalių klausimu turinčių ES specialiųjų įgaliotinių skyrimas turi atitikti ES išorės veiksmų strategijas, nes pagal Lisabonos sutartį stiprinamos ES delegacijos – pagal ją delegacijos įgijo atsakomybę koordinuoti visus ES veiksmus vietoje, įskaitant BUSP politiką;

                  G.

                  kadangi esama kitų prioritetinių sričių ir konfliktų, įskaitant šalyse artimiausiose ES kaimynėse, kuriems reikia skirti ypatingą dėmesį, aktyviau dalyvauti ir užtikrinti ES matomumą, kaip antai Rusijos agresija Ukrainoje ir neteisėta Krymo okupacija;

                  H.

                  kadangi įrodyta, kad ES specialieji įgaliotiniai yra naudingi, ypač palaikant aukšto lygio politinius dialogus, ir turi pajėgumų pasiekti aukšto lygio partnerius labai jautriomis politinėmis aplinkybėmis;

                  I.

                  kadangi ES specialieji įgaliotiniai finansuojami iš BUSP biudžeto, kaip bendrai nusprendė Parlamentas, ir yra už biudžeto vykdymą atskaitingi Komisijai;

                  J.

                  kadangi pirmininko pavaduotoja ir vyriausioji įgaliotinė įsipareigojo konstruktyviai reaguoti į Europos Parlamento prašymą išklausyti naujai paskirtus ES specialiuosius įgaliotinius prieš jiems pradedant eiti pareigas ir sudaryti sąlygas ES specialiesiems įgaliotiniams reguliariai rengti informacinius pranešimus Parlamentui;

                  K.

                  kadangi ES specialieji įgaliotiniai atrenkami iš asmenų, kurie anksčiau ėjo aukštas diplomatines arba politines pareigas savo šalyje arba tarptautinėse organizacijose; kadangi jiems suteikiami įgaliojimai elgtis labai lanksčiai ir gana didelė veiksmų laisvė, susiję su tuo, kaip jie gali vykdyti savo įgaliojimus, o tai gali padėti siekti užsibrėžtų tikslų, įgyvendinti strategijas ir kurti pridėtinę vertę Europos Sąjungai;

                  L.

                  kadangi pagrindinis ES specialiųjų įgaliotinių vaidmuo – padėti užtikrinti ES išorės veiksmų vientisumą, nuoseklumą, suderinamumą bei veiksmingumą ir atstovavimą; kadangi jie rodo ES susidomėjimą tam tikra šalimi, regionu ar temine sritimi ir didina jos matomumą, taip pat padeda įgyvendinti tam tikrą ES strategiją ar politiką, taikomą šaliai, regionui ar teminiam klausimui, dėl kurių suteikiami įgaliojimai;

                  1.

                  rekomenduoja Tarybai, Komisijai ir Komisijos pirmininko pavaduotojui ir Sąjungos vyriausiajam įgaliotiniui užsienio reikalams ir saugumo politikai:

                              a)

                              pateikti strateginius svarstymus apie ES specialiųjų įgaliotinių reikalingumą, vaidmenį, įgaliojimus ir indėlį įgyvendinant Visuotinę ES strategiją;

                              b)

                              užtikrinti, kad ES specialieji įgaliotiniai būtų skiriami tik tuo atveju, jei taikant šią priemonę sukuriama akivaizdi pridėtinė vertė, t. y. jei jų užduočių negali veiksmingai vykdyti esamos EIVT struktūros, įskaitant ES delegacijas, arba Komisija;

                              c)

                              užtikrinti, kad ES specialieji įgaliotiniai visų pirma būtų naudojami tam, kad būtų sustiprintos ES dedamos konfliktų prevencijos ir jų sureguliavimo bei ES strategijų įgyvendinimo pastangos, pirmiausia sudarant sąlygas tarpininkavimui ir dialogui, ir (arba) siekiant ES politikos tikslų konkrečiose teminėse srityse, kurios patenka į išorės santykių sritį, laikantis tarptautinės teisės nuostatų;

                              d)

                              vengti ES specialiųjų įgaliotinių skaičiaus didėjimo, jų įgaliojimų išskaidymo, dėl kurių atsirastų sutapimo su kitomis ES institucijomis ir padidėtų koordinavimo išlaidos;

                              e)

                              užtikrinti, kad ES specialiųjų įgaliotinių įgaliojimai sprendžiant regiono saugumo ir konfliktų prevencijos, tarpininkavimo bei jų sureguliavimo klausimus, būtų grindžiami tarptautinės teisės nuostatomis, išdėstytomis 1975 m. Helsinkio baigiamajame akte, ir kitomis svarbiomis tarptautinės teisės normomis, taip pat taikiu ginčų sprendimu, nes tai, kaip pabrėžiama Visuotinėje ES strategijoje, yra pagrindinis Europos saugumo tvarkos aspektas; tai pat užtikrinti, kad ES specialieji įgaliotiniai laikytųsi visų ES priimtų taisyklių ir politikos, taikomų jų regionui ar konfliktui, patenkantiems į jų atsakomybės sritį;

                              f)

                              apsvarstyti visas įmanomas priemones, kuriomis būtų stiprinamas ES specialiųjų įgaliotinių kaip veiksmingos ES išorės politikos priemonės, galinčios plėtoti ir spartinti ES užsienio politikos iniciatyvas ir skatinti sąveiką, vaidmuo, be kita ko, užtikrinant, kad ES specialieji įgaliotiniai galėtų laisvai keliauti į visas zonas, kurios priklauso jų įgaliojimų apimčiai, įskaitant konfliktų zonas, siekiant, kad jie veiksmingai įgyvendintų savo užduotis;

                              g)

                              užtikrinti didesnį ES specialiųjų įgaliotinių darbo skaidrumą ir matomumą, be kita ko, teikiant viešas ataskaitas apie vizitus į šalis, darbo programą ir prioritetus, taip pat kuriant individualius tinklalapius, kad būtų galima viešai peržiūrėti jų veiksmus;

                              h)

                              sustiprinti privalumus, kurie ES specialiesiems įgaliotiniams suteikia pridėtinę vertę – teisėtumą, remiant vyriausiajam įgaliotiniui ir pirmininko pavaduotojui ir valstybėms narėms, šalies ir (arba) regioninę ir (arba) teminę atsakomybę, politinę svarbą, lankstumą ir ES dalyvavimo bei matomumo šalyse partnerėse didinimą, taip stiprinant ES, kaip veiksmingos tarptautinės veikėjos, vaidmenį;

            Dėl įgaliojimų

                  i)

                  sudaryti galimybes nustatyti tinkamą įgaliojimų trukmę, suteikiant galimybę samdyti kvalifikuotus vyresniuosius pareigūnus ir vykdyti įgaliojimus, taip pat stiprinti pasitikėjimą partneriais, kurti tinklus ir daryti įtaką procesams; užtikrinti, kad būtų reguliariai, atsižvelgiant į įvykius šalyje ir (arba) regione ar atitinkamą temą, atliekama peržiūra, taip pat sudaryti sąlygas pratęsti įgaliojimus, jei to reikia atsižvelgiant į aplinkybes;

                  j)

                  prisidėti įgyvendinant ES politiką ar strategiją, skirtas įgaliojimų sričiai, ir padėti rengti arba peržiūrėti strategijas ar politiką;

                  k)

                  užtikrinti, kad konfliktų prevencija ir sureguliavimas, sąlygų tarpininkavimui ir dialogui sudarymas, taip pat pagrindinės laisvės, žmogaus teisės, demokratija, teisinė valstybė ir lyčių lygybė būtų horizontalūs prioritetai ir todėl ES specialiųjų įgaliotinių įgaliojimų apimties pagrindas, taip pat kad būtų užtikrintas tinkamas ataskaitų apie veiksmus, kurių imtasi šiose srityse, teikimas;

                  l)

                  reikalauti vykdyti pasiektų rezultatų, iškilusių kliūčių, pagrindinių iššūkių nurodymo ir prisidėjimo prie politikos formavimo vertinimo ir stebėsenos procedūras, atlikti ES specialiojo įgaliotinio ir kitų ES subjektų veiklos koordinavimo vertinimą, kad būtų galima sudaryti sąlygas ES specialiesiems įgaliotiniams keistis geriausia patirtimi, taip pat įvertinti veiklos rezultatus ir apsvarstyti galimybę pratęsti ir peržiūrėti įgaliojimus;

                  m)

                  užtikrinti įgaliojimų Vidurinėje Azijoje suderinamumą su 2007 m. ES Vidurinės Azijos strategija, kuri buvo peržiūrėta 2015 m. siekiant regione padidinti Sąjungos veiksmingumą ir matomumą;

                  n)

                  nustatyti ilgą veiklos pertraukos laikotarpį ES specialiesiems įgaliotiniams, siekiant užtikrinti kuo aukščiausią etikos normų lygį su interesų konfliktu susijusiais atvejais;

                  o)

                  užtikrinti, kad Parlamento Užsienio reikalų komitetas dalyvautų rengiant ES specialiųjų įgaliotinių įgaliojimus (naujus ir pratęstus);

            Dėl priemonių

                  p)

                  išlaikyti šiuo metu ES specialiųjų įgaliotinių turimą lankstumą ir savarankiškumą, laikant juos atskira BUSP priemone su atskiru finansavimo šaltiniu ir palaikančiais privilegijuotus santykius su Taryba; vis dėlto kartu gerinti koordinavimą ir ataskaitų teikimo ryšius su atitinkamais EIVT valdymo direktoratais (regioniniu, teminiu, BSGP ir reagavimo į krizes) ir susijusiais Komisijos generaliniais direktoratais; užtikrinti greitą ir skaidrų skyrimo ir patvirtinimo procesą;

                  q)

                  šalinti institucinės atminties saugojimo trūkumus ir užtikrinti kadenciją baigiančių ir ją pradedančių ES specialiųjų įgaliotinių veiklos tęstinumą, didinant jiems teikiamą EIVT logistinę ir administracinę paramą, įskaitant archyvavimą, ir visų pirma komandiruojant politinius patarėjus iš EIVT ir kitų ES institucijų, kurie būtų tinkami prisijungti prie ES specialiojo įgaliotinio darbo grupių;

            Dėl asmens profilio

                  r)

                  ES specialiaisiais įgaliotiniais skirti asmenis, turinčius didelės diplomatinės ir politinės patirties ir tinkamą profilį, visų pirma įsitikinant, kad jie galės daryti politinę įtaką, kurios reikia norint užmegzti ryšius ir sukurti abipusį pasitikėjimą su aukšto lygio partneriais; atsižvelgiant į tai, naudotis esamu asmenų, turinčių politinę ir diplomatinę patirtį visoje ES, ratu; užtikrinti lyčių ir geografinę pusiausvyrą; užtikrinti, kad sprendimas skirti konkretų asmenį būtų priimtas laikantis skaidrumo principo ir tik patvirtinus kandidato tinkamumą, pirmiausia atsižvelgiant į bet kokį galimą interesų konfliktą ir užtikrinant, kad kandidatas laikosi etikos normų;

                  s)

                  užtikrinti, kad ES specialiojo įgaliotinio skyrimas būtų patvirtintas tik po teigiamo Parlamento Užsienio reikalų komiteto peržiūros vertinimo;

                  t)

                  užtikrinti, kad būtų lengviau prieinama informacija ir pagrindimai, susiję su atrinktais kandidatais;

            Dėl įgaliojimų sričių

                  u)

                  suteikiant ES specialiesiems įgaliotiniams įgaliojimus, dėmesį sutelkti į regioninio saugumo stiprinimą ir konfliktų prevenciją bei sureguliavimą, ypač sudarant sąlygas dialogui ir tarpininkavimui, nes tose srityse ES dalyvavimas gali suteikti pridėtinės vertės; užtikrinti, kad, skiriant įgaliojimus teminėse srityse, paskirto ES specialiojo įgaliotinio vaidmuo nesidubliuotų su Komisijos ir EIVT vaidmeniu ir jam nekenktų;

                  v)

                  atsižvelgiant į ES specialiųjų įgaliotinių, kaip specifinių diplomatinių priemonių vykdant ES išorės veiksmus, vaidmenį ir pripažįstant Europos kaimynystės stabilumo svarbą, raginti ES specialiuosius įgaliotinius plėtoti kaip niekad artimus ryšius su ilgalaikių konfliktų paveiktomis šalimis, pabrėžiant, jog labai reikia, kad ES specialieji įgaliotiniai padėtų taikiai spręsti konfliktus ES kaimynystėje;

                  w)

                  palankiai vertinti tai, kad paskirtas naujas ES specialusis įgaliotinis žmogaus teisių klausimais, ir pripažinti ankstesnio šias pareigas ėjusio įgaliotinio, kuris sėkmingai atliko savo užduotį didinti ES žmogaus teisių politikos veiksmingumą ir matomumą, darbą; pažymi, kad šias pareigas atliekančio asmens atsakomybės sritis buvo išplėsta, įtraukiant pareigą skatinti tarptautinės humanitarinės teisės nuostatų laikymąsi ir skatinti paramą tarptautinei baudžiamajai justicijai;

                  x)

                  sustiprinti ES specialiojo įgaliotinio žmonių teisių klausimais pajėgumus ir vaidmenį, ir atsižvelgti į tai, kad šiam pareigūnui tenka įgaliojimai pasaulio mastu – dėl to reikalaujama ir būtina užmegzti politinį dialogą su trečiosiomis šalimis, atitinkamais partneriais, įmonėmis, pilietine visuomene ir tarptautinėmis bei regioninėmis organizacijomis, taip pat dalyvauti atitinkamuose tarptautiniuose forumuose;

                  y)

                  turint mintyje, kaip svarbu labai nepadidinti ES specialiųjų įgaliotinių skaičiaus, kad nebūtų sumenkintas specialus jų veiklos pobūdis, palaipsniui panaikinti įgaliojimus konkrečios šalies klausimu turinčių ES specialiųjų įgaliotinių įgaliojimus ir, laukiant bendro atsakomybės sričių pasidalijimo kitoje Komisijoje ir EIVT, apsvarstyti galimybes skirti regioninius ES specialiuosius įgaliotinius; apsvarstyti galimybes skirti įgaliojimus teminėse srityse turinčius ES specialiuosius įgaliotinius, o būtent tarptautinio kovos su klimato kaita koordinavimo klausimais, tarptautinės humanitarinės teisės ir tarptautinio teisingumo klausimais, nusiginklavimo ir ginklų neplatinimo klausimais (pastaruoju atveju turėtų būti perimti dabartinio ES specialiojo pasiuntinio šiais klausimais įgaliojimai);

                  z)

                  skirti naują ES specialųjį įgaliotinį Ukrainos klausimais, kuris ypač daug dėmesio skirtų Krymui ir Donbasui ir būtų atsakingas už žmogaus teisių padėties stebėjimą okupuotose teritorijose, Minsko susitarimų įgyvendinimą, deeskalavimą Azovo jūroje ir šalies viduje perkeltų asmenų teisių užtikrinimą, kaip buvo raginta ankstesnėse Parlamento rezoliucijose;

            Dėl sąveikos ir bendradarbiavimo

                  aa)

                  stiprinti ES specialiųjų įgaliotinių ir įvairių institucijų, pilietinės visuomenės bei valstybių narių veiklos sąveiką ir koordinavimą, siekiant užtikrinti kuo didesnę visų veikėjų sinergiją ir darnų bendradarbiavimą; skatinti ES specialiuosius įgaliotinius dalyvauti ES ankstyvojo perspėjimo apie konfliktus sistemoje; užtikrinti, kad ES specialiųjų įgaliotinių įgaliojimai nesidubliuotų su kitų aukšto lygio diplomatinių veikėjų, kaip antai ES specialiųjų pasiuntinių; taip pat užtikrinti bendradarbiavimą su kitais bendraminčiais partneriais ir pasiuntiniais, įskaitant paskirtus JT, NATO ir JAV;

                  ab)

                  atsižvelgiant į tai, kad Europos Parlamentas yra viena iš teisėkūros institucijų, atsakinga už Užsienio politikos priemonių tarnybos (FPI) administruojamo BUSP biudžeto civiliams skirtą dalį, stiprinti Parlamento atliekamą ES specialiųjų įgaliotinių veiklos priežiūrą, didinti jų atskaitomybės lygmenį ir jų darbo skaidrumą, turint mintyje, kad šį tikslą galima pasiekti reguliariai keičiantis informacija apie ES specialiųjų įgaliotinių įgaliojimų įgyvendinimą, jų darbą, pasiekimus, taip pat apie sunkumus, su kuriais jie susiduria, rengiant metinius susitikimus ir keičiantis nuomonėmis tarp ES specialiųjų įgaliotinių ir atitinkamų EP įstaigų, ypač jo Užsienio reikalų komiteto ir Žmogaus teisių pakomitečio bei Saugumo ir gynybos pakomitečio, taip pat sistemingai perduodant EP ataskaitas ir šalių strategijas, kurias ES specialieji įgaliotiniai siunčia Tarybos Politiniam ir saugumo komitetui (PSK) ir EIVT; taip pat šiuo atžvilgiu primygtinai ragina įtraukti šiuos dokumentus į tarpinstitucinį susitarimą BUSP srityje;

                  ac)

                  skatinti sąveiką ir sudaryti sąlygas dialogui su pilietine visuomene ir piliečiais ES specialiesiems įgaliotiniams priskirtuose regionuose, laikant tai prevencinės diplomatijos ir tarpininkavimo procesų dalimi ir siekiant ES matomumo; pirmiausia, užtikrinti, kad ES specialieji įgaliotiniai aktyviai dalyvautų pilietinės visuomenės veikėjų, žmogaus teisių gynėjų arba disidentų, kuriems gali kilti grėsmė arba į kuriuos nusitaikiusios vietos valdžios institucijos, veikloje;

                  2.

                  rekomenduoja, kad per kitą kadenciją Europos Parlamentas pareikalautų, kad naujasis pirmininko pavaduotojas ir vyriausiasis įgaliotinis per pirmuosius šešis savo kadencijos mėnesius pateiktų strateginius svarstymus apie ES specialiųjų įgaliotinių naudojimą, atsižvelgiant į Visuotinės strategijos įgyvendinimą ir laikantis pirmiau išdėstytų principų ir rekomendacijų;

                  3.

                  paveda Pirmininkui perduoti šią rekomendaciją Tarybai, Komisijai, Komisijos pirmininko pavaduotojai ir Sąjungos vyriausiajai įgaliotinei užsienio reikalams ir saugumo politikai ir ES specialiesiems įgaliotiniams.

         (1)  OL L 201, 2010 8 3, p. 30.

         (2)  OL C 210, 2010 8 3, p. 1.

         (3)  OL C 351 E, 2011 12 2, p. 454.

         (4)  OL C 356, 2018 10 4, p. 130.

         (5)  OL C 334, 2018 9 19, p. 69.

         (6)  OL C 332 E, 2013 11 15, p. 114.