title: Komisijos rekomendacija (ES) 2021/1749 2021 m. rugsėjo 28 d. dėl principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ praktinio taikymo. Principo įgyvendinimo priimant sprendimus energetikos ir kituose sektoriuose gairės ir pavyzdžiai

text:
                  2021 10 4

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 350/9

         KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2021/1749
         2021 m. rugsėjo 28 d.
         dėl principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ praktinio taikymo. Principo įgyvendinimo priimant sprendimus energetikos ir kituose sektoriuose gairės ir pavyzdžiai
         EUROPOS KOMISIJA,
         atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
         kadangi:

                     (1)

                     Komunikate dėl platesnio Europos 2030 m. klimato srities užmojo (1) Komisija pateikė 2030 m. klimato politikos tikslo įgyvendinimo planą. Tai visapusiškas planas, kaip atsakingai padidinti Europos Sąjungos išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų (toliau – ŠESD) kiekio mažinimo iki 2030 m. tikslą iki –55 proc. (palyginti su 1990 m. lygiu);

                     (2)

                     Europos klimato teisės aktu (2) nustatoma, kad ne vėliau kaip 2050 m. turi būti užtikrintas visoje Sąjungoje išmetamo ir absorbuojamo Sąjungos teisės aktais reglamentuojamų ŠESD kiekio balansas, taigi grynasis išmetamų ŠESD kiekis iki tos datos turi būti sumažintas iki nulio;

                     (3)

                     Komunikate dėl Europos žaliojo kurso (3) nustatyta, kad energijos vartojimo efektyvumui turi būti teikiama pirmenybė, ir energijos vartojimo efektyvumas nurodytas kaip vienas iš pagrindinių sprendimų, kurie visuose sektoriuose padės mažiausiomis sąnaudomis neutralizuoti poveikį klimatui;

                     (4)

                     principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ apibrėžtas Reglamento dėl energetikos sąjungos ir klimato politikos veiksmų valdymo (4) 2 straipsnio 18 punkte; tame reglamente taip pat iš valstybių narių reikalaujama į šį principą atsižvelgti savo integruotuose nacionaliniuose energetikos ir klimato srities veiksmų planuose (NEKSVP). Prie šio principo įgyvendinimo prisideda ir Energijos vartojimo efektyvumo direktyva (5), tačiau joje nenustatyta jokių konkrečių reikalavimų dėl to, kaip šis principas turėtų būti taikomas;

                     (5)

                     ES energetikos sistemos integravimo strategijoje (6) energijos vartojimo efektyvumas yra vienas pagrindinių elementų ir raginama taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ visoje energetikos sistemoje. Taip, be kita ko, teikiama pirmenybė paklausos srities sprendimams, kai politikos tikslai jais pasiekiami ekonomiškai efektyviau negu investicijomis į energetikos infrastruktūrą ir tinkamai atsižvelgiama į įvairių energijos nešiklių efektyvumą per visą gyvavimo ciklą, įskaitant energijos keitimą, transformavimą, perdavimą ir kaupimą, taip pat atsižvelgiant į atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalies didinimą tiekiamoje elektros energijoje;

                     (6)

                     principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taip pat yra vienas pagrindinių principų pagal iniciatyvos „Renovacijos banga“ (7) strategiją ir turėtų būti integruotas į nacionalines ilgalaikes renovacijos strategijas;

                     (7)

                     principu „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ kaip horizontaliuoju pagrindiniu Europos klimato ir energetikos politikos veiksmų valdymo ir kitų sričių principu turėtų būti užtikrinama (visapusiškai atsižvelgiant į tiekimo saugumą ir rinkos integraciją), kad energijos būtų gaminama tik tiek, kiek reikia, ir kad siekiant klimato tikslų būtų išvengta investicijų į neišnaudojamą turtą. Priimant sprendimus dėl energijos vartojimo efektyvumo priemonių taip pat reikėtų atsižvelgti į dėl klimato kaitos prognozuojamas ateities sąlygas ir jų poveikį energetikos infrastruktūrai ir medžiagų naudojimui;

                     (8)

                     taikant šį principą energijos vartojimo efektyvumą siekiama laikyti pagrindiniu kuru, t. y. atskiru energijos šaltiniu, į kurį viešajame ir privačiajame sektoriuose gali būti investuojama prieš renkantis kitus, sudėtingesnius ar daugiau kainuojančius energijos šaltinius (vadovaujantis principu „pirmiau taupyti, o ne statyti“). Taip nuo tradicinio energijos gamybos ir vartojimo modelio, grindžiamo dideliais, daugiausia iškastinį kurą naudojančiais energijos tiekėjais ir pasyviais nustatytą kainą mokančiais vartotojais, pereinama prie lankstesnės sistemos, į kurią integruojamos atsinaujinančiosios energijos technologijos ir orientuojamasi į aktyviai dalyvaujančius energijos vartotojus;

                     (9)

                     principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ reiškia holistinį požiūrį, pagal kurį atsižvelgiama į integruotos energetikos sistemos bendrą efektyvumą ir skatinama efektyviausiais sprendimais neutralizuoti poveikį klimatui visoje vertės grandinėje (nuo energijos gamybos ir perdavimo tinkle iki galutinės energijos suvartojimo), taigi pasiekiamas ir pirminės, ir galutinės energijos vartojimo efektyvumas. Pagal šį požiūrį atsižvelgiant į visos sistemos veikimą ir į dinamišką energijos vartojimą, paklausos srities ištekliai ir sistemos lankstumas laikomi efektyvumą didinančiais sprendimais. Šis principas kartu gali būti taikomas ir žemesniu, konkretaus turto lygmeniu, kai reikia nustatyti konkrečių sprendimų energijos vartojimo efektyvumą ir tinkamai pritaikyti sprendimus, iš jų renkantis tuos, kurių energijos vartojimo efektyvumo koeficientas yra didesnis;

                     (10)

                     esminis šio principo elementas yra tinkama sąnaudų ir naudos analizė. Taikant šį principą, atliekant energijos taupymo ekonominio efektyvumo ir platesnės naudos analizę įvairių alternatyvų poveikis vertinamas iš visuomenės perspektyvos. Vis dėlto priimant įgyvendinimo sprendimus veiklos ir subnacionaliniu lygmenimis turėtų būti atsižvelgiama į energijos vartojimo efektyvumo priemonių ekonomiškumą iš investuotojo ir vartotojo perspektyvų;

                     (11)

                     šis principas nereiškia, kad energijos vartojimo efektyvumas visada yra geriausias variantas. Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ pagrindinis tikslas – svarstyti energijos vartojimo efektyvumo didinimo ir energijos paklausos valdymo veiksmus lygiomis sąlygomis su kitais, alternatyviais veiksmais, reaguojant į konkretų poreikį arba siekiant konkretaus tikslo, ypač kai tai susiję su energijos tiekimu arba investicijomis į energetikos infrastruktūrą. Tada šiuo principu tikimasi padėti rasti ir įdiegti ekonomiškus energijos vartojimo efektyvumo sprendimus, kartu pasiekiant numatytus tikslus;

                     (12)

                     taikant šį principą turėtų būti remiamos investicijos, kuriomis padedama siekti Taksonomijos reglamente (8) nurodytų aplinkos tikslų. Tai reiškia, kad pagal principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ svarstomi energijos vartojimo efektyvumo sprendimai turėtų atitikti aplinkos atžvilgiu tvarių investicijų kriterijus visuose energijos vertės grandinės etapuose;

                     (13)

                     šio principo taikymas nedaro poveikio valstybių narių prievolėms pagal Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvą (9). Pagal principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ skiriant dėmesio pirminės energijos vartojimo efektyvumui, taip pat remiamas atsinaujinančiųjų energijos išteklių panaudojimas ir efektyvus jų integravimas į energetikos sistemą. Taip pat esama svarbios investicijų į energijos vartojimo efektyvumą ir šilumos bei vėsumos gamybos naudojant atsinaujinančiuosius išteklius sprendimų sinergijos;

                     (14)

                     pripažįstama, kad moksliniai tyrimai ir inovacijos atveria svarbių galimybių energetikos sistemoje kurti ir išnaudoti naujas sinergijas: šios sistemos integravimas naudojant švarius ir novatoriškus procesus ir priemones taip pat skatins naujas investicijas, darbo vietų kūrimą ir ekonomikos augimą ir didins ES pramonės pirmavimą pasaulyje, o tai taip pat padės lengviau pasiekti poveikio klimatui neutralumą besiformuojančios rinkos ekonomikos šalyse. Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas dera su novatoriškų sprendimų, kuriais siekiama spręsti visuomenės problemas, diegimu ir padeda juos įgyvendinti. Kai aktualu, kartu su principu „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ turėtų būti taikomas inovacijų principas – tai yra priemonė, kuria padedama pasiekti ES politikos tikslus, užtikrinant, kad rengiamais teisės aktais būtų sudaromos palankiausios sąlygos klestėti inovacijoms (10);

                     (15)

                     šiuo principu papildomas Žiedinės ekonomikos veiksmų planas (11). Kuriant ilgiau naudojamus gaminius ir infrastruktūrą arba pakartotinai naudojant ir perdirbant žaliavas mažinami per visą gaminių ir infrastruktūros gyvavimo ciklą suvartojamos energijos ir išmetamų ŠESD kiekiai. Pastatų renovacijai taikant žiediškumo principus galima gauti svarbios papildomos naudos, susijusios su energijos ir išteklių naudojimo efektyvumu, priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimu ir taršos mažinimu;

                     (16)

                     nepriklausomai nuo to, ar imamasi su energijos vartojimo efektyvumu susijusių veiksmų, visada reikėtų parodyti, kad atliktas kruopštus energijos vartojimo efektyvumo sprendimų vertinimas. Viso energijos vartojimo efektyvumo galimybės potencialo neišnaudojimas turėtų būti pagrįstas. Netaikant principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ rizikuojama susisaistyti su brangiau kainuojančiais ir didesnio neigiamo išorinio poveikio sprendimais. Visų pirma, jeigu pervertinamas energijos poreikis, investicijomis gali būti sukurta nepakankamai naudojamų pajėgumų ir neišnaudojamo turto;

                     (17)

                     svarbus stimulas laikytis principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ yra neiškraipytos energetikos produktų ir perdavimo paslaugų kainos, į kurias, kiek tik įmanoma, įskaičiuotos energijos alternatyvų poveikio aplinkai ir klimatui sąnaudos;

                     (18)

                     šis principas taikomas planavimo, politikos ir investavimo sprendimams, turintiems poveikį energijos vartojimui ir energijos tiekimui. Jis yra aktualus priimant įvairius politikos formuotojų, reguliavimo institucijų, valstybinių ir privačių įmonių arba investuotojų sprendimus įvairiuose sektoriuose. Politikos formuotojai ir reguliavimo institucijos taip pat atlieka konkretų vaidmenį padėdami ir atverdami galimybių tinkamai taikyti šį principą;

                     (19)

                     šio principo taikymas turės teigiamą poveikį sprendžiant energijos nepritekliaus problemas. Padidinus energijos vartojimo efektyvumą gali sumažėti sąskaitos už energiją, o didžiausią teigiamą poveikį sveikatai ir patogumui patiria mažas pajamas gaunantys namų ūkiai;

                     (20)

                     siekiant tinkamai taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ sprendimų priėmimo procese (visų pirma nustatant ir analizuojant efektyvaus energijos vartojimo galimybes) reikiamų pastangų dydis visų pirma priklauso nuo sprendimo priėmimo aplinkybių ir nuo poveikio energijos vartojimui reikšmingumo;

                     (21)

                     principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas turėtų būti grindžiamas įrodymais, todėl reikia tinkamai tikrinti, stebėti ir vertinti priimamų sprendimų poveikį, visų pirma energijos vartojimui. Tuo tikslu taip pat reikia turėti išsamios ir tikslios informacijos ir duomenų. Daugeliu atvejų neturima pakankamai su energija susijusios informacijos, kad būtų galima priimti geriau informacija pagrįstus sprendimus. Reikėtų skirti tinkamų išteklių duomenims rinkti ir statistikai sudaryti ir tie duomenys ir statistika turėtų būti prieinami subjektams, kuriems tai svarbu. Be to, sprendimai turėtų būti vertinami atsižvelgiant į būsimą technologijų raidą ir jais turėtų būti skatinamos inovacijos, padedančios pasiekti ES aplinkos, socialinius ir ekonominius tikslus;

                     (22)

                     rekomenduojamas gaires būtų galima papildyti labiau tikslinio pobūdžio vadovais nacionaliniu, vietos ir konkrečių sektorių lygmenimis. Jų rekomendacijos turėtų būti derinamos prie regiono klimato ir socialinių sąlygų (12). Komisija vėlesniais metais gali pateikti išsamesnių ir konkretesnių rekomendacijų;

                     (23)

                     pateikiamomis gairėmis siekiama padėti valstybėms narėms taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ įvairiuose sprendimų priėmimo procesuose, susijusiuose ne tik su energetikos sistemomis, bet ir su kitais sektoriais, kuriuose galėtų būti daromas poveikis energijos vartojimui. Jose pateikiama įvairių paaiškinimų ir rekomendacijų dėl praktinių sprendimų, kurie turėtų padėti geriau realizuoti šį principą. Vėliau prireikus galėtų būti parengta konkretesnių rekomendacijų atskiriems sektoriams,

               REKOMENDUOJA VALSTYBĖMS NARĖMS:

                     (1)

                     užtikrinti, kad principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ būtų taikomas priimant politikos, planavimo ir investavimo sprendimus įvairiais sprendimų priėmimo lygmenimis, kai daromas poveikis energijos poreikiui ar tiekimui. Šį principą reikia taikyti proporcingai, priklausomai nuo atitinkamo sprendimo aplinkybių, tikslų ir poveikio. Pirmenybę reikėtų teikti jau esamoms nuostatoms dėl principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymo, ir nereikėtų jų dubliuoti;

                     (2)

                     laikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ bendruoju principu, taikytinu platesnėse politikos srityse, o ne galutiniu tikslu sumažinti energijos suvartojimą. Šis principas taikomas kartu su kitais politikos tikslais ir jų laikantis. Net jei kiti politikos tikslai yra viršesni, galimybė taikyti šį principą nėra automatiškai atmetama;

                     (3)

                     taikant principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ laikytis sistemos integravimo požiūrio ir skirti dėmesį tiekimo saugumui ir perėjimui prie neutralaus poveikio klimatui ekonomikos. Priimant strateginius sprendimus, kuriant reguliavimo sistemas ir planuojant būsimas investicijų programas, energijos vartojimo efektyvumo priemonių ekonominį efektyvumą ir platesnę naudą reikėtų vertinti iš visuomenės perspektyvos. Paklausos srities ištekliai ir lankstumas laikomi energijos vartojimo efektyvumo sprendimų dalimi iš sistemos efektyvumo perspektyvos. Konkretaus turto lygmeniu taikant šį principą turėtų būti pasirenkami energijos vartojimo efektyvumo sprendimai, kurie taip pat teikia galimybę ekonomiškai efektyviai sumažinti priklausomybę nuo iškastinio kuro;

                     (4)

                     užtikrinti, kad principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas būtų kompetentingų subjektų tikrinamas tais atvejais, kai politikos, planavimo ir investavimo sprendimams keliami patvirtinimo ir stebėsenos reikalavimai. Nustatyti ir apibrėžti tų subjektų kompetenciją, taip pat nustatyti politikos ir investavimo sprendimų poveikio energijos vartojimui stebėsenos nuostatas. Jei reikia, nedubliuojant jau esamų vertinimų, nustatyti naujas papildomo tikrinimo procedūras dėl projektų, kurie, visų pirma dėl jų pobūdžio, dydžio ar vietos, gali turėti reikšmingą poveikį energijos poreikiui ar tiekimui;

                     (5)

                     sudaryti pagrindines sąlygas, kurios užtikrintų galimybę taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ ir pašalintų kliūtis jį taikyti visose susijusiose politikos srityse ir sektoriuose. Taikant šį principą, kartu taikomos tinkamos paskatos ir priemonės, kuriomis sprendžiamas poveikio pajamų pasiskirstymui klausimas ir užtikrinama, kad nauda visuomenei būtų kuo didesnė;

                     (6)

                     teikti atitinkamiems subjektams, ypač vietos lygmens, informaciją, gaires ir paramą dėl to, kaip turėtų būti taikomas principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“. Šiomis aplinkybėmis, jeigu nėra šio principo taikymą užtikrinančios sistemos, atitinkama nacionalinė reguliavimo institucija parengia, pateikia ir skatina taikyti sąnaudų ir naudos vertinimo metodiką, pagal kurią būtų galima įvertinti energijos taupymo papildomą naudą. Ši metodika turėtų būti pritaikoma ir taikytina su energija susijusiuose sektoriuose, visų pirma energijos gamybai, transformavimui, perdavimui ir skirstymui (pagal Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos 15 straipsnį), taip pat sektoriuose, kuriuose naudojama energija, kaip antai pastatų ūkio, pramonės, transporto, informacinių ir ryšių technologijų (IRT) paslaugų ir žemės ūkio sektoriuose. Atliekant vertinimą turėtų būti atsižvelgiama į klimato kaitos būsimą poveikį energetikos sistemai, taip pat patiems energijos vartojimo efektyvumo sprendimams. Metodika skelbiama viešai ir prieinama visiems subjektams, kuriems tai svarbu;

                     (7)

                     užtikrinti, kad būtų skirta pakankamai išteklių duomenims rinkti, statistikai sudaryti ir energijos vartojimo efektyvumo pokyčiams stebėti. Visi su energijos vartojimo efektyvumo didinimo pažangos stebėsena susiję statistiniai duomenys skelbiami viešai ir prieinami visiems subjektams, kuriems tai svarbu, laikantis statistinių duomenų konfidencialumo principų;

                     (8)

                     taikant principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ laikytis šios rekomendacijos priede pateiktų gairių ir skatinti jomis vadovautis.

            Priimta Briuselyje 2021 m. rugsėjo 28 d.

                  Komisijos vardu

               Kadri SIMSON

                  Komisijos narė

            (1)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Platesnis Europos 2030 m. klimato srities užmojis“, COM(2020) 562 final.

            (2)  2021 m. birželio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2021/1119, kuriuo nustatoma poveikio klimatui neutralumo pasiekimo sistema ir iš dalies keičiami reglamentai (EB) Nr. 401/2009 ir (ES) 2018/1999 (Europos klimato teisės aktas) (OL L 243, 2021 7 9, p. 1).

            (3)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Europos Vadovų Tarybai, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Europos žaliasis kursas“ (COM(2019) 640 final).

            (4)  2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2018/1999 dėl energetikos sąjungos ir klimato politikos veiksmų valdymo (OL L 328, 2018 12 21, p. 1).

            (5)  2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/2002, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2012/27/ES dėl energijos vartojimo efektyvumo (OL L 328, 2018 12 21, p. 210) kaip nurodyta jos 1 straipsnyje.

            (6)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Neutralaus poveikio klimatui ekonomikos stimuliavimas: ES energetikos sistemos integravimo strategija, COM(2020) 299.

            (7)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Renovacijos banga Europoje: pastatų ekologizavimas, darbo vietų kūrimas ir gyvenimo gerinimas“, COM(2020) 662 final.

            (8)  2020 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/852 dėl sistemos tvariam investavimui palengvinti sukūrimo (OL L 198, 2020 6 22, p. 13).

            (9)  2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/2001 dėl skatinimo naudoti atsinaujinančiųjų išteklių energiją (OL L 328, 2018 12 21, p. 82).

            (10)  https://ec.europa.eu/info/research-and-innovation/law-and-regulations/innovation-friendly-legislation_en

            (11)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Naujas žiedinės ekonomikos veiksmų planas, kuriuo siekiama švaresnės ir konkurencingesnės Europos“, COM(2020) 98 final.

            (12)  Visų pirma prie ES atokiausių regionų ypatumų, pripažintų Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV, 349 straipsnis), kurioje numatytos konkrečios priemonės, skirtos paramai šiems regionams (Gvadelupai, Prancūzijos Gvianai, Martinikai ir Sen Martenui, Reunjonui ir Majotui, Kanarų saloms, Azorų saloms ir Madeirai), įskaitant specialias ES teisės taikymo šiuose regionuose sąlygas.

            PRIEDAS
            PRINCIPO „SVARBIAUSIA – ENERGIJOS VARTOJIMO EFEKTYVUMAS“ TAIKYMO GAIRĖS
            1.   ĮVADAS

            Šiose gairėse aiškinama, kaip reikėtų taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“. Šių gairių laikymasis savaime nereiškia atitikties teisiniams reikalavimams.
            Šios gairės skirtos visų pirma Europos, nacionaliniu ir vietos lygmens politikos formuotojams ir reguliavimo institucijoms, taip pat, iš dalies, rinkos dalyviams ir investuotojams, priimantiems sprendimus dėl tvarių ir efektyvių veiksmų.
            Šios gairės parengtos remiantis Komisijos užsakytu tyrimu „Pagalbinė analizė siekiant įgyvendinti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ per sprendimų priėmimo procesus“ (1) ir papildomais tyrimais, kuriais siekta geriau realizuoti šį principą, visų pirma projektų ENEFIRST (2) ir „sEEnergies“ (3), vykdytų pagal programą „Horizontas 2020“, preliminariomis išvadomis. Laikantis požiūrio, kuriuo vadovautasi pagalbiniame tyrime, šiomis gairėmis siekiama padėti geriau suprasti politikos formuotojų ir reguliavimo institucijų veiksmus per sprendimų priėmimo procesą taikant principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ (žr. 1 paveikslą). Paskutiniame skirsnyje sukonkretinamos sritys, kurioms reikėtų skirti dėmesio, ir pateikta šio principo taikymo įvairiuose sektoriuose pavyzdžių.

               1 paveikslas Etapai, žingsniai ir veiksmai, aktualūs politikos formuotojams ir reguliavimo institucijoms taikant principą svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas

               Šaltinis – Europos Komisija, pagal „Ecorys“ tyrimą.

            2.   APIBRĖŽTIS IR TAIKYMAS ES LYGMENIU

            2.1.   ES lygmeniu nustatyta principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ apibrėžtis

            2015 m. vasario mėn. priėmus Energetikos sąjungos komunikatą (COM(2015) 80), principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ ES lygmeniu pripažintas pagrindiniu efektyvaus energijos vartojimo principu, vienu iš penkių energetikos sąjungos ramsčių. Taigi, po to, kai šio principo taikymui labai pritarė ir Europos Parlamentas, jis buvo įtvirtintas Reglamentu dėl energetikos sąjungos ir klimato politikos veiksmų valdymo (Reglamentas (ES) 2018/1999, toliau – Valdymo reglamentas) ir Energijos vartojimo efektyvumo direktyva ((ES) 2018/2002) (toliau – EVED).
            Valdymo reglamentas yra pirmas teisės aktas, kuriame apibrėžtas šis principas ir paraginta jį taikyti ES lygmeniu. Jo 2 straipsnio 18 punkte nustatyta:

               „principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ – atliekant planavimą energetikos srityje ir priimant su politika ir investicijomis susijusius sprendimus pirmenybės teikimas alternatyvioms ekonomiškai efektyvioms energijos vartojimo efektyvumo priemonėms, kuriomis užtikrinamas didesnis energijos poreikio ir energijos tiekimo efektyvumas, visų pirma galutinių vartotojų suvartojamo energijos kiekio mažinimo ekonomiškai efektyviu būdu priemonėms, apkrovos atsako iniciatyvoms ir efektyvesnei energijos konversijai, perdavimui ir paskirstymui, sykiu užtikrinant, kad būtų pasiekti tų sprendimų tikslai“.

            Be to, 64 konstatuojamojoje dalyje paaiškinta, ką reiškia šio principo taikymas:

                  „valstybės narės turėtų taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“, o tai reiškia, kad,
                  prieš atliekant
                  bet kokį
                  planavimą
                  energetikos srityje
                  ir priimant su politika ir investicijomis susijusius sprendimus, apsvarstoma
                  , ar numatomos planavimo, politikos ir investicijų priemonės gali būti iš dalies ar visiškai pakeistos ekonomiškai efektyviomis, techniniu, ekonominiu ir aplinkosaugos požiūriais patikimomis alternatyviomis energijos vartojimo efektyvumo priemonėmis, sykiu užtikrinant, kad būtų pasiekti atitinkamų sprendimų tikslai. Visų pirma tai apima požiūrį į energijos vartojimo efektyvumą kaip į esminį elementą ir
                  pagrindinį kriterijų ateityje priimant investicijų sprendimus dėl energetikos infrastruktūros
                  Sąjungoje. Tokios ekonomiškai efektyvios alternatyvos apima priemones, kuriomis užtikrinamas didesnis energijos poreikio ir energijos tiekimo efektyvumas, visų pirma galutinių vartotojų suvartojamo energijos kiekio mažinimo ekonomiškai efektyviu būdu priemones, apkrovos atsako iniciatyvas ir efektyvesnę energijos konversiją, perdavimą ir paskirstymą. Valstybės narės taip pat turėtų skatinti ir regionų bei vietos valdžios institucijas, taip pat privatųjį sektorių plačiau taikyti tą principą“.

            Papildomas paaiškinimas, kaip reikėtų laikytis šio principo, įtrauktas į 2018 m. direktyvą, kuria iš dalies pakeista Energijos vartojimo efektyvumo direktyva; jos 2 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:

               „Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/27/ES – pažangos kuriant energetikos sąjungą, kurioje energijos vartojimo efektyvumas turėtų būti laikomas atskiru energijos šaltiniu, elementas. Į principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ turėtų būti atsižvelgiama nustatant naujas taisykles pasiūlos srityje ir kitose politikos srityse. Komisija turėtų užtikrinti, kad energijos vartojimo efektyvumas ir paklausos valdymas galėtų lygiomis sąlygomis konkuruoti su generavimo pajėgumais. Į energijos vartojimo efektyvumą turi būti atsižvelgiama kaskart, kai priimami sprendimai dėl energijos sistemos planavimo arba finansavimo. Patobulinimai, didinantys energijos vartojimo efektyvumą, turi būti įgyvendinami kaskart, kai tik jie yra ekonomiškai efektyvesni, nei atitinkami su pasiūla susiję sprendimai. Tai turėtų padėti pasinaudoti visokeriopa energijos vartojimo efektyvumo nauda Sąjungai, visų pirma piliečiams ir verslininkams.“

            Nors Sąjungos teisės aktuose pasirinkta vartoti apibrėžtis yra tik viena iš daugelio, ir literatūroje galima rasti kitokių apibrėžčių (4), svarbu yra teikti energijos vartojimo efektyvumui pirmenybę, nepriklausomai nuo to, kaip jis tiksliai apibrėžiamas.
            2.2.   Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas ES lygmeniu

            Be konkrečių priemonių ir tikslų, EVED taip pat nustatyti konkretūs reikalavimai tam tikromis aplinkybėmis ieškoti efektyvaus energijos vartojimo sprendimų, taigi jau numatyti konkretūs būdai taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“. Pavyzdžiui, 6 straipsnyje reikalaujama, kad valstybėse narėse būtų atsižvelgiama į aukštus energijos vartojimo efektyvumo rodiklius perkant produktus, pastatus ir paslaugas. Taip pat 19 straipsnyje reikalaujama, kad valstybės narės pašalintų viešųjų pirkimų, metinio biudžeto sudarymo ir apskaitos procesų reguliavimo ir su reguliavimu nesusijusias kliūtis, atgrasančias viešąsias organizacijas nuo siekio atsižvelgti į energijos vartojimo efektyvumą priimant savo sprendimus dėl investicijų (5). Šiuo tikslu 19 straipsnyje nurodyta, kokiomis priemonėmis valstybės narės galėtų šalinti kliūtis, kaip antai: reguliavimo nuostatomis ar teisinės sistemos pakeitimais, supaprastintomis administracinėmis procedūromis arba paramos priemonėmis, pavyzdžiui, gairėmis ir technine parama, taip pat informuotumo didinimu ir paskatomis.
            Be to, pagal 14 straipsnį valstybės narės privalo nustatyti tausiausio išteklių naudojimo ir ekonomiškai efektyviausius sprendimus šilumos ir vėsumos tiekimo poreikiams tenkinti ir, atlikdamos sąnaudų ir naudos vertinimą dėl naujų ir iš esmės atnaujintų energijos gamybos įrenginių, turi konkrečiai apsvarstyti didelio naudingumo kogeneraciją, kaip galimą efektyvaus energijos naudojimo sprendimą. 15 straipsnyje iš valstybių narių reikalaujama užtikrinti, kad vykdydamos su dujų ir elektros energetikos infrastruktūros veikimu susijusias reguliavimo užduotis nacionalinės energetikos reguliavimo institucijos tinkamai atsižvelgtų į energijos vartojimo efektyvumą. Jame taip pat reikalaujama, kad tinklo operatoriams būtų suteikta paskatų teikti tinklo naudotojams sistemines paslaugas, kurios jiems sudarytų sąlygas įgyvendinti energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemones toliau diegiant pažangiuosius tinklus.
            Pasiūlyme dėl EVED peržiūros (6) įtrauktas naujas straipsnis dėl principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“, kuriame nustatyta valstybių narių prievolė užtikrinti, kad priimant planavimo, politikos ir investavimo sprendimus energetikos sistemoje ir ne energetikos sektoriuose būtų atsižvelgiama į energijos vartojimo efektyvumo sprendimus. Taip pat jame reikalaujama, kad valstybės narės skatintų ir užtikrintų sąnaudų ir naudos metodikų, pagal kurias galėtų būti tinkamai įvertinta efektyvaus energijos vartojimo sprendimų platesnė nauda, taikymą. Be to, jame numatoma paskirto subjekto vykdoma tinkama šio principo taikymo stebėsena ir ataskaitų teikimas.
            Valdymo reglamente yra numatytas reguliavimas apkrova pagal principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“, o teisės akte dėl elektros energijos rinkos modelio (7) paaiškinta, koks turi būti požiūris į paskirstytuosius energijos išteklius planuojant ir eksploatuojant tinklus (taip pat žr. 4.1.1.2 skirsnį). Pagal Elektros energijos direktyvą perdavimo sistemos operatoriai (toliau – PSO) turi savo planuose „visapusiškai atsižvelg[ti] į reguliavimo apkrova naudojimo, energijos kaupimo įrenginių ir kitų išteklių potencialą, kaip sistemos plėtros alternatyvas, taip pat į tikėtiną suvartojimą, [...] prekybą su kitomis valstybėmis“ (51 straipsnio 3 dalis). Skirstomojo tinklo planai „suteikia skaidrumo, susijusio su reikiamomis vidutinės trukmės ir ilgalaikėmis lankstumo paslaugomis, <…>. Tinklo plėtros plane taip pat nurodoma, kaip numatyta naudoti reguliavimą apkrova, energijos vartojimo efektyvumo priemones, energijos kaupimo įrenginius ar kitus išteklius, kuriuos skirstymo sistemos operatorius turi naudoti kaip alternatyvą sistemos plėtrai“ (13 ir 17 straipsniai, 32 straipsnio 1 ir 3 dalys).
            Energijos vartojimo efektyvumo reikšmė tiesiogiai pabrėžiama ir kitų sričių ES politikoje. ES energetikos sistemos integravimo strategijoje (COM(2020) 299) energijos vartojimo efektyvumas yra vienas pagrindinių elementų, ir raginama taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ visoje energetikos sistemoje. Tai apima pirmenybės teikimą paklausos srities sprendimams, kai tie sprendimai yra ekonomiškai efektyvesni, negu investicijos į energijos tiekimo infrastruktūrą, siekiant politikos tikslų. Šis principas siejamas su žiediškumu ir geresniu išteklių naudojimu, taigi turėtų sumažėti bendri su energijos gamyba, infrastruktūra ir naudojimu susiję investicijų poreikiai ir sąnaudos.
            Pagal iniciatyvos „Renovacijos banga“ (COM(2020) 662) strategiją principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ akcentuojamas kaip vienas pagrindinių pastatų renovacijos iki 2030 ir 2050 m. principų. Juo bus vadovaujamasi kaip pagrindiniu principu įgyvendinant šią strategiją, be kita ko, atliekant numatomą Pastatų energinio naudingumo direktyvos peržiūrą 2021 m. pabaigoje. Prieš tai principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taip pat akcentuotas 2019 m. gegužės 8 d. Komisijos rekomendacijoje (ES) 2019/786 dėl pastatų renovacijos (8), kuria kaip orientaciniu dokumentu remtasi rengiant ilgalaikes renovacijos strategijas, privalomas pagal Pastatų energinio naudingumo direktyvą.
            2020 m. gruodžio 15 d. Europos Komisijos pasiūlymu dėl TEN-E reglamento peržiūros (9) taip pat įtvirtinamas šis principas siekiant užtikrinti politikos nuoseklumą ir efektyvios infrastruktūros plėtrą. Šiame pasiūlyme principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ į planavimo ir projektų vertinimo procesą įtvirtinamas nustatant privalomas nuostatas. Konkrečiau, pasiūlyme reikalaujama, kad Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūra (ACER) įtrauktų principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ į bendrąsias gaires dėl Europos dujų ir elektros energijos perdavimo sistemų operatorių tinklų (ENTSO) rengtinų scenarijų. ENTSO taip pat įgyvendina šį principą vertindami infrastruktūros spragas ir pirmumo tvarka apsvarsto visus svarbius su infrastruktūra nesusijusius sprendimus.
            3.   PRINCIPO „SVARBIAUSIA – ENERGIJOS VARTOJIMO EFEKTYVUMAS“ TAIKYMAS PER SPRENDIMŲ PRIĖMIMO PROCESĄ

            3.1.   Taikytinas požiūris

            Efektyvaus energijos vartojimo politika skatinami užmojai efektyviai vartoti energiją ir nustatomos tiesioginio energijos taupymo priemonės, o principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ esmė – deramai atsižvelgti į konkrečius energijos taupymo sprendimus kaip galimas alternatyvas, be kita ko, įskaitant piliečių ir organizacijų elgsenos keitimą ir energijos tausojimą. Tai reiškia, kad energiškai efektyvaus sprendimo įdiegimas yra vienas iš galimų šio principo taikymo rezultatų, tačiau taip turi būti ne visada, bet priklauso nuo įvairių galimybių įvertinimo.
            Pagal principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ logiką turėtų būti nustatomi perspektyvūs efektyvaus energijos vartojimo sprendimai, atitinkantys naujausius technologinius pasiekimus, atveriama galimybių juos taikyti ir užtikrinamas tinkamas įgyvendinimas, jeigu jie pasirenkami. Be to, pagal šį principą reikia atsižvelgti į konkrečių sprendimų (pvz., iškastinių dujų infrastruktūros, kurios nusidėvėjimo laikotarpis yra iki 50 metų, plėtros) galimą neigiamą poveikį energijos vartojimo efektyvumui – poveikis galėtų kliudyti pasiekti ilgalaikį energijos vartojimo efektyvumą.
            Principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ kartu su išteklių naudojimo efektyvumu taip pat yra svarbi ES ilgalaikės priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimo strategijos prielaida – tai reiškia, kad dabartinė energetikos sistema, kurios didelę dalį sudaro iškastinis kuras, iki šio šimtmečio vidurio turės būti radikaliai pakeista vykdant energetikos sistemos didelio masto elektrifikavimą, grindžiamą atsinaujinančiųjų išteklių panaudojimu, – tiek galutinių vartotojų lygmeniu, tiek gaminant anglies dioksido neišskiriantį kurą ir žaliavas pramonei.
            Taip pat vertėtų pabrėžti, kad principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ tikslas nėra vien mažinti iškastinio kuro suvartojimą; esminė jo prielaida yra tokia, kad geriausia energija – nepagaminta energija, kai nėra poreikio ją naudoti. Tai reiškia, kad energijos poreikio mažinimui turėtų būti teikiama pirmenybė ir prieš energijos gamybą iš neutralaus poveikio klimatui išteklių, taip pat todėl, kad taip padedama valdyti investicijų, reikalingų pereinant prie atsinaujinančiųjų išteklių, dydį ir remiamas tausesnis bet kokiu atveju ribotų išteklių naudojimas.
            Norint nuspręsti, ar energijos vartojimo efektyvumui reikėtų teikti pirmenybę prieš kitas galimybes, ar ne, nepakanka atlikti vien paprastą ekonominio efektyvumo analizę; turi būti apsvarstyti įvairūs aspektai:

                  Platesnės aplinkybės

            Energijos vartojimo efektyvumo priemonės turėtų būti svarstomos atsižvelgiant į platesnes aplinkybes. Energijos vartojimo efektyvumas, visų pirma, yra ypač svarbi ES klimato ir energetikos politikos dalis siekiant iki 2050 m. pereiti prie neutralaus poveikio klimatui ekonomikos. Tai reiškia, kad pagal šį principą turėtų būti remiamos aplinkos atžvilgiu tvarios investicijos laikantis Taksonomijos reglamento (10). Svarbūs yra ir kiti pamatiniai politikos principai, kaip antai reikšmingos žalos nedarymo principas ar inovacijų principas. Be to, svarstant besiformuojančias technologijas ir nustatant požiūrius, padėsiančius pasirengti ateities iššūkiams, reikėtų atsižvelgti į visus šiuos principus kartu. Šiame kontekste reikėtų atsižvelgti į susijusių rinkų ir ateities tendencijų prognozes.

                  Visuomenės perspektyva

            Principui „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ labai svarbus ekonominis efektyvumas turėtų būti svarstomas visų pirma iš plačios visuomenės perspektyvos, o ne vien iš ekonominio efektyvumo investuotojui ar vartotojui perspektyvos; todėl būtina atsižvelgti į daugeriopą efektyvaus energijos vartojimo naudą visai visuomenei (11). Tokia plati visuomenės perspektyva yra itin svarbi tinkamai vertinant skirtingas efektyvaus energijos vartojimo galimybes. Be to, ekonominį efektyvumą reikia svarstyti ir iš trumpalaikės, ir iš ilgalaikės perspektyvos, atsižvelgiant į amortizacijos ir nusidėvėjimo laikotarpius.

                  Sisteminis požiūris

            Pagal principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ turėtų būti skiriamas dėmesys efektyvumą didinantiems patobulinimams visos sistemos lygmeniu. Tai reiškia, kad taikant šį principą pagrindinis siekis yra optimizuoti energetikos sistemą ir efektyviai integruoti švarios energetikos sprendimus. Todėl reikalingas platesnis požiūris, kai pasiūlos srities ištekliai (iškastinis kuras, atsinaujinantieji ištekliai, infrastruktūra) vertinant lyginami su paklausos srities ištekliais (paklausos lankstumu ir reguliavimu apkrova, didesniu konkrečių sprendimų energiniu efektyvumu, energijos pakankamumu), pagal sąnaudas ir naudą iš visuomenės perspektyvos, kaip minėta pirmiau. Toks požiūris suformuluotas pagal projektą ENEFIRST (12). Jis reiškia, kad reikia atsižvelgti į visą energijos grandinę: gamybą, transportavimą, skirstymą, vartojimą ir gyvavimo ciklo pabaigą.

                  Sprendimo priėmimo lygmuo

            Sisteminis požiūris reiškia, kad šis principas taikomas priimant turto projektavimo ir planavimo sprendimus. Toks požiūris gali didinti šio principo taikymo sudėtingumą. Žemesniu sprendimų priėmimo lygmeniu, kai sprendimas yra susijęs su konkretaus turto pasirinkimu, taip pat gali būti tinkama šį principą taikyti labiau tiesiogiai. Pastarosiomis aplinkybėmis svarbiausia yra vertinti galimų alternatyvų energijos vartojimo efektyvumą (energinį naudingumą). Taikant šį požiūrį visų pirma siekiama užtikrinti efektyvumą didinančius pasiūlos srities patobulinimus arba energijos poreikio sumažinimą renkantis energiškai efektyvesnius produktus ir paslaugas, taip pat skatinant priimti ateities perspektyvomis grindžiamus, inovacijoms palankius, išteklius efektyviai naudojančius ir į žiediškumą orientuotus sprendimus. Kitaip tariant, šis principas turėtų skatinti investicijas į efektyviausias iš efektyvių alternatyvų.

                  Skirtingos paskatos

            Pirmenybė turėtų būti teikiama platesnei naudai visuomenei ir energetikos sistemos efektyvumui, ir atskiri investuotojai būtinai turi į tai atsižvelgti. Iš investuotojo ir galutinio vartotojo perspektyvos individuali nauda paprastai būtų laikoma svarbesne už platesnio masto poveikį, jei šis nebūtų tinkamai įkainotas; todėl reikia tiksliniais veiksmais ir paskatomis užtikrinti, kad į sistemos efektyvumą būtų tinkamai atsižvelgiama įvairiuose sprendimų priėmimo lygmenyse.

                  Sprendimo pobūdis ir sprendimą priimantis asmuo

            Šio principo taikymas priklauso nuo to, kur, kaip ir kas jį taiko. Šis principas taikomas priimant įvairaus pobūdžio sprendimus, susijusius su planavimo veikla, politikos formavimu, investicinių projektų rengimu ir jų finansavimu. Šie sprendimai neapsiriboja vien energetikos sektoriumi, tačiau energijos vartojimo efektyvumas gali būti itin svarbus priimant sprendimus dėl energetikos infrastruktūros, kai paklausos srities sprendimais būtų galima papildyti arba pakeisti pasiūlos srities investicijas, kai vienam sprendimui dėl jo bendro efektyvumo teikiama pirmenybė prieš esamas alternatyvas, arba jeigu yra galimybė įdiegti naujus komponentus (pvz., kompresorius siekiant panaudoti atliekinę šilumą ar atliekinę elektros energiją). Be to, įvairūs sprendimus priimantys asmenys taikant šį principą atliktų skirtingus vaidmenis, priklausomai nuo sektoriaus ir nuo sprendimų priėmimo aplinkybių.

                  Tinkami veiksmai

            Pagal šį principą siekiama apsvarstyti labai įvairias energijos vartojimo efektyvumo priemones paklausos ir pasiūlos srityse. Nors paklausos srities sprendimai yra itin svarbūs mažinant energijos poreikį arba gerinant jos vartojimą, įrengiant energetikos infrastruktūrą ar energiją naudojančią įrangą taip pat būtina svarstyti technologijas ir į galimus jų eksploatavimo būdus siekiant taupyti energiją (13).

                  Galimybes atveriančios sąlygos

            Taikant šį principą svarbu apsvarstyti konkrečius elementus, o jo pagrindinis tikslas yra diegti efektyvaus energijos vartojimo sprendimus visur, kur jie pripažįstami tinkamais sprendimais. Tai reiškia, kad į politiką įtraukiant principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taip pat turėtų būti šalinamos reguliavimo ir su reguliavimu nesusijusios efektyvaus energijos vartojimo sprendimų perspektyvumą mažinančios ir jų diegimą stabdančios kliūtys. Be to, kad būtų įmanoma apsvarstyti visas efektyviu energijos vartojimu pagrįstas galimybes, įvairūs dalyviai turi turėti pakankamai informacijos apie energijos sutaupymą taikant skirtingus sprendimus ir apie jų socialinio, aplinkosauginio ir ekonominio poveikio, sąnaudų ir naudos vertinimo būdus. Taip pat derėtų atsižvelgti į būsimą klimato kaitos poveikį energetikos sistemai ir patiems efektyvaus energijos vartojimo sprendimams. Be to, kadangi energijos taupymo platesnės nauda yra savita (nauda visuomenei gali būti didesnė negu investuotojams), gali reikėti konkrečiomis paskatomis ar reikalavimais skatinti efektyviam energijos vartojimui palankią elgseną ir investicijas.
            3.2.   Reikiami žingsniai

            Kaip jau minėta, veiksmai, kurių reikėtų imtis taikant šį principą, labai priklauso nuo sprendimų priėmimo proceso etapo ir nuo sprendimą priimančio asmens tipo. Toliau pateikta matrica (žr. 1 lentelę), kurioje nustatytos įvairių principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymo žingsnių sąsajos su įvairiais etapais ir sprendimus priimančių asmenų tipais (14).

               1 lentelė

               Su principu „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ susiję įvairių sprendimus priimančių asmenų veiksmai per sprendimų priėmimo procesą

                        Etapas

                        Politikos formuotojai

                        Reguliavimo institucijos

                        Rinkos subjektai

                        Inicijavimas

                                    —

                                    Nustatomi politikos tikslai

                                    —

                                    Nustatoma ar atnaujinama reguliavimo sistema

                                    —

                                    Analizuojamas politikos poveikis ir alternatyvos

                                    —

                                    Nustatomos efektyvaus energijos vartojimo ar reguliavimo apkrova sprendimų patekimo į rinką taisyklės

                                    —

                                    Atliekama patikra, ar verslo arba projekto tikslas atitinka politikos tikslus ir patekimo į rinką taisykles

                                    —

                                    Nustatomas verslo arba projekto tikslas

                        Parengiamasis etapas

                                    —

                                    Nustatomas iš esmės taikytinas sąnaudų ir naudos analizės (SNA) metodas

                                    —

                                    Nustatomas konkrečioms reikmėms taikomas SNA metodas

                                    —

                                    Renkama informacija

                                    —

                                    Prognozuojama energetinių paslaugų paklausa

                                    —

                                    Nustatomos kitos sąnaudos ir rizika

                                    —

                                    Atliekamas sisteminis vertinimas pagal principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“

                        Patvirtinimas

                                    —

                                    Patikrinamas ir, jei reikia, patvirtinamas įgyvendinimo planas

                                    —

                                    Pasiūlomas įgyvendinimo planas

                        Įgyvendinimas

                                    —

                                    Įgyvendinamas planas, t. y. teikiama sukurta paslauga, diegiamos efektyvaus energijos vartojimo technologijos, priimami investiciniai sprendimai ar kt.

               Šaltinis –„Ecorys“ tyrimas.
            Remiantis šia matrica, sukurta pagalbinė sprendimų priėmimo priemonė – sprendimų medis su orientaciniais kiekvienam žingsniui skirtais klausimais. Šia priemone padedama suprasti įvairius žingsnius, pateikiant orientacinių klausimų apie dalykus, į kuriuos reikia atsižvelgti taikant principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“. Siekiant geriau parodyti šios priemonės taikymo galimybes, atliktame tyrime taip pat pateikti keturi praktiniai pavyzdžiai (pateikiami 4 skirsnyje).
            Įvairūs dalyviai atlieka įvairius vaidmenis, kaip parodyta pirmiau pateiktoje sprendimų priėmimo proceso schemoje. Daugumoje politikos sričių ir pagal daugumą principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymo būdų, analizuotų atliktame tyrime, planus rengiantys arba investicinius sprendimus priimantys subjektai yra rinkos subjektai, todėl pateikta veiksmų seka tinka toms nurodytoms politikos sritims ir principo taikymo būdams. Tačiau yra kitų sričių, kuriose atliekant bent sisteminį vertinimą įgyvendinimo etape pagrindiniai dalyviai yra politikos formuotojai (pvz., rengiantys nacionalinius energetinius ir klimato srities veiksmų planus ir priimantys kitus politikos sprendimus) arba reguliavimo institucijos (pvz., tvirtinančios tinklo plėtros plano prognozes ar scenarijus). Tai reiškia, kad tai, kaip principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikys įvairūs dalyviai, labai priklausys nuo aplinkybių. Kai kurie žingsniai tinka visais atvejais, o kai kurie gali būti tinkami konkrečiam sektoriui ir gali apimti įvairius veiksmus priklausomai nuo sprendimo pobūdžio, politikos srities ar dalyvių. Kai kuriais atvejais gali būti, kad asmenys, priimantys sprendimus, bus tik vieno tipo.
            Nepriklausomai nuo sektoriaus ir sprendimo pobūdžio (politika, planavimas ar investavimas), bendras požiūris taikant šį principą lieka tas pats, tačiau skiriasi įvairūs žingsniai, kuriuos turėtų atlikti įvairūs dalyviai.
            Politikos formuotojai ir reguliavimo institucijos atlieka konkretų vaidmenį atverdami galimybes taikyti šį principą, nustatydami reikiamas taisykles (inicijavimo etape) ir patvirtindami jo taikymą. Jie ir patys gali būti dalyviai, taikantys šį principą tiesiogiai, laikydamiesi parengiamajame ir įgyvendinimo etapuose nustatytų žingsnių. Pavyzdžiui, politikos formuotojai turėtų taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ atlikdami strateginį planavimą ar nustatydami politikos tikslus. Reguliavimo institucijoms reikėtų taikyti šį principą nustatant taisykles ir teisės aktus, taikomus energetikos sistemai (visų pirma rinkos modelio taisykles), arba darančius poveikį energijos vartojimui. Vis dėlto daugeliu atvejų sprendimai būtų rengiami ir įgyvendinami rinkos subjektų lygmeniu.
            Kadangi šios gairės skirtos visų pirma politikos formuotojams ir reguliavimo institucijoms, jose daugiau dėmesio skiriama bendriems ir universaliems šio principo taikymo aspektams. Todėl pagal etapus ir žingsnius, nustatytus atliktame tyrime, politikos formuotojai ir reguliavimo institucijos turėtų svarstyti poreikį imtis konkretesnių veiksmų, kurie nurodyti ir išaiškinti tolesniuose skirsniuose, daugiausia inicijavimo etape, kuriuo reikia nustatyti tinkamas pagrindines sąlygas, ir parengiamajame bei patvirtinimo etapuose, kai juose dalyvauja reguliavimo institucijos (nes tų veiksmų gali imtis ir politikos formuotojai). Atskirai aptariami su stebėsena ir ataskaitų teikimu susiję veiksmai, kurie yra pasirinktų ir priimtų sprendimų tąsa.
            Sprendimų priėmimo proceso parengiamojo etapo ir įgyvendinimo etapo žingsniai taip pat labai priklauso nuo aplinkybių. Galima nurodyti kai kuriuos konkretesnius veiksmus ir tai, ko reikia norint tinkamai atlikti tuos veiksmus, tačiau šiame dokumente nesiekiama išsamiau paaiškinti, kaip tie veiksmai turėtų būti atliekami. Tuos veiksmus paprastai atlieka rinkos subjektai, veikiantys skirtingomis sąlygomis, todėl norint aptarti visus specifinius aspektus reikėtų parengti išsamius konkrečių sektorių vadovus. Tolesnėje lentelėje apžvelgiami veiksmai ir jiems vykdyti reikalingos sąlygos pagal įvairius parengiamojo etapo ir įgyvendinimo etapo žingsnius. 4 skirsnyje pateikiami iš tyrimo paimti praktiniai pavyzdžiai, kuriuose parodyti konkretūs atitinkamų dalyvių veiksmai priimant konkretų sprendimą pasirinktame sektoriuje. Iš politikos formuotojų perspektyvos tinkamas principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ integravimas parengiamajame ir įgyvendinimo etapuose turėtų būti užtikrintas atliekant tinkamą poveikio vertinimą.

               2 lentelė

               Konkretūs įgyvendintojų žingsniai, veiksmai ir išankstinės sąlygos taikant principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“

                        Žingsnis

                        Veiksmas

                        Išankstinės sąlygos

                        Verslo ar projekto tikslo nustatymas

                                    —

                                    Energijos vartojimo efektyvumą laikyti sprendimo dalimi

                                    —

                                    Informacijos prieinamumas

                                    —

                                    Praktinės patirties prieinamumas

                        SNA metodikos nustatymas

                                    —

                                    Išnagrinėti platesnę energijos vartojimo efektyvumo naudą ir kiekybinę jos išraišką

                                    —

                                    Nustatyti tinkamo sprendimo pasirinkimo kriterijus

                                    —

                                    Standartizuota metodika, kurią galima pasirinkti

                                    —

                                    Duomenų prieinamumas

                                    —

                                    Priemonių, modelių prieinamumas

                        Informacijos rinkimas

                                    —

                                    Analizuoti rinkas

                                    —

                                    Analizuoti inovacinius sprendimus

                                    —

                                    Atsižvelgti į politikos raidą

                                    —

                                    Įgyti kokybiškų duomenų SNA atlikti

                                    —

                                    Vertinti investavimo poreikius ir investicijų grąžą

                                    —

                                    Informacijos prieinamumas

                                    —

                                    Duomenų prieinamumas

                                    —

                                    Kompetencija

                        Energetinių paslaugų paklausos prognozavimas

                                    —

                                    Apsvarstyti būsimus energijos poreikius

                                    —

                                    Įvertinti įvairių alternatyvų poveikį energijos vartojimui ir, kai aktualu, apkrovai

                                    —

                                    Išskaidytų energijos vartojimo duomenų prieinamumas

                                    —

                                    Nacionalinės, regioninės prognozės

                                    —

                                    Stabilus politikos modelis

                        Kitų sąnaudų ir rizikos nustatymas

                                    —

                                    Apsvarstyti įgyvendinimo veiksnių poveikį

                                    —

                                    Apsvarstyti kuro ir energijos kainų pokyčius

                                    —

                                    Apsvarstyti makroekonominius pokyčius

                                    —

                                    Apsvarstyti atsipirkimo laikotarpius ir būsimus pinigų srautus

                                    —

                                    Duomenų prieinamumas

                                    —

                                    Aiškūs politikos tikslai

                                    —

                                    Ankstesnės patirties prieinamumas

                                    —

                                    Rizikos mažinimo priemonių (pvz., energijos taupymo paslaugų bendrovių) prieinamumas

                        Alternatyvų įvertinimas

                                    —

                                    Atlikti SNA (išreikšti poveikį pinigine verte)

                                    —

                                    Įvertinti ekonominį efektyvumą

                                    —

                                    Patikrinti, ar sprendimai yra parengti ateities iššūkiams

                                    —

                                    Apsvarstyti viešąją paramą ir prieinamą finansavimą

                                    —

                                    Turimų duomenų, priemonių ir modelių prieinamumas ir lengvas naudojimas

                                    —

                                    Reikiama kompetencija

                                    —

                                    Finansavimo programos ir parama energijos vartojimo efektyvumo projektams

                        Įgyvendinimas

                                    —

                                    Skirti reikiamus išteklius ir praktinės patirties turinčius asmenis

                                    —

                                    Naudoti paramos priemones

                                    —

                                    Užtikrinti tinkamą naudojimąsi

                                    —

                                    Kompetencijos ir išteklių (darbo jėgos ir finansavimo) prieinamumas

                                    —

                                    Lengvas naudojimasis paramos sistemomis

                                    —

                                    Grįžtamojo ryšio mechanizmai tarp įgyvendintojo ir vartotojo

                        Stebėsena ir vertinimas

                                    —

                                    Rinkti duomenis

                                    —

                                    Atlikti įgyvendinimo auditą

                                    —

                                    Vertinti poreikį ir ar pasiekti tikslai

                                    —

                                    Iš anksto nustatyti rodikliai

                                    —

                                    Duomenų prieinamumas

                                    —

                                    Duomenų analizės ir apdorojimo priemonių prieinamumas

                                    —

                                    Išteklių prieinamumas

                  Šaltinis – Europos Komisija.
            3.3.   Pagrindiniai dalyviai

            Efektyvaus energijos vartojimo sprendimai gali būti diegiami viešojo sektoriaus institucijų, privačių įmonių ir vartotojų, tačiau principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas taip pat turi tam tikrą platesnę reikšmę politikos formuotojams ir reguliavimo institucijoms, kurie turi sudaryti sąlygas taikyti energiškai efektyvius sprendimus įvairiomis aplinkybėmis. Pastariesiems dalyviams taikant šį principą, rinkos subjektai ir investuotojai turėtų turėti reikiamų priemonių ir informacijos, kad galėtų tinkamai vertinti ir diegti energiškai efektyvius sprendimus.
            Taigi, pagrindiniai dalyviai yra:

                  Politikos formuotojai

            Tarp jų yra:

                        (a)

                        ES institucijos, dalyvaujančios ES įprastoje teisėkūros procedūroje, t. y. Europos Komisija, Europos Parlamentas, Europos Sąjungos Taryba;

                        (b)

                        vyriausybės, nacionaliniai parlamentai ir administracijos padaliniai, kurių kompetencija apima visą valstybės narės teritoriją;

                        (c)

                        regionų, provincijų ir vietos valdžios institucijos, parlamentai ir administracijos padaliniai, kurių kompetencija apima valstybės narės regionus, provincijas ir savivaldybes.

                  Politikos formuotojams principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas siejasi su visais efektyvaus energijos vartojimo tinkamumo, perspektyvumo ir paramos aspektais (įskaitant priemones, kuriomis skatinami elgsenos pokyčiai siekiant taupyti energiją), be kita ko, skiriant viešąjį finansavimą ir organizuojant viešuosius pirkimus. Padėdami pagrindą, politikos formuotojai turėtų skatinti ir kitus subjektus rinktis energiškai efektyvius sprendimus. Tai apima tikslų, kurie netrukdytų rinktis energiškai efektyvias alternatyvas, nustatymą, teisinių ir administracinių kliūčių pašalinimą ir tinkamą įvairių politikos iniciatyvų, jų poveikio energijos vartojimui ir energijos taupymo priemonėmis galimų pasiekti kompromisų vertinimą, taip pat atsižvelgiant į ateities perspektyvą.
            Politikos formuotojai taip pat turėtų užtikrinti, kad būtų teikiama paskatų rinktis energiškai efektyvius sprendimus, atsižvelgiant į tai, kad energijos vartojimo efektyvumo priemonės ne visada atrodo optimalios sąnaudų atžvilgiu (pvz., dėl ilgų atsipirkimo laikotarpių, susijusios rizikos ar nepakankamo informuotumo) iš individualios perspektyvos, tačiau jos būtų geri sprendimai iš visuomenės perspektyvos. Siekiant aprėpti visus šiuos aspektus, reikia paversti energijos vartojimo efektyvumą politikos prioritetu tiek strateginiu, tiek veiklos lygmeniu, kai tinka, įtraukiant dalyvauti ir finansų įstaigas.
            Vietos lygmeniu valdžios institucijų priimami sprendimai paprastai yra arčiau įgyvendinimo ir gali tiesiogiai paveikti sprendimą dėl konkrečios priemonės pasirinkimo. Atvejų, kada reikėtų, kiek tik įmanoma, atsižvelgti į principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“, pavyzdžiai yra sprendimai dėl konkrečių išlaidų naudojant turimas lėšas, sprendimai leisti konkrečioje vietoje daryti investicijas ir viešųjų paslaugų teikimo planavimas. Be to, vietos valdžios institucijoms reikia ilgalaikio planavimo perspektyvos, kad, laikantis vietos planavimo ciklų, principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ būtų įgyvendinamas vertinant įvairias galimybes ir būtų išvengta susisaistymo su tam tikromis technologijomis ar raidos trajektorijomis.

                  Reguliavimo institucijos

            Ši grupė apima viešąsias reguliavimo institucijas ar agentūras, kurioms yra nacionaliniu ar regioniniu lygmeniu pavesta nustatyti taisykles ir užtikrinti jų laikymąsi, prižiūrėti rinkų veikimą ir kontroliuoti tarifus reguliuojamuose rinkos segmentuose. Tai visų pirma energetikos reguliavimo institucijos ir agentūros, atliekančios reguliavimo ir priežiūros funkcijas.
            Reguliavimo institucijos turėtų prižiūrėti taisyklių, kuriomis užtikrinamas patekimas į rinką ir atveriama galimybių diegti energiškai efektyvius sprendimus, laikymąsi. Jos taip pat turėtų pateikti metodikų ir gairių, kaip atliekant sąnaudų ir naudos analizę reikėtų vertinti įvairias alternatyvas, atsižvelgiant į platesnę naudą; ir, galiausiai, kai numatoma patvirtinti, tikrinti arba stebėti rinkos įmonių pateiktus projektus, jos turėtų tikrinti įgyvendinimą siekdamos nustatyti, ar tinkamai taikytas principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“. Pastaruoju atveju svarbu, kad būtų nustatytos tinkamos stebėsenos nuostatos ir atliekami tinkami vertinimai siekiant rinkti informaciją apie efektyvaus energijos vartojimo veiksmingumą praktikoje.

                  Rinkos subjektai

            Ši grupė apima įmones, piliečių energetikos bendruomenes ir investuotojus, kurie yra atsakingi už realius rinkoje priimamus sprendimus. Ji taip pat apima perkančiąsias organizacijas ir perkančiuosius subjektus (15), kaip apibrėžta viešųjų pirkimų taisyklėse, tiek, kiek jų sprendimai pirkti prekes ar paslaugas įvairiose rinkose daro poveikį energijos vartojimui. Principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikytinas priimant sprendimus dėl viešųjų pirkimų kriterijų ar sprendimus dėl šioms institucijoms priklausančių arba jų naudojamų pastatų pirkimo, nuomos ar modernizavimo.
            Energetikos sektoriuje pagrindinis dėmesys, žinoma, skiriamas energijos rinkos įmonėms, kurioms taikomos specialios nuostatos. Tai visų pirma:

                        (a)

                        energijos tiekėjai – elektros energijos, šilumos (vėsumos) ir kitų prekių komerciniai gamintojai, taip pat juridiniai asmenys, kurie parduoda energiją (pvz., elektros energiją, šilumą (vėsumą) ar gamtines dujas) vartotojams;

                        (b)

                        tinklo operatoriai – subjektai, atsakingi už skirstymo ir perdavimo sistemos eksploatavimą tam tikroje teritorijoje, jos priežiūros užtikrinimą ir, jei tinka, jos plėtrą, siekiant užtikrinti ilgalaikį sistemos pajėgumą tenkinti aprūpinimo elektros energija, šiluma (vėsuma) ir gamtinėmis dujomis poreikius;

                        (c)

                        paklausos valdymo paslaugų teikėjai – subjektai, kurie padeda vartotojams didinti energijos vartojimo efektyvumą ir prisidėti prie reguliavimo apkrova ir didina atsakomąjį vartotojų lankstumą; pavyzdžiui, telkėjai elektros sistemoje.

                  Palyginti su komercinėmis įmonėmis, kurios pirmiausia siekia gauti kuo didesnį pelną, komunalinės įmonės gali turėti kitokius teisės aktų nustatytus tikslus. Joms gali būti privaloma priimant savo investicinius sprendimus siekti tvarumo tikslų arba taikyti kokius nors tvarumo kriterijus. Tokiais atvejais principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ būtų taikytinas nustatant projektų tikslus, atliekant sąnaudų ir naudos analizę, vertinant įvairių alternatyvų poveikį arba siekiant rasti ir įdiegti tinkamą sprendimą.
            Rinkos subjektų grupė taip pat apima reguliuojamus investuotojus ir viešąsias bei privačiąsias finansų įstaigas, kurios vykdydamos savo veiklą taikys principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“. Principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ turėtų padėti finansų įstaigų veikloje orientuotis į ilgalaikį jų turto ir finansų portfelio tvarumą. Orientuojantis į ateities perspektyvą, principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ turėtų padėti kurti novatoriškus pajamų modelius energijos vartojimo efektyvumo srityje (pvz., energijos vartojimo efektyvumas kaip paslauga) ir sudaryti privačioms investicijoms palankias sąlygas.
            Apskritai kalbant, įmonių lygmeniu tinkamai taikomos energijos valdymo sistemos (pvz., pagal standartą ISO 50001) turėtų skatinti diegti energiškai efektyvius sprendimus, kurie pagerintų įmonių energinio efektyvumo rodiklius. Taip pat energijos vartojimo auditai ir po jų atliekami veiksmai turėtų didinti informuotumą ir skatinti atlikti patobulinimus, kuriais didinamas energijos vartojimo efektyvumas (jei tie patobulinimai yra ekonomiškai efektyvūs iš įmonės verslo perspektyvos). Tai nereiškia, kad principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ yra visiškai nesvarbus; šio principo taikymas taip pat galėtų padėti komercinėms įmonėms pasirinkti energiškai efektyvius projektus ir investicijas, tinkamai įvertinti sąnaudas ir naudą, įskaitant platesnę naudą savo darbuotojams, ir tinkamai įgyvendinti tuos projektus ir investicijas.
            3.4.   Politikos tikslų nustatymas

            Svarbu, kad nustatant tikslus ir uždavinius nebūtų iš anksto nustatomi sprendimai, naudotini jiems pasiekti, nebent tai būtina. Jeigu energijos vartojimo efektyvumo priemonės galėtų būti sprendimo dalimi, politikos tikslai neturėtų būti kliūtis jomis pasinaudoti. Todėl tikslus reikia nustatyti pagal siekiamus rezultatus ir norimą poveikį, o ne pagal naudojamų išteklių pobūdį. Vienas aiškiai tinkamas būdas yra nustatyti bendro pobūdžio, visos sistemos efektyvumo tikslus, o ne su konkrečiais sprendimais susijusius tikslus: pavyzdžiui, užtikrinti energijos pasiūlos ir paklausos atitikimą, užuot 5 proc. padidinus elektros energijos gamybos pajėgumus pagal numatomą paklausos augimą. Žinoma, tam tikromis aplinkybėmis gali reikėti nustatyti labai konkrečius politikos tikslus, tačiau tai neturėtų kliudyti atsižvelgti į galimybes remti energiškai efektyvius sprendimus, tinkamai suformuluojant tikslus. Taigi, imantis iniciatyvų, kurios paveiktų energijos vartojimą, svarbu jau tikslų nustatymo etape atsižvelgti į įvairių sprendimų, kuriais būtų galima pasiekti tuos tikslus, poveikį energijos vartojimui ir galimus kompromisus tarp jų.
            Šiomis aplinkybėmis svarbu tinkamai nustatyti tikslų siekimo stebėsenos rodiklius ir metodiką. Jeigu energijos vartojimo sumažinimas galėtų padėti pasiekti nustatytus tikslus arba jeigu nustatytų tikslų pasiekimas turėtų poveikį energijos vartojimui, būtina apskaičiuoti tų tikslų sąsają su numatomais energijos suvartojimo lygiais. Šiame ankstyvame sprendimų priėmimo proceso etape atlikti tokius apskaičiavimus gali būti sudėtinga, tam reikia turėti ankstesnės patirties ir įrodymų. Dėl šios priežasties reikia nuo pat pradžių apsvarstyti veiksmų, kuriais bus siekiama tų tikslų, realaus poveikio energijos suvartojimui stebėseną (įskaitant stebėsenos ir vertinimo protokolus).
            3.5.   Reguliavimo sistemos nustatymas

            3.5.1.   Tinkamų taisyklių ir teisės aktų nustatymas

            Kad principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ ir energiškai efektyvias priemones būtų galima įgyvendinti praktikoje, reikalinga tinkama teisinė sistema, kuri atvertų galimybę tai daryti. Teisės aktuose energijos vartojimo efektyvumas turi būti nurodytas kaip vienas iš galimų sprendimų; teisės aktais turi būti sudarytos sąlygos jį įgyvendinti ir užtikrinta tinkama tolesnė priežiūra. Jei reikia, teisės aktais taip pat turėtų būti pašalintos kliūtys energiškai efektyviems sprendimams.
            Siekiant įvertinti, ar principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ gali tikti konkrečiai politikos iniciatyvai, norminiam aktui ar projektui, būtų galima atlikti pradinę atrankinę patikrą naudojant klausimyną (kurį sudaro trys grupės po tris klausimus). Pirmoji klausimų grupė padeda nustatyti, ar energijos vartojimo efektyvumas patenka į būsimos iniciatyvos ar projekto sritį. Antroji klausimų grupė padeda išaiškinti, ar energijos vartojimo efektyvumas gali būti taikomas praktikoje, o trečioji grupė – ar efektyvų energijos vartojimą galima tinkamai įgyvendinti.
            Trys klausimų grupės yra tokios:

                        1.

                           Ar energijos vartojimo efektyvumas yra viena iš galimybių?

                                    —

                                    Ar atitinkama iniciatyva daro poveikį energijos vartojimui arba lemia energijos tiekimo plėtrą?

                                    —

                                    Ar energijos vartojimo efektyvumas gali padėti pasiekti tos iniciatyvos tikslus?

                                    —

                                    Ar yra efektyvaus energijos vartojimo sprendimų, kuriuos būtų galima svarstyti pagal šią iniciatyvą?

                              Šie klausimai svarstytini visi kartu, į juos atsakant nustatyta seka. Jeigu į visus klausimus atsakoma „Taip“, reikėtų nagrinėti tolesnius principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ aspektus pagal toliau pateiktus klausimus (tai reikėtų daryti ir tuo atveju, jeigu atsakymai nėra visiškai aiškūs).
                        Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta „Ne“, tai reikštų, kad nėra galimybės taikyti šį principą. Jeigu į antrąjį klausimą būtų atsakyta „Ne“, tai reikštų, kad šiame kontekste energijos vartojimo efektyvumas nebūtų tinkamas būdas pasiekti tuos tikslus, o neigiamas atsakymas į paskutinį klausimą reikštų, kad nėra perspektyvaus energiškai efektyvaus sprendimo tiems tikslams pasiekti. Vienas ar keli neigiami atsakymai reikštų, kad atsakyti į tolesnės grupės klausimus nebereikia.

                        2.

                           Ar efektyvaus energijos vartojimo galimybę yra įmanoma įgyvendinti?

                                    —

                                    Ar įmanoma tinkamai apskaičiuoti efektyvaus energijos vartojimo sprendimų tiesioginę ir platesnę naudą visos energetikos sistemos arba atskirų energiją naudojančių prietaisų lygmeniu?

                                    —

                                    Ar yra kokių nors kliūčių įgyvendinti galimą efektyvaus energijos vartojimo sprendimą?

                                    —

                                    Ar galima užtikrinti, kad efektyvaus energijos vartojimo sprendimai būtų veiksmingi siekiant iniciatyvos tikslų (arba padėtų jų siekti)?

                              Jeigu atsakymas į bet kurį klausimą yra „Ne“ arba neaiškus, siekiant išspręsti tas problemas reikia imtis tolesnių veiksmų pagal principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“. Teigiami atsakymai į visus klausimus reikštų, kad atitinkami sprendimus priimantys asmenys turėtų gebėti taikyti šį principą esamomis aplinkybėmis. Bet kuriuo atveju reikėtų apsvarstyti ir trečiosios grupės klausimus.

                        3.

                           Ar efektyvaus energijos vartojimo galimybė gali būti tinkamai įgyvendinta?

                                    —

                                    Ar už įgyvendinimą atsakingi subjektai žino, kaip vertinti efektyvaus energijos vartojimo sprendimus?

                                    —

                                    Ar yra pakankamai išteklių ir informacijos, reikalingų efektyvaus energijos vartojimo sprendimams diegti?

                                    —

                                    Ar yra sukurti mechanizmai, pagal kuriuos būtų galima užtikrinti ir tikrinti įgyvendinimą?

                              Jeigu atsakymas į bet kurį iš šių klausimų yra „Ne“ arba neaiškus, reikia imtis papildomų veiksmų, siekiant užtikrinti, kad šio principo galėtų būti toliau laikomasi, tinkamai pasirenkant geriausius sprendimus. Teigiami atsakymai patvirtintų, kad atitinkami subjektai turi tinkamas sąlygas, kad galėtų, remdamiesi patikima informacija, priimti iš politikos tikslų perspektyvos optimalų sprendimą, taikydami šį principą planuojamos iniciatyvos kontekste.

                  Tolesni veiksmai nebūtinai reiškia, kad į teisės aktus ar taisykles reikia įtraukti specialias nuostatas; kai kuriuos klausimus būtų galima spręsti ne teisinės sistemos ir ne formaliųjų reikalavimų lygmeniu. Tačiau tuo atveju, kai atsakant į pirmosios grupės klausimus nustatoma, kad energijos vartojimo efektyvumas gali būti sprendimo dalis, svarbu, kad nuostatos būtų suformuluotos tinkamai. Jose turėtų būti visų pirma:

                        (1)

                        aiškiai nurodyta, kad energijos vartojimo efektyvumas yra galimas sprendimas, kurį reikėtų svarstyti, ir reikėtų teikti jam pirmenybę, jeigu jis yra ekonomiškai efektyvus ir tinkamas pagal paskirtį;

                        (2)

                        pripažinta energijos vartojimo efektyvumo reikšmė siekiant kitų tikslų, kaip antai mažinti išmetamus ŠESD ir teršalų kiekius ir neenergetinių išteklių naudojimą, gerinti sveikatą ir komforto lygį, mažinti energijos nepriteklių;

                        (3)

                        užtikrinta, kad reikalavimai leistų siekti energijos vartojimo efektyvumo visoje energijos tiekimo, perdavimo, skirstymo ir vartojimo grandinėje ir, visų pirma, taikyti paklausos sprendimus. Techninės specifikacijos neturėtų kliudyti integruoti energetiką ar taikyti energijos vartojimo efektyvumo priemones;

                        (4)

                        vietoj konkretaus sprendimo nustatytas pasiektinas efektyvumas. Rezultatais grindžiamas reglamentavimas leistų vertinti energijos vartojimo efektyvumą lygiomis sąlygomis su kitomis alternatyvomis;

                        (5)

                        nustatytos įvairių dalyvių užduotys ir pareigos vertinant ir tikrinant efektyvaus energijos vartojimo sprendimus;

                        (6)

                        pateikti aiškūs energiškai efektyvių sprendimų sąnaudų ir naudos, taip pat jų poveikio energijos vartojimui vertinimo kriterijai ir metodika;

                        (7)

                        nurodyta, kokia informacija ir duomenimis yra (ar turi būti) remiamasi vertinant esamą energijos taupymo potencialą, taip pat sąnaudas ir naudą, susijusias su energijos vartojimo efektyvumu;

                        (8)

                        užtikrinta, kad energijos vartojimo efektyvumas būtų tinkamas finansuoti (ir net pageidautinas) viešosios paramos ir finansavimo priemonėmis;

                        (9)

                        numatyta energiškai efektyvių sprendimų poveikio energijos vartojimui stebėsena ir kitokio poveikio tikrinimas.

                  Svarbus su taisyklėmis ir reikalavimais susijęs aspektas yra aktyvesnis informavimas apie galimas energijos vartojimo efektyvumo priemones, jų sąnaudas ir naudą ir optimalaus jų įgyvendinimo būdus. Taip pat gali reikėti teisinėmis nuostatomis pašalinti principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymo ir konkrečių efektyvaus energijos vartojimo sprendimų kliūtis, todėl reikia tinkamai nustatyti, kokios tai kliūtys.
            3.5.2.   Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymo kliūčių nustatymas

            Sprendžiant, ar energiškai efektyvus sprendimas yra perspektyvi galimybė nustatytiems tikslams pasiekti, iš pradžių reikia konkrečiai nustatyti, ar yra tokių efektyvaus energijos vartojimo veiksmų, kurie galėtų būti alternatyva pasiūlos plėtrai energetikos sistemoje arba sumažinti energijos poreikį jos galutinio vartojimo sektoriuose. Konkrečiai žinant, ką būtų galima padaryti, galima atlikti tolesnę analizę ir palyginti energijos vartojimo efektyvumo priemones su kitomis alternatyvomis.
            Vis dėlto yra įvairių kliūčių, trukdančių šiuo būdu pradžioje nustatyti ir vėliau pasirinkti energiškai efektyvius sprendimus pagal principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“. Šios galimos kliūtys buvo nustatytos viename iš projekto ENEFIRST (16) darbo barų ir suskirstytos į tokias kategorijas:

                        —

                        politinės kliūtys – susijusios su šališkumu tam tikrų sprendimų atžvilgiu arba su inertišku anksčiau pasirinkto požiūrio laikymusi;

                        —

                        reguliavimo kliūtys – kai taikomas reguliavimas kliudo rinktis energiškai efektyvius sprendimus;

                        —

                        kliūtys dėl politikos sąveikų (pvz., prieštaringų tikslų ar prioritetų) – siejamos su tuo, kad sprendimus priimantys asmenys yra linkę sutelkti dėmesį į savo konkrečias politikos sritis ir daryti kompromisų energijos vartojimo efektyvumo priemonių atžvilgiu;

                        —

                        finansinės kliūtys – lėšų ar finansinės paramos energiškai efektyviems sprendimams trūkumas, kuris gali būti siejamas su tuo, kaip jie vertinami ir įkainojami;

                        —

                        techninės kliūtys – energiškai efektyvų sprendimą gali būti techniškai sunkiau įvertinti ar integruoti į galimą perspektyvų variantą;

                        —

                        informacijos kliūtys – kai trūksta informacijos ir duomenų efektyvaus energijos vartojimo sprendimų naudai tinkamai nustatyti ir apskaičiuoti;

                        —

                        kultūrinės ir su elgsena susijusios kliūtys – elgsena ir įpročiai, dėl kurių apribojamas svarstomų galimybių ratas;

                        —

                        komunikacijos (informuotumo stokos) kliūtys – informuotumo apie efektyvaus energijos vartojimo galimybes trūkumas;

                        —

                        kompetencijos trūkumas – nepakankamos žinios apie tai, kaip reikia diegti efektyvaus energijos vartojimo sprendimus ar technologijas, ir šališkas tam tikrų sprendimų pasirinkimas, atmetant efektyvaus energijos vartojimo galimybes;

                        —

                        įtakos persvara, susijusi su didesne pasiūlos suinteresuotųjų subjektų įtaka formuojant politiką ar priimant sprendimus, – pasiūla suinteresuoti subjektai daro įtaką politikos formuotojams;

                        —

                        tiekimo grandinės kliūtys – energijos rinkos yra sukurtos iš pasiūlos perspektyvos, todėl energijos vartojimo efektyvumas gali sutrikdyti esamą sistemą.

                  Konkrečiose politikos srityse gali būti skirtingų kliūčių; jos išsamiau aprašytos projekto ENEFIRST ataskaitoje.
            Formuojant politiką aktualiausios yra išvardytosios kliūtys, todėl nustatant tinkamą politikos modelį reikėtų į jas atsižvelgti. Tačiau šios kliūtys galėtų daryti poveikį ir konkrečių investicinių projektų planavimui bei modeliui. Be to, priklausomai nuo energijos vartojimo efektyvumo priemonės pobūdžio ir masto, gali būti ir kitokių labiau specifinių ar vietos kliūčių.
            Galiausiai, kai kurios kliūtys gali būti susijusios su ištekliais, valdžios institucijų skiriamais energijos vartojimo efektyvumui. Dažnai nurodoma kliūtis plačiau taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ yra tai, kad skiriama nepakankamai administracinių išteklių ir lėšų efektyvaus energijos vartojimo sprendimams ir technologijoms remti, vertinti ir skatinti. Todėl viena svarbi politikos formuotojų užduotis yra stiprinti reikalingus su energijos vartojimo efektyvumu susijusius administracinius gebėjimus ir kompetenciją ir užtikrinti, kad viešosioms organizacijoms būtų prieinama pakankamai finansinių išteklių, kad jos galėtų talkinti rinkos subjektams ir vartotojams diegiant energiškai efektyvius sprendimus ir vykdyti politikos poveikio stebėseną.
            3.5.3.   Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ integravimas į politiką ir teisinę sistemą

            Vienas iš svarbių klausimų kuriant sistemą, suteikiančią galimybes taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“, yra susijęs su tuo, kaip būtų galima užtikrinti šiose gairėse pateiktų rekomendacijų laikymąsi.
            Su energiškai efektyviais sprendimais susijusių konkrečių kliūčių šalinimas, reikalavimų nustatymas ar konkrečių paskatų taikymas yra efektyvaus energijos vartojimo politikos dalis. Svarbu skirti abu aspektus: efektyvaus energijos vartojimo politikoje nustatomos konkrečios energijos vartojimo efektyvumo priemonės ir tikslai, taip pat palankios ir galimybes atveriančios sąlygos, o pagal principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ svarstomos ir analizuojamos energiškai efektyvios alternatyvos siekiant priimti sprendimus, darančius poveikį energijos vartojimui ir energijos tiekimui. Taikant šį principą taip pat turėtų būti imamasi konkrečių veiksmų, kad būtų galima atlikti šią analizę ir įdiegti efektyvaus energijos vartojimo sprendimus. Šių veiksmų pobūdis paprastai nustatomas efektyvaus energijos vartojimo politikos priemonėmis, todėl tokių veiksmų teisinės formos pasirinkimas neįeina į su šiuo principu susijusius svarstymus, bet dažniau yra energetikos politikos formavimo dalis. Pavyzdžiui, siekiant skatinti efektyvų energijos vartojimą ir įveikti pirmiau nurodytas kliūtis, tiesiogine paskata rinktis efektyvaus energijos vartojimo sprendimus galėtų būti konkretūs iškelti energijos vartojimo efektyvumo tikslai. Kitas būdas – nustatyti privalomus energijos taupymo įpareigojimus energijos tiekėjams, reikalaujant, kad jie mažintų savo klientų energijos suvartojimą (17).
            Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ tikslai pasiekiami nustatant bet kokį privalomą tikslą ir privalomą reikalavimą naudoti energiškai efektyvius sprendimus. Tačiau tokių reikalavimų forma, jų griežtumas arba jais nustatoma prievolė yra su energetika susijusioje politikoje svarstytini klausimai. Iš principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ perspektyvos svarbu atsižvelgti į įvairius aspektus ir į juos atsižvelgti.
            3.5.4.   Paskatos taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“

            Daugeliu atvejų energijos vartojimo efektyvumo priemonėms turėtų būti teikiama pirmenybė, jeigu, deramai atsižvelgiant į platesnę naudą, jos būtų pripažintos ekonomiškai efektyviu variantu. Vis dėlto ši nauda ne visada tenka tam subjektui, kuris turėtų priimti investicinį sprendimą. Gali būti taip, kad daugiau platesnės su energijos vartojimo efektyvumu susijusios naudos tektų visuomenei (pvz., švarus oras), o ne sprendimą priimančiam investuotojui. Panašiai ir energijos sutaupymas gali būti naudingas galutiniam naudotojui, tačiau ta nauda gali būti mažai reikšminga turto savininkui (pvz., yra skirtingų su nuomojamu turtu susijusių paskatų).
            Be to, ypač komunalinėms įmonėms, energijos vartojimo efektyvumas nėra akivaizdžiai lengviausias pasirinkimas, nes kai vartotojai taupo energiją, komunalinės įmonės parduoda mažiau savo produktų. Todėl svarbu tokius energetikos verslo modelius, pagal kuriuos pirmenybė teikiama didesniam energijos pardavimui, keisti verslo modeliais, pagal kuriuos gaunamas atlygis už energetines paslaugas arba už tam tikrą pasiektą komforto lygį (pvz., modelis „energijos vartojimo efektyvumas kaip paslauga“). Kitas atgrasomąjį poveikį turintis veiksnys yra tai, kad energiškai efektyvios įrangos pirkimo ar pastatų renovacijos pradinės išlaidos yra gana didelės, o atsipirkimo laikotarpiai gali būti ilgi.
            Dėl šių priežasčių dažnai nepakanka vien atverti galimybę siekti energijos vartojimo efektyvumo – reikia tiesioginių ar netiesioginių paskatų, kad priimant sprendimus būtų atsižvelgiama į energijos vartojimo efektyvumo priemonių platesnę naudą visuomenei. Visų pirma, paskatomis turėtų būti užtikrinama įtaka individualiam asmenų pasirinkimui, kad jis būtų palankus visos sistemos gerovei.
            3.5.5.   Finansavimas ir finansinė parama

                  Parama energijos vartojimo efektyvumui skirtos priemonės įgyvendinimui

            Svarbu, kad būtų skiriamas tikslinis finansavimas energijos vartojimo efektyvumui remti. Taip turėtų būti skatinami energijos vartojimo efektyvumo projektai ir suteikiama aiškumo investuotojams dėl prieinamos finansinės paramos. Energijos vartojimo efektyvumo iniciatyvos yra tinkamos finansuoti pagal įvairias finansavimo programas, tačiau šiuo metu nėra daug konkrečiai energijos vartojimo efektyvumo projektams skirtų viešojo finansavimo programų.
            Sukūrus specialų energijos vartojimo efektyvumui skirtą fondą ar programą, būtų galima teikti didesnių paskatų investicijoms į energijos vartojimo efektyvumą. Toks fondas padėtų sukurti pavyzdinį modelį, kurį taikant principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ būtų įgyvendintas visapusiškai. Kompleksinėmis paramos priemonėmis, apimančiomis finansinę paramą ir konsultavimo paslaugas, paprastai naudojamasi daugiau ir jomis pasiekiamas didesnis sverto poveikis (18).

                  Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas visose susijusiose ES finansavimo priemonių srityse

            Pirmenybę energiškai efektyviems projektams bus lengviau teikti apibrėžus tinkamumo finansinei paramai gauti kriterijus – nustačius energijos vartojimo efektyvumo tikslinius ir lyginamuosius rodiklius. Kur tik įmanoma, ES fondai gali nustatyti (konkrečių sektorių ar technologijų) energijos suvartojimo ar jos vartojimo efektyvumo gerinimo slenkstines vertes (remiantis geriausiomis prieinamomis technologijomis).
            Sanglaudos politikos fondų kontekste vadovaujančiosios institucijos turėtų užtikrinti, kad programose nustatant prioritetus ir tikslus būtų konkrečiai nurodytas skatinimas taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ (19), ir tai tinkamai atspindėtų tinkamumo finansuoti sąlygų schema: pavyzdžiui, būtų galima padengti didesnę projektų, atitinkančių šį principą, išlaidų dalį. Pagal INTERREG programas šie veiksmai turėtų būti svarstomi tarpvalstybiniame ar tarptautiniame kontekste.
            Be to, vadovaujančiosios institucijos turėtų atsižvelgti į energijos vartojimo efektyvumą nustatydamos priemonių atrankos kriterijus tuose sektoriuose, kuriuose principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ galėtų būti įgyvendinamas (žr. 4.2 skirsnį), kad būtų galima teikti pirmenybę projektams, pagal kuriuos taikomas šis principas.
            Vadovaujančiosios institucijos taip pat galėtų apsvarstyti galimybę taikyti paramos intensyvumo moduliavimą, kad projektams, kurie įgyvendinami energijos vartojimo efektyvumo srityje arba taikant šį principą, galėtų būti teikiama pirmenybinė viešoji parama (išmokų priedas).
            Pagal programą „InvestEU“ įgyvendinančiųjų partnerių prašoma į savo paraiškų dokumentus įtraukti skyrių dėl energijos vartojimo efektyvumo, kuris būtų atskiru jų išsamaus patikrinimo elementu vertinant projektus. Tokio skyriaus nuostatos būtų taikomos visiems projektams, ne tik pagal tvarios infrastruktūros politikos liniją.
            Rekomendacija atsižvelgti į su energijos vartojimo efektyvumu susijusius atrankos kriterijus taikoma ir Europos, nacionalinio ar regioninio lygmens programoms, kurios vykdomos rengiant kvietimus teikti projektus.
            Kai viešojo sektoriaus institucijos ir ES fondų įgyvendinantieji partneriai rengia ir įgyvendina priemones, kurių pagrindinis tikslas yra energijos vartojimo efektyvumas, jie raginami pateikti patikimą pagrindimą, kodėl energijos vartojimo efektyvumas yra svarbus tam projektui, programai ar priemonei ir kodėl tuo atveju negresia ekomanipuliavimo („žaliojo smegenų plovimo“) rizika.

                  Techninė parama, kuri lėšų valdytojams ir projektų iniciatoriams padeda taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“

            Kartu su konkrečiomis lėšomis, skiriamomis energijos vartojimo efektyvumui, diegti energiškai efektyvius sprendimus galėtų papildomai skatinti rizikos suvokimo gerinimas ir telkimo bei pagalbos palengvinimas rengiant projektus. Šie veiksmai jau įeina į energetikos finansavimo politiką, tačiau sprendimus priimantys asmenys turėtų skatinti pareiškėjus ir fondų valdytojus naudotis prieinamomis priemonėmis.
            Europos Komisija gali teikti konsultavimo paslaugas vadovaujančiosioms institucijoms, padėdama joms savo programomis realizuoti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“, konkrečiai, naudojantis techninės paramos priemone (20).
            Specializuotos konsultavimo paslaugos taip pat galėtų būti teikiamos finansų įstaigoms, kurios naudojasi ES programomis, siekiant atsižvelgti į principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ ir vertinimo etape (išsamus patikrinimas), ir įgyvendinimo etape (projektų vystymas). Europos Komisija šiuo metu kuria tokius specializuotus konsultacinius produktus remdamasi gerąja Europos investicijų banko ir kitų galimų įgyvendinimo partnerių (nacionalinių skatinamojo finansavimo bankų, ERPB ir kt.) patirtimi.
            Projektų iniciatoriai, norintys atlikti investicijas į energijos vartojimo efektyvumą arba integruoti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“, gali gauti ad hoc techninę pagalbą iš ES konsultacijų centro, pagal priemonę ELENA ar, kai tinka, pagal sanglaudos politikos programas, ir kitokią projektų vystymo pagalbą pagal LIFE perėjimo prie švarios energetikos programą. Kai kuriais atvejais energijos vartojimo audito išlaidos gali būti (iš dalies) tinkamos ES paramai gauti.
            Techninė parama vadovaujančiosioms institucijoms, finansų įstaigoms ir projektų iniciatoriams padės naudoti tinkamus rodiklius ir metodikas sutaupytos energijos kiekiui matuoti; ši parama taip pat gali apimti dalį stebėsenos reikalavimų, kaip antai atitinkamo turto energijos vartojimo auditus.

                  Principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ valstybės pagalbos gairėse

            Energijos vartojimo efektyvumui skiriama dėmesio ir Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai gairėse, ir Bendrajame bendrosios išimties reglamente (abu dokumentai šiuo metu peržiūrimi) (21). Tai aktualu toms veiksmų programoms, kurioms valstybės pagalbos taisyklių išimtis iš esmės netaikoma dėl to, kad joms taikomas pasidalijamasis valdymas. Tai gali būti taikoma ir pagal Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę finansuojamiems projektams.
            3.5.6.   Informacijos teikimas

            Viena iš principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymo kliūčių yra informuotumo apie energijos taupymo potencialą, jo galimą naudą ir jo vertinimo būdus trūkumas. Jei kartu su informacijos stoka yra ir netinkamų įpročių ar netinkamo pasirinkimo praeityje problema, nepakanka vien užtikrinti informacijos prieinamumą – reikia rengti kartotines švietimo ir informavimo kampanijas, siekiant keisti bet kokį neigiamą požiūrį į energijos vartojimo efektyvumą, kai manoma, kad, norint taupyti energiją, reikia įdėti daug pastangų ir lėšų ir kad tai daroma veiksmingumo sąskaita. Keičiant tokį požiūrį, svarbu, kad energijos vartojimo efektyvumas būtų siejamas su didesniu komfortu, geresniu veikimu ir kokybe. Taip pat reikia didinti informuotumą ir žinias apie energijos vartojimo efektyvumo potencialą ir platesnį poveikį įvairiuose sektoriuose. Be to, reikia, kad būtų paprasčiau apsispręsti investuoti į energijos vartojimo efektyvumą: tuo momentu, kai pilietis priima sprendimą investuoti, jam turėtų būti tinkamai pateikiama informacija, padedanti įveikti neigiamą klaidingo mąstymo įtaką, pavyzdžiui, pateikiama informacija apie būsimą išlaidų sumažinimą ir apie naudą aplinkai ir visuomenei (22). Todėl reikia veiksmingomis informavimo kampanijomis gilinti bendras žinias, skatinti tinkamą pasirinkimą ir koreguoti mąstymo klaidas, turinčias įtakos su energija susijusiems sprendimams (23).
            Be to, trūksta patikimų duomenų ir metodikų, kad būtų galima įvertinti platesnę patobulinimų, kuriais didinamas energijos vartojimo efektyvumas, naudą. Tai riboja galimybes kiekybiškai išreikšti šią naudą ir užtikrinti tinkamą sąnaudų ir naudos analizę. Vietos lygmeniu miestai, miesteliai ir vietos bendruomenės apskritai turi geriausias sąlygas įgyvendinti energijos vartojimo efektyvumo priemones glaudžiai bendradarbiaudami su piliečiais, vartotojais ir energetikos bendruomenėmis. Tačiau duomenų trūkumas ir dažnai riboti finansiniai ir techniniai pajėgumai bei įgūdžiai kliudo miestams, miesteliams ir vietos bendruomenėms parengti gerus efektyvaus šilumos tiekimo ir (arba) energijos vartojimo planus ir atsižvelgti į energijos vartojimo efektyvumą teritorijų ir plėtros planuose. Šiomis aplinkybėmis reikia ne tik padaryti prieinamus reikiamus duomenis, bet ir užtikrinti, kad tie, kurie naudosis informacija ir duomenimis, gebėtų juos analizuoti. Todėl gebėjimų stiprinimas yra labai svarbi sritis, kuriai reikia skirti dėmesio.
            Taikant principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taip pat svarbu užtikrinti, kad informacija būtų suteikta reikiamu metu ir tinkama forma. Informacija apie efektyvaus energijos vartojimo galimybes ir galimą jų naudą turėtų būti aiškiai pateikiama valdžios institucijoms ir rinkos subjektams, kad jiems būtų lengviau pasirinkti konkretų variantą priimant savo planavimo ar investavimo sprendimus. Vien duomenų ar gairių paskelbimo gali nepakakti. Kad informacija apie energiškai efektyvius sprendimus darytų teigiamą ir tinkamą poveikį sprendimų priėmimo procesui, ji turi būti aktuali ir derinama prie konteksto. Ji taip pat turi būti aktyviai platinama.
            Be to, didelį poveikį sprendimų priėmimo procesui turi informacijos pateikimo ir platinimo būdas. Kai jau yra suvokti esminiai dalykai, taip pat reikia pritaikyti komunikaciją tikslinei auditorijai ir konkrečiai situacijai, kad ji būtų lengvai suprantama. Pateikta informacija turėtų padėti sąmoningai priimti sprendimus remiantis įrodymais ir skaidrumo principais. Investuotojų sprendimų priėmimo procesas apima įvairių sprendimų pranašumų ir trūkumų analizę, todėl vienpusio informacijos teikimo gali nepakakti; abipusė komunikacija gali būti labiau įtikinama, nes taip galima atsakyti į klausimus, kilusius atliekant analizę prieš priimant sprendimą.
            Šiomis aplinkybėmis svarbu pateikti atitinkamu veiksmu, technologija ar sprendimu numatomo sutaupyti energijos kiekio duomenis kartu su informacija, kaip tai turėtų būti įdiegta ir naudojama. Taip pat vertėtų nurodyti galimą rikošeto efektą, t. y. galimą numatomo sutaupyti energijos kiekio sumažėjimą dėl to, kad po energijos vartojimo efektyvumo priemonių įdiegimo padidės energijos suvartojimas. Kadangi per didelis energijos vartojimo efektyvumo priemonių propagavimas gali duoti priešingų rezultatų, itin svarbu prieš įgyvendinant jas tinkamai įvertinti. Jeigu šio vertinimo rezultatas neatitiktų dėl pateiktos informacijos kilusių lūkesčių, tai galėtų atgrasyti sprendimus priimančius asmenis nuo energiškai efektyvių galimybių pasirinkimo.
            Dėl informacijos apie finansavimą svarbu, kad finansų įstaigos turėtų žinių apie su investicijomis į energijos vartojimo efektyvumą susijusią realią riziką ir naudą. Viena svarbi priemonė, į kurią reikėtų atsižvelgti, yra Energijos vartojimo efektyvumo rizikos mažinimo platformos (DEEP) duomenų bazė, kurioje pateikti ES, nacionalinėmis ir vietos lygmens viešosiomis lėšomis remtų energijos vartojimo efektyvumo projektų energinių ir finansinių rezultatų duomenys. Reikia labai skatinti valdžios institucijas, projektų iniciatorius ir finansų įstaigas toliau pildyti šią duomenų bazę, kad būtų toliau didinama ir plėtojama informacija apie energijos vartojimo efektyvumo potencialą. Patikimų rinkos duomenų ir investicijų pasiekimų duomenų platesnis prieinamumas padės mažinti su energijos vartojimo efektyvumu siejamą riziką ir didinti investicijas į energijos vartojimo efektyvumą.
            3.5.7.   Viešojo sektoriaus lyderystė

            Teikti pirmenybę energijos vartojimo efektyvumui taip pat reiškia, kad valdžios institucijoms tenka ir atsakomybė rodyti pavyzdį. Nors bendras to poveikis absoliučiąja išraiška gali būti nedidelis, valdžios institucijos atlieka svarbų vaidmenį skatindamos efektyviam energijos vartojimui palankius elgsenos modelius, produktus ir paslaugas. Taip pat itin svarbu, kad pirmenybės teikimas energijos vartojimo efektyvumui viešajame sektoriuje būtų nurodomas kaip tvaraus ir patikimo viešųjų lėšų valdymo pavyzdys. Efektyvaus energijos vartojimo sprendimų pasirinkimas ir derinimas su atsinaujinančiųjų energijos išteklių plėtra taip pat galėtų tapti parodomaisiais projektais ir taip galėtų būti propaguojamas norimas požiūris.
            Viešasis sektorius gali rodyti pavyzdį įvairiais, visų pirma šiais būdais:

                        (a)

                        Nustatomi konkretūs viešųjų pastatų energinio naudingumo ar renovacijos lygių tikslai. EVED 5 ir 6 straipsniai yra tokio požiūrio ES lygmeniu pavyzdžiai, tačiau būtų galima labiau tai įtvirtinti nacionaliniu lygmeniu. Viešieji pastatai turėtų būti įvairių efektyvaus energijos vartojimo sprendimų diegimo pavyzdžiu, rodančiu tokių sprendimų perspektyvumą ir naudą. Ypač naujuose pastatuose funkcionalumas, dizainas ir tvarumas, įtraukumas ir estetika pagal naujojo europinio bauhauzo (24) koncepciją turėtų būti susieti su optimaliu energiniu naudingumu ir, jeigu įmanoma, turėtų būti viršyti privalomieji energijos beveik nevartojančių (beveik nulinės energijos) pastatų reikalavimai, nustatyti Pastatų energinio naudingumo direktyvos 9 straipsnyje.
                        Didelio užmojo tikslus dėl viešųjų pastatų taip pat reikėtų sieti su komunikacija. Energinė renovacija turėtų būti atliekama ir pristatoma taip, kad su didesniu energiniu naudingumu būtų siejamas didesnis komfortas ir išlaidų sumažinimas. Valdžios institucijos taip pat turėtų užtikrinti, kad pastato energinio naudingumo sertifikato (ENS) klasė būtų aiškiai paskelbta visuomenei (Pastatų energinio naudingumo direktyvos 13 straipsnis). Reikėtų apsvarstyti poreikį šiuose sertifikatuose pateikti papildomos informacijos, kuri galėtų skatinti rinktis efektyvaus energijos vartojimo sprendimus, pavyzdžiui, informacijos apie numatomą platesnę naudą, susijusią su išmetamo ŠESD kiekio mažinimu.

                        (b)

                        Energiškai efektyvių produktų ir paslaugų viešųjų pirkimų stiprinimas. Valdžios institucijos jau yra skatinamos pirkti optimalaus energinio efektyvumo produktus pagal žaliųjų viešųjų pirkimų koncepciją ir EVED 6 straipsnį. Tačiau pagal principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ energinio efektyvumo kriterijai turėtų tapti plačiai taikomi per viešųjų pirkimų procedūras ir reikšmingi vertinant ir renkantis pasiūlymus. Taip pat būtina vadovautis energiniu efektyvumu ne kaip vienu iš papildomų kriterijų, o kaip esmine sąlyga ir (arba) vienu iš sutarties skyrimo kriterijų per viešuosius pirkimus. Viešieji pirkėjai turėtų įvertinti, kaip galima pasiekti norimas eksploatacines perkamų gaminių savybes kartu siekiant energinio efektyvumo tikslų. Reikėtų analizuoti konkrečius energiškai efektyvesnių pasirinkimo variantų (kai yra) naudingumo aspektus.

                        (c)

                        Naudojamasi energetinėmis paslaugomis ir sudaromos sutartys dėl energijos vartojimo efektyvumo (25), atliekant energijos vartojimo auditus ir diegiant energijos valdymo sistemas. Kartu su konkrečiais renovacijos tikslais viešieji pastatai taip pat turėtų būti galimų sprendimų, padedančių lengviau pasiekti energijos taupymo tikslus, taikymo pavyzdžiai. Reikėtų skatinti atsižvelgti į šių sprendimų taikymo naudą, visų pirma valstybės biudžetui, ir apie šią naudą turėtų būti informuojama visuomenė.

                  3.6.   Politikos poveikio ir alternatyvų analizė

            Nustačius įvairias galimybes pasiekti norimus tikslus ir užtikrinus patikimas sąlygas, atveriančias galimybių rinktis energiškai efektyvius sprendimus, svarbu tinkamai įvertinti šias politikos alternatyvas, ypač daug dėmesio skiriant su paklausa susijusioms alternatyvoms. Be to, nustatant strategines politikos programas, pagal kurias energijos vartojimo efektyvumas nuo pat pradžių laikomas sprendimo dalimi, vertėtų ištirti galimybes imtis didelio užmojo energijos vartojimo efektyvumo didinimo veiksmų: pavyzdžiui, atliekant modeliavimą galima naudoti didelio energijos vartojimo efektyvumo scenarijų, pagal kurį energijos vartojimo efektyvumas didinamas iki jo ekonominio efektyvumo ar galimumo ribos.
            Perspektyvių galimybių analizė galėtų būti teisės aktų poveikio vertinimų arba sąnaudų ir naudos analizės (SNA), atliekamų prieš priimant politikos, planavimo ar investavimo sprendimus, dalis. Siekiant visapusiškai įtraukti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ į poveikio vertinimus, reikia atsižvelgti į įvairius šiose gairėse išdėstytus elementus. Tai yra:

                        —

                        dėmesys energijos vartojimo efektyvumo taikymo kliūtims;

                        —

                        politikos tikslų, leidžiančių taikyti efektyvaus energijos vartojimo sprendimus, kurie yra ekonomiškai efektyvūs, ir teikti tokiems sprendimams pirmenybę, nustatymas;

                        —

                        įvairių galimybių nustatymas konkrečiai skiriant dėmesio paklausos srities sprendimams ir patobulinimams, kuriais didinamas energijos vartojimo efektyvumas;

                        —

                        įvairių galimybių poveikio energijos vartojimui vertinimas (patartina vertinti poveikį ir galutinės, ir pirminės energijos suvartojimui) ir dėmesys šiam poveikiui pagal naujausias energijos poreikio prognozes, naudojamas atliekant vertinimą;

                        —

                        su įvairiomis galimybėmis susijusių sąnaudų ir naudos įvertinimas iš: i) visuomenės, ii) rinkos dalyvių, įgyvendinančių efektyvaus energijos vartojimo planus, ir iii) galutinių vartotojų perspektyvos;

                        —

                        poveikio aplinkai, socialinio ir ekonominio poveikio (įskaitant paskirstomąjį poveikį ir energijos nepritekliaus mažinimą) įtraukimas į vertinimą, taikant gyvavimo ciklo analizės metodą ir tinkamo anglies dioksido apmokestinimo prielaidas;

                        —

                        jei taikoma išsami SNA analizė, atliekama jautrumo analizė dėl įvairių SNA analizėje naudotų diskonto normų, taip pat pagal energijos vartojimo efektyvumo priemonių maksimalaus naudojimo scenarijų;

                        —

                        tinkamiausio varianto vertinimas pagal tai, kaip jis dera su energijos vartojimo efektyvumo tikslais ir veiksmais, taip pat su kitais strateginiais tikslais ir principais;

                        —

                        energiškai efektyviems sprendimams diegti reikalingų veiklos etapų ir tikslų nustatymas;

                        —

                        politikos ir (arba) investicijų vertinimo nuostatų, pagal kurias būtų privaloma skaidriai vykdyti sutaupyto energijos kiekio stebėseną (pvz., kaip apibrėžta pagal EVED 7 straipsnio taikymo metodiką), nustatymas.

                  Svarstant poveikį energijos vartojimui gali būti svarbu atsižvelgti ir pirminę, ir galutinę energiją. Galutinės energijos duomenys geriau parodo energijos poreikio pokyčius ir su jo mažinimu susijusią naudą, o pirminė energija turi didesnę reikšmę iš klimato tikslų ir naudos aplinkai perspektyvos. Taigi, rodiklio pasirinkimas priklauso nuo aplinkybių, tačiau atliekant išsamius vertinimus vertėtų atsižvelgti į abi energijos rūšis.
            Atlikti išsamius poveikio vertinimus (vadovaujantis principu „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“) konkrečiomis aplinkybėmis paprastai yra privaloma pagal įstatymus, o tinkama sąnaudų ir naudos analizė (žr. toliau) galėtų būti atliekama rengiantis priimti investavimo ar politikos sprendimus, turinčius poveikį energijos vartojimui ar energijos tiekimui. Taikant šį principą, strateginio planavimo ir investiciniai sprendimai turėtų būti priimami atsižvelgiant į visą sistemą ir remiantis visuomenės perspektyva. Renkantis konkretų turtą ir sprendimus pagal anksčiau nustatytus projektus, taip pat reikėtų analizuoti didesnio energinio efektyvumo sprendimus iš visuomenės, įgyvendinančio subjekto ar galutinio vartotojo perspektyvos.

               3 lentelė

               Vertinant energijos vartojimo efektyvumo priemones iš įvairių perspektyvų svarbūs sąnaudų ir naudos komponentai

                        Energijos vartojimo efektyvumo priemonės SNA
                        perspektyva

                        Visuomenei:

                        Rinkos dalyviams, įgyvendinantiems priemones (pvz., energetikos bendrovei):

                        Galutiniam vartotojui:

                        Energijos tiekimo sistemos sąnaudų (gamybos ir pajėgumo palaikymo sąnaudų, tinklo nuostolių, transformavimo nuostolių, tinklo stiprinimo sąnaudų ir kt.) išvengimas

                        Nauda

                        Nauda

                        Platesnė nauda arba papildoma nauda

                        Nauda

                        Nauda

                        Nauda

                        Sąnaudų perleidimas nustatant tinklo mokesčius ar energijos kainas,
                        arba pajamos už energetines paslaugas

                        Nauda

                        Tinklo operatorių grynųjų prarastų pajamų kompensavimas

                        Nauda

                        Priedas už įdiegimą ar pagal susitarimus dėl taupymo naudos pasidalijimo

                        Nauda

                        Papildomos technologijų sąnaudos

                        Sąnaudos

                        Sąnaudos

                        Programos / priemonės įgyvendinimo sąnaudos

                        Sąnaudos

                        Sąnaudos

                        Skatinamosios išmokos

                        Sąnaudos

                        Nauda

                        Mažesnės energijos sąskaitos

                        Nauda

                        Prarastos ribinės pajamos

                        Nuostolis

               Šaltinis: parengta pagal Wuppertal Institute (2009), Measuring and reporting energy savings for the ESD – how it can be done, 2.10 skyrių.
            Be to, svarbu nurodyti būsimo energijos poreikio prognozėms, energijos taupymo poveikio vertinimui ir pažangos stebėsenai svarbius duomenų šaltinius ir rodiklius. Dėl skirtingo duomenų prieinamumo ir nacionalinės praktikos šie įvairūs duomenų šaltiniai gali būti reikšmingi. Ypač svarbu naudojamų rodiklių ir duomenų skaidrumas ir palyginamumas.
            Kai aktualu, daugiau dėmesio reikia skirti tiksliam su paklausa susijusio lankstumo vertės nustatymui. Todėl reikia atsižvelgti į visus galutinių vartotojų tipus ir į paskirstomojo lankstumo išteklius integruotoje energetikos sistemoje. Svarbu atsižvelgti ir į investicines sąnaudas, ir į veiklos sąnaudas, kartu pripažįstant visiems galutiniams vartotojams teikiamą naudą.
            3.7.   Sąnaudų ir naudos analizės (SNA) nustatymas

            SNA gali būti atskira analizė arba svarbi išsamesnio poveikio vertinimo dalis. Atliekant visas SNA turėtų būti taikomi gyvavimo ciklo analizės metodai (26) ir atsižvelgiama į tinkamo anglies dioksido apmokestinimo projekcijas. Pagal principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ svarbu, kad vertinant įvairių galimybių sąnaudas ir naudą SNA būtų visada, kai tik įmanoma, atliekama iš visuomenės perspektyvos. Lyginant ir analizuojant įvairias galimybes reikia atsižvelgti į visą energijos taupymo poveikį, taigi energijos suvartojimas neturi būti vienintelis poveikio rodiklis. Pagal principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ pats energijos vartojimo sumažinimas iš esmės yra nauda, tačiau, be energijos taupymo, atliekant SNA turėtų būti atsižvelgiama ir į platesnę naudą, įskaitant tokią naudą, kurią nėra lengva išreikšti pinigine verte.
            Socialinė nauda apima didesnę gerovę ir komforto lygį, pavyzdžiui, dėl tinkamo šildymo (vėsinimo) ir geresnės patalpų oro kokybės būstuose (27), kurie lemia geresnę gyventojų fizinės ir psichikos sveikatos būklę, be kita ko, atsižvelgiant ir į ateities klimato sąlygas. Be to, daugeliu atveju, mažinant iškastinio kuro suvartojimą, gali sumažėti jėgainių ir transporto priemonių išmetamų teršalų kiekis, taigi mažėja neigiamas oro taršos poveikis. Didinant energijos vartojimo efektyvumą taip pat mažėja energijos sąskaitos, taigi namų ūkiams gali likti daugiau disponuojamųjų pajamų, kurias galima panaudoti kitoms reikmėms. Dar viena svarbi nauda yra energijos nepritekliaus, kuris tebėra daugelio valstybių problema, mažinimas.
            Efektyvaus energijos vartojimo platesnė nauda gali būti įvairi, tačiau ją dažnai sunku tinkamai kiekybiškai nustatyti ar įvertinti pinigais. Gali būti itin sunku rasti tinkamų duomenų ir nustatyti sąsajas tarp energijos vartojimo efektyvumo ir socialinių, aplinkosauginių ar ekonominių rodiklių. Informacijos stokos problemų gali kilti ypač vietos lygmeniu; jos taip pat siejamos su duomenų apie įgyvendinus priemonę faktiškai sutaupytą energijos kiekį prieinamumu. Todėl tam poveikiui vertinti naudojamos įvairios metodikos. Nedarant poveikio TEN-E reglamente (28) ES lygmeniu nustatytų metodikų taikymui, siekiant užtikrinti patikimas SNA, reguliavimo institucijos turėtų nustatyti konkrečių sričių SNA tinkamas metodikas (29) ir, jei reikia, prie jų pridėti papildomų gairių.
            Bet kokia SNA metodika turėtų būti pagrįsta politikos formuotojų nustatyta reguliavimo sistema ir taikoma atsižvelgiant į efektyvaus energijos vartojimo sprendimų taikymo sąlygas ir ribojimus. Rinkos subjektai turėtų gebėti pagal siūlomą SNA metodą sistemingai vertinti savo investavimo galimybes. Reguliavimo institucijų parengtos gairės turėtų padėti rinkos subjektams su įvairiomis galimybėmis siejamas sąnaudas ir naudą įvertinti iš visuomenės, planą įgyvendinančių rinkos dalyvių ir vartotojų perspektyvų.
            Investicijų į energijos vartojimo efektyvumą platesnė nauda analizuota pagal projektą „Odyssee-Mure“ (30). Papildomos informacijos taip pat galima rasti ECEEE parengtame dokumente (31) ir Europos Komisijos užsakytame tyrime (32). 2 paveiksle parodytos kai kurios pagrindinės sritys, kurioms daro poveikį investicijos į energijos vartojimo efektyvumą ir į kurias būtų galima atsižvelgti atliekant tinkamą SNA.
            Remiantis „Odyssee-Mure“ pasiūlytu požiūriu, įvairi energijos vartojimo efektyvumo nauda gali būti skirstoma į socialinę naudą, naudą aplinkai ir ekonominę naudą.

               2 paveikslas. Galima įvairi efektyvaus energijos vartojimo nauda

            Šaltinis – Europos Komisija, pagal projektą „Odyssee-Mure“.
            Nauda aplinkai siejama su platesniu mažesnio energijos suvartojimo poveikiu, visų pirma mažesniu išmetamu ŠESD kiekiu ir mažesne oro tarša dėl energijos vartojimo. Be to, sumažėjus energijos poreikiui, pagerėja energijos šaltinių ir kitų išteklių valdymas. Dėl to tiesiogiai sumažėja energijos, kurią reikia pagaminti, kiekis (taigi nelieka su energijos tiekimu siejamo neigiamo išorinio poveikio) ir, visų pirma, sumažėja suvartojamo iškastinio kuro kiekis. Taip pat sumažėja poreikis investuoti į atsinaujinančiuosius energijos išteklius siekiant nustatytų politikos tikslų.
            Ekonominė nauda gali būti mikro- ir makrolygmens. Mikroekonominė nauda siejama su didesniu pramonės našumu dėl mažesnių energijos išlaidų ir su didesne energiškai efektyvesnio turto rinkos verte. Makroekonominis poveikis yra susijęs su BVP ir užimtumo pokyčiais, o dėl poveikio energijos kainoms – ir su viešųjų biudžetų pokyčiais. Dėl teigiamo socialinio poveikio ir poveikio aplinkai taip pat mažėja nedarbas ir socialinės paramos išlaidos. Kitas poveikis, į kurį reikėtų atsižvelgti, yra susijęs su inovacijų diegimu ir konkurencingumu (33), kurį gali padidinti efektyvaus energijos vartojimo technologijos, taip pat su didesniu energetiniu saugumu dėl mažesnės priklausomybės nuo importo (34).
            Tai tik keli įvairios didesnio energijos vartojimo efektyvumo teikiamos bendros naudos pavyzdžiai.
            3.7.1.   Galimos priemonės ir metodikos

            Patikimos metodikos, tinkamos energijos vartojimo efektyvumo platesnei naudai kiekybiškai nustatyti, nustatymas yra sudėtingas ir dar nenusistovėjęs procesas. Šiose gairėse remiamasi dviem mokslinių tyrimų projektais: 1) projektu COMBI (Energijos vartojimo efektyvumo įvairios naudos apskaičiavimas ir aktualizavimas Europoje) pagal programą „Horizontas 2020“ (35) ir 2) Europos Komisijai parengtu efektyvaus energijos vartojimo politikos poveikio, patiriamo makrolygmeniu ir konkrečiuose sektoriuose, tyrimu (36). Pagal programos „Horizontas 2020“ tyrimų projektą MICAT (37) taip pat kuriama metodika ir priemonė, kurios galėtų padėti atlikti tokį vertinimą.
            Patobulinimais, kuriais didinamas energijos vartojimo efektyvumas transporto sektoriuje, galima sumažinti su transportu susijusį išorinį poveikį. Vadove dėl išorinių transporto išlaidų (38) pateikta išsamių įžvalgų ir metodikų dėl kelių rūšių poveikio aplinkai apskaičiavimo.
            (a)   SOCIALINIS POVEIKIS

                  Sveikata ir gerovė

            Viena svarbiausių efektyvaus energijos vartojimo teikiamos papildomos naudos rūšių yra nauda žmonių sveikatai. Siekiant įvertinti ir kiekybiškai išreikšti didesnio pastatų energinio naudingumo pagrindinį teigiamą ir neigiamą poveikį, gali būti apsvarstyti šie įtakos sveikatai turintys aspektai:

                        —

                        su pastatų energinio naudingumo patobulinimais tiesiogiai susijęs gebėjimas palaikyti tinkamą temperatūrą būstuose (taip pat ateities klimato sąlygomis);

                        —

                        pastatų sandarumas, kuris paprastai padidėja, atlikus energijos vartojimo efektyvumo patobulinimus, ir ventiliacijos pakankamumas, į kurį reikia tinkamai atsižvelgti nustatant energijos vartojimo efektyvumo reikalavimus;

                        —

                        patalpų oro kokybė, siejama su pagrindinių patalpų oro teršalų (LOJ teršalų, tokių kaip benzenas, radono, anglies monoksido, NOx, ultrasmulkiųjų dalelių) koncentracija. Patalpų oro kokybė labai priklauso nuo energijos vartojimo efektyvumo (39), nors ši sąsaja gali būti teigiama arba neigiama, priklausomai nuo ventiliacijos lygio po patobulinimų, kuriais padidintas energijos vartojimo efektyvumas;

                        —

                        pelėsiai ir drėgmė, paprastai dėl temperatūros ir ventiliacijos lygio pastate;

                        —

                        didelį poveikį gyventojų sveikatai ir gerovei turi patalpų apšvietimas, kurį dažnai pagerina energiškai efektyvūs sprendimai (40);

                        —

                        triukšmo lygis: pastato apvalkalo, ypač langų, izoliacija sumažina iš lauko sklindantį triukšmą;

                        —

                        toksinių medžiagų naudojimas: atliekant renovaciją pašalinamas asbestas ir švinas ir įrengiamos apsaugos nuo radono poveikio priemonės.

                  Patobulinimų, kuriais didinamas energijos vartojimo efektyvumas, teigiamą poveikį rodo sumažėjęs sergamumas širdies ir kraujagyslių ligomis, kvėpavimo ligomis (astma, infekcinėmis ligomis, alergijomis ir kt.), plaučių vėžiu, kognityviniais ir psichikos sveikatos sutrikimais. Dėl patalpų oro taršos, kurios priežastys yra patalpų šildymo sistemos ir naudojamas kuras, gali būti susergama lėtinėmis ir ūminėmis kvėpavimo takų ligomis. Drėgnuose ir nepakankamai šildomuose būstuose yra palankios sąlygos atsirasti pelėsiams, dėl kurių sergama astma ir alergijomis, o su kraštutinių temperatūrų poveikiu siejama insulto, taip pat širdies ir kraujagyslių susirgimų rizika (41).
            Nustatyti konkrečius sveikatos rezultatus gali būti sunku, todėl jie dažnai vertinami pagal bendrą mirtingumą ar sergamumą, kurį rodo apsilankymai pas gydytojus, guldymas į ligoninę ir nedarbingumo ar mokyklos nelankymo dienų skaičius, arba pagal rizikos veiksnius, pavyzdžiui, termines sąlygas, triukšmą ir kt.
            Taikant koeficientais pagrįstą metodą, energijos vartojimo efektyvumo nauda sveikatai ir poveikis, susijęs su oro kokybe, gali būti išreiškiami ekonominėmis vertėmis (pvz., su ligomis susijusios sveikatos sąnaudos). Metodai, taikomi šiam produkto rodikliui vertinti, paprastai grindžiami vidutine ekonomine gyvenimo verte (angl. value of life), gauta atlikus kontingentinio vertinimo tyrimus arba noro mokėti (angl. willingness to pay) tyrimus (42).
            Mokslinių tyrimų projektu COMBI siekta kiekybiškai nustatyti papildomą su energijos nepritekliumi susijusį poveikį visuomenės sveikatai. Pagal šį projektą analizuotos trys papildomo poveikio kategorijos:

                        —

                        didesnis sergamumas žiemą dėl šaltų patalpų;

                        —

                        sergamumas astma dėl patalpų drėgmės.

                  Poveikio kiekybinio nustatymo ir apskaičiavimo pinigine verte metodika aprašyta techninėje ataskaitoje (43).
            Apskaičiuoto teršalų kiekio sumažinimo (tonomis) poveikis gali būti perskaičiuojamas į sveikatos priežiūros išlaidų sumažinimą pagal GAINS modelį (44), kurį Europos Komisija naudoja įvairiems poveikio vertinimams. Taikant GAINS modelį reikia įvesti išsamius duomenis apie bendrą energijos naudojimą visų rūšių veiklai, kuri yra pagrindinis oro taršos ir išmetamų ŠESD šaltinis, tačiau naudojamas poveikio taškų, kuriuose vertinamas oro taršos poveikis, sąrašas neapima apstatytos aplinkos.
            Metodiką, pagal kurią gali būti nustatomas, matuojamas ir kiekybiškai bei pinigine verte išreiškiamas pastatų vidaus aplinkos kokybės gerinimo poveikis (didesnis šiluminis komfortas, geresnė patalpų oro kokybė, apšvietimas ir akustinės savybės (45)) mokyklose, ligoninėse ir biurų pastatuose, taip pat parengė Europos pastatų energinio naudingumo institutas (46). Pagal pateiktą metodą vidutiniai rezultatai ekstrapoliuojami, gaunant pasiekiamą procentinį naudingumo (našumo) padidėjimą.

                  Energijos nepriteklius

            Energijos nepriteklius gali būti suprantamas kaip būtiniausių energetinių paslaugų neprieinamumas, kuris yra su energija susijusi bendro skurdo išraiška ir dėl kurio, kaip įrodyta, kyla didesnio sergamumo ar net mirtingumo rizika. Tiriant energijos vartojimo efektyvumo programų naudą, susijusią su energijos nepritekliaus mažinimu, poveikio vertinimuose reikėtų skirti dėmesį pasiektam arba prognozuojamam pažeidžiamų namų ūkių energijos išlaidų sumažinimui arba jų būstų patalpų komforto lygio pagerinimui. Gebėjimas palaikyti komfortiškesnę patalpų temperatūrą yra daugeliu atžvilgių naudingas sveikatai, nes gyvenimas prastai vėdinamuose būstuose, kuriuose žiemą yra šalta arba vasarą per karšta, yra siejamas su įvairiomis sveikatos problemomis. Renovavimas ir kiti energijos vartojimo efektyvumo patobulinimai, teikiantys galimybę pagerinti energijos nepriteklių patiriančių namų ūkių patalpų temperatūrą, gali turėti teigiamą poveikį psichikos sveikatai ir sergamumui širdies ar kvėpavimo takų ligomis, todėl gali padėti sumažinti nelygybę sveikatos srityje.
            Mažesnės energijos išlaidos ir galimybė palaikyti komfortiškesnę patalpų temperatūrą gali duoti ir kitokios naudos, kuri gali dar labiau padidinti teigiamą poveikį namų ūkio biudžetui. Pavyzdžiui, nustatyta, kad didžiausią energinės renovacijos naudą sveikatai patiria tie namų ūkiai, kurie iki energijos vartojimo efektyvumo priemonių įgyvendinimo dėl savo riboto biudžeto nepakankamai naudojosi šildymo ar vėsinimo energetinėmis paslaugomis. Dėl geresnio patalpų klimato padidėjusi fizinė ir psichinė gerovė taip pat gali turėti teigiamą poveikį mokymosi pasiekimams ar darbo rezultatams: gali padidėti dalyvavimas darbo rinkoje ir darbo našumas, taigi gali atsiverti finansiškai patrauklesnių karjeros perspektyvų. Šalyse, kuriose sveikatos priežiūros išlaidos yra didelės, dėl geresnių būsto sąlygų pagerėjus sveikatai, taip pat gali padidėti pažeidžiamų namų ūkių disponuojamosios pajamos, nes sumažėja gydymo išlaidų. Energinė pastatų renovacija arba persikėlimas į naujus didelio energinio naudingumo pastatus kartu su finansiniu poveikiu, padedančiu mažinti skurdą, gali duoti ir kitokios socialinės naudos, susijusios su palankių sąlygų neturinčių namų ūkių didesne socialine integracija, nes sumažėja socialinė atskirtis, kurią lėmė nepasitenkinimas savo gyvenimo sąlygomis (47).
            (b)   POVEIKIS APLINKAI
            Patobulinimai, kuriais didinamas energijos vartojimo efektyvumas, gali keliais gana įvairiais būdais teigiamai paveikti aplinką:

                        —

                        Energija ir klimato kaita: energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemonėmis natūraliai sumažinamas energijos poreikis, todėl naudojama mažiau susijusių išteklių, visų pirma iškastinio kuro. Mažesnis iškastinio kuro suvartojimas reiškia mažesnį išmetamą ŠESD kiekį.

                        —

                        Tvarus vartojimas ir gamyba: ši kategorija apima išmetamus vietos oro teršalus ir medžiagų suvartojimą. Energijos vartojimo efektyvumo priemonėmis gali būti sumažinti išmetami sieros, kietųjų dalelių ir kitų žmogaus sveikatai kenksmingų teršalų kiekiai. Kita vertus, energijos vartojimo efektyvumo priemonės taip pat gali padidinti kai kurių medžiagų naudojimą, pavyzdžiui, pastatų renovacijos atveju.

                        —

                        Ekosistemos: didinant energijos vartojimo efektyvumą sumažėja energijos poreikis, todėl gali sumažėti vandens poreikis ir žemės naudojimas elektros energijos gamybos sektoriuje. Atliekant energinę pastatų renovaciją įrengiamos žaliosios sienos ir stogai teikia buveinę augalams ir gyvūnams miesto aplinkoje.

                  Konkretūs rodikliai, taikytini tam poveikiui vertinti, yra:

                  Išmetamo ŠESD kiekio mažinimas

            Vertinant energijos nešiklius matomas gana aiškus ir tiesioginis ryšys tarp sutaupomos energijos ir išmetamo CO2 kiekio. Paprastai taikomas linijinis modelis, naudojant fiksuotus išmetamųjų teršalų faktorius – CO2 vienetus suvartojamo kuro vienetui. Galima tai daryti dviem būdais: gauti išmetamųjų teršalų faktorius iš istorinių duomenų arba naudoti paskelbtus (pvz., iš IPCC gautus) išmetamųjų teršalų faktorius.

               4 lentelė

               Vidutiniai ES išmetamųjų teršalų faktoriai, susieti su apatiniu šilumingumu

                        Vidutiniai išmetamųjų teršalų faktoriai (t CO2/TJ)

                        Vidutiniai išmetamųjų teršalų faktoriai (t CO2/TNE)

                        Žalia nafta

                        73,3

                        3,07

                        Suskystintos gamtinės dujos

                        64,2

                        2,69

                        Benzinas

                        69,3

                        2,90

                        Dujos / dyzelinas

                        74,1

                        3,10

                        Antracitas

                        98,3

                        4,12

                        Koksinės anglys

                        94,6

                        3,96

                        Lignitas

                        101

                        4,23

                        Gamtinės dujos

                        56,1

                        2,35

                        Durpės

                        106

                        4,44

               Šaltinis – Komisijos reglamentas (ES) Nr. 601/2012, VI priedas (48).
            Taupant elektros energiją, sutaupytos energijos kiekio santykį su išmetamo ŠESD kiekio sumažinimu galima apskaičiuoti pagal elektros energijos gamybos taršos ŠESD intensyvumą, kuris, remiantis 2018 m. duomenimis, ES buvo apskaičiuotas kaip 287 g CO2 ekv./kWh (3,34 t CO2 ekv./TNE) (49). Taršos ŠESD intensyvumas valstybėse skiriasi priklausomai nuo atsinaujinančiosios energijos dalies ir kuro rūšių derinio, naudojamo gaminant elektros energiją, ir bet kokioje energijos vartojimo efektyvumo investicijų sąnaudų ir naudos analizėje turėtų būti atsižvelgiama į vietos tinklo taršos ŠESD intensyvumą. Be to, paminėtina, kad elektros energetikos taršos ŠESD intensyvumas kinta laikui bėgant ir ateityje mažės, kai bus panaudojama daugiau atsinaujinančiųjų energijos išteklių. Todėl, svarstant labiau ilgalaikį energijos taupymo poveikį, reikia atsižvelgti į ateities prognozes. Europos aplinkos agentūra (EAA) skelbia valstybių narių elektros energetikos taršos ŠESD intensyvumo istorinius duomenis ir trumpojo laikotarpio pakaitinius kintamuosius (50).
            Taip pat galima apskaičiuoti daugeliui reikmių naudojamos antrinės šilumos gamybos taršos ŠESD intensyvumą: 253 g CO2 ekv./kWh (2,95 t CO2 ekv./TNE) ES lygmeniu pagal Eurostato 2018 m. duomenis (51) . Ir šiuo atveju reikia atsižvelgti į valstybių narių aplinkybes ir ateities tendencijas.
            Taip pat gali būti naudinga nustatyti galutinės energijos sutaupymo pastatų sektoriuje poveikio ŠESD kiekiui įverčius. Šiuo atveju taip pat galima gauti tokius duomenis remiantis pastatų taršos ŠESD intensyvumu (52), kuris 2018 m. ES 27 lygmeniu buvo apie 222 g CO2 ekv./kWh (arba 2,58 t CO2 ekv./TNE). Taigi, 1 kWh sutaupytos galutinės energijos galima perskaičiuoti į išmetamo ŠESD kiekio sumažinimą, kuris yra 222 g CO2 ekv. Ir šiuo atveju įvairiose valstybėse ir laikui bėgant būtų gautos skirtingos vertės.
            Kai šilumos ir elektros energijos gamyba yra susieta naudojant kogeneracijos technologijas, reikėtų atsižvelgti į „ribinį“ elektros energijos šaltinių derinį (angl. marginal power mix, MPM), kuris realiau parodo atitinkamų elektros energijos gamybos vienetų sudėtį ir pagal jį tiksliau apskaičiuojamas pirminės energijos koeficientas (PEK) ir CO2 ekvivalento išmetimo faktorius. Galimą metodiką ir „ribinio“ efektyvumo bei anglies dioksido faktorių apskaičiavimą galima rasti tyrime šia tema (53).
            Lyginant energijos vartojimo efektyvumo priemonių ekonominį efektyvumą taip pat naudinga atsižvelgti į investuotų lėšų (eurais) santykį su išmetamo CO2 kiekio sumažinimu (tonomis). Nustatant šį santykį reikėtų atsižvelgti į atitinkamo turto visą gyvavimo ciklą su papildomais ar būsimais vėlesnio etapo veiksmais (pvz., pakopine renovacija, šildymo sistemoms paeiliui taikomomis priemonėmis, pastato apvalkalo įrengimu), kad būtų išvengta susisaistymo efekto ir polinkio rinktis tokius veiksmus, kuriems reikia tik nedaug pastangų. Atliekant šį palyginimą taip pat reikėtų atsižvelgti į netiesiogines sąnaudas ir į platesnę įvairių galimybių teikiamą naudą.

                  Vietos oro teršalų ir kitų išmetamų ŠESD kiekio mažinimas

            Kiek gali būti išvengta oro taršos (sieros dioksidu (SO2), azoto oksidais (NOx), lakiaisiais organiniais junginiais (LOJ), mažesnio nei 10 μm skersmens kietosiomis dalelėmis (KD10), mažesnio nei 2,5 μm skersmens kietosiomis dalelėmis (KD2,5)) ir kitų ŠESD (diazoto oksido (N2O), metano (CH4)) išmetimo, priklauso nuo energijos taupymo masto, taupomo kuro rūšies, naudojamos technologijos ir oro taršos kontrolės įrangos.
            Oro taršos ir ŠESD modelis GAINS (54) yra specialus modelis, kurį galima naudoti vertinant vietos oro taršos poveikį. Tai pažangi modeliavimo priemonė, kurią galima naudoti atliekant vertinimus ES ir atskirų valstybių narių lygmenimis. GAINS modelis plačiai naudojamas atliekant ES klimato ir energetikos politikos vertinimus.
            Išmetamus SO2 ir NOx kiekius yra gana įprasta perskaičiuoti pinigine išraiška. Paprastai dauguma sąnaudų siejamos su žala sveikatai ir produktyvumo sumažėjimu. Visas sąnaudas ir naudą išreiškiant pinigais svarbu išvengti dvigubos apskaitos, kad su geresne oro kokybe susijusi nauda nebūtų dar kartą priskaičiuota prie oro taršos mažinimo poveikio sveikatai.

                  Poveikis ekosistemoms (įskaitant poveikį vandens suvartojimui)

            Ekosistemos gali patirti neigiamą poveikį tuo atveju, kai teršalų kritinė apkrova viršija jų sugerties gebą; toks poveikis gali būti, pavyzdžiui, silpnesnis augalijos augimas, vandens telkinių savybių pakitimai, dirvožemio mineralinės sudėties pokyčiai ar žemės ūkio derliaus sumažėjimas. Pagal GAINS modelį atsižvelgiama į dviejų rūšių poveikį ekosistemoms – rūgštėjimą dėl sieros nuosėdų ir eutrofikaciją dėl azoto nuosėdų.
            Elektros energijos gamyba daro poveikį vandens, kuris naudojamas daugiausia aušinimo reikmėms, suvartojimui. Vandens suvartojimą elektros energetikos sektoriuje galima apskaičiuoti pagaminamos energijos kiekį (GWh) konvertuojant į atitinkamą vandens kiekį (m3). Paimamo ir jėgainėje panaudojamo aušinimo vandens kiekį daugiausia lemia jos šiluminis efektyvumas. Esant didesniam šiluminiam efektyvumui, lieka mažiau šilumos, kurią reikia išsklaidyti, jėgainėje pagaminus kiekvieną energijos megavatvalandę. Aušinimo sistemai taip pat įtakos turi jėgainėje naudojamas kuras. Atsinaujinančiosios saulės ir vėjo energijos technologijų atitinkamos vertės paprastai laikomos nulinėmis, nes vanduo jose tiesiogiai nenaudojamas energijos gamybai, nors vanduo gali būti naudojamas jų gamybos proceso reikmėms. Jungtinio tyrimų centro tyrime pateikta išsamesnė vandens naudojimo ES energetikos sistemoje analizė (55).

               5 lentelė

               Vandens paėmimas pagal elektros energijos gamybos technologiją (m3/MWh)

                        Kuro tipas

                        Aušinimas

                        Technologija

                        Median.

                        Min.

                        Maks.

                        Branduolinis

                        Bokštas

                        Garo

                        4,17

                        3,03

                        9,84

                        Branduolinis

                        Tiesiasrovis

                        Garo

                        167,86

                        94,63

                        227,10

                        Branduolinis

                        Tvenkinys

                        Garo

                        26,68

                        1,89

                        49,21

                        Dujos / nafta

                        Bokštas

                        Kombinuotojo ciklo

                        0,97

                        0,57

                        1,07

                        Dujos / nafta

                        Bokštas

                        Garo

                        4,55

                        3,60

                        5,53

                        Dujos / nafta

                        Tiesiasrovis

                        Kombinuotojo ciklo

                        43,07

                        28,39

                        75,70

                        Dujos / nafta

                        Tiesiasrovis

                        Garo

                        132,48

                        37,85

                        227,10

                        Dujos / nafta

                        Tvenkinys

                        Kombinuotojo ciklo

                        22,52

                        22,52

                        22,52

                        Dujos / nafta

                        Sausasis

                        Kombinuotojo ciklo

                        0,01

                        0,00

                        0,02

                        Anglys / kietasis kuras

                        Bokštas

                        Garo

                        3,80

                        1,89

                        4,54

                        Anglys / kietasis kuras

                        Bokštas

                        Garo (ikikritinė)

                        2,22

                        1,75

                        2,70

                        Anglys / kietasis kuras

                        Bokštas

                        Garo (virškritinė)

                        2,40

                        2,20

                        2,54

                        Anglys / kietasis kuras

                        Bokštas

                        IDKC

                        1,49

                        1,36

                        2,29

                        Anglys / kietasis kuras

                        Tiesiasrovis

                        Garo

                        137,58

                        75,70

                        189,25

                        Anglys / kietasis kuras

                        Tiesiasrovis

                        Garo (ikikritinė)

                        102,53

                        102,37

                        102,62

                        Anglys / kietasis kuras

                        Tiesiasrovis

                        Garo (virškritinė)

                        85,50

                        85,36

                        85,58

                        Anglys / kietasis kuras

                        Tvenkinys

                        Garo

                        46,27

                        1,14

                        90,84

                        Anglys / kietasis kuras

                        Tvenkinys

                        Garo (ikikritinė)

                        67,80

                        67,60

                        67,85

                        Anglys / kietasis kuras

                        Tvenkinys

                        Garo (virškritinė)

                        56,95

                        56,76

                        56,99

                        Bioenergija

                        Bokštas

                        Garo

                        3,32

                        1,89

                        5,53

                        Bioenergija

                        Tiesiasrovis

                        Garo

                        132,48

                        75,70

                        189,25

                        Bioenergija

                        Tvenkinys

                        Garo

                        1,70

                        1,14

                        2,27

                        Geoterminis

                        Bokštas

                        Garo pliūpsnio

                        0,06

                        0,02

                        1,37

                        Geoterminis

                        Sausasis

                        Garo pliūpsnio

                        0,02

                        0,02

                        0,02

                        Geoterminis

                        Sausasis

                        Binarinė

                        1,02

                        1,02

                        1,02

                        Geoterminis

                        Sausasis

                        EGS

                        1,91

                        1,10

                        2,73

                        Geoterminis

                        Mišrusis

                        Binarinė

                        1,74

                        0,84

                        2,65

                  Šaltinis – Europos Komisija (JRC ataskaita).
            Taip pat galima apskaičiuoti elektros energetikos sektoriaus poveikį žemės naudojimo poreikiams pagal tai, kiek km2 žemės reikia 1 GW galiai pasiekti arba vienai energijos gigavatvalandei pagaminti. Tačiau paprastai rezultatai daugiausia priklauso nuo biomasės (kurios ištekliams reikia kur kas daugiau žemės nei bet kuriai kitai energijos gamybos technologijai) naudojimo pokyčių (56).
            Nėra patvirtintų metodikų, pagal kurias nustatoma žaliųjų stogų ir sienų, teikiančių buveinę įvairių rūšių augalams ir gyvūnams, kiekybinė nauda, todėl atliekant SNA ši nauda turėtų būti vertinama kokybiniu pagrindu.

                  Poveikis medžiagų suvartojimui

            Sąsajos tarp energijos suvartojimo ir medžiagų suvartojimo yra labai sudėtingos ir beveik netirtos. Iš literatūros šaltinių ne visada aišku, ar šį santykį reikėtų laikyti teigiamu, ar neigiamu; viena vertus, kai kurių žaliavų gavyba ar medžiagų gamyba aiškiai siejasi su energijos suvartojimu (pvz., gaminant plieną ir cementą suvartojama daug energijos), kita vertus, kapitalui imlioms energiškai efektyvioms prekėms gaminti dažnai reikia daug medžiagų išteklių.
            Atliekant medžiagų srauto analizę (MSA), esamiems medžiagų poreikiams suprasti paprastai naudojama naudojamų išteklių ir produkcijos analizė, tačiau, kadangi sąnaudų ir produkcijos analizė yra fiksuoto pobūdžio, analizuoti sudėtingus scenarijus yra sunku. Kai kuriuose makroekonominiuose modeliuose (E3ME (57), EXIOMOD (58), GINFORS (59)) medžiagų srauto analizė įeina į pagrindinę modelio struktūrą, tačiau įtraukiant kaip endogeninius daugelį ryšių, kurie naudojamų išteklių ir produkcijos analizėje yra fiksuoti.
            (c)   EKONOMINIS POVEIKIS
            Investicijų į energijos vartojimo efektyvumą ekonominis poveikis paprastai vertinamas remiantis makroekonominiais modeliais, pagal kuriuos reikia daryti tam tikras ekonomikos veikimo prielaidas. Pagrindiniai veiksniai, nuo kurių priklauso energijos vartojimo efektyvumo priemonių makroekonominis poveikis, yra, viena vertus, investicijos į efektyvaus energijos vartojimo technologijas ir paslaugas, ir, kita vertus, energijos kainų mažėjimas (60).
            Investicijomis, reikalingomis energijos vartojimo efektyvumui didinti, yra skatinamas užimtumas (61) ir ekonominė veikla trumpuoju laikotarpiu, jei tai atliekama ne didžiausio ekonomikos pakilimo metu. Tačiau vertėtų atsižvelgti į tai, kad investicijos į energijos vartojimo efektyvumą gali perkelti išlaidas iš kitų ekonomikos sektorių išlaidos (išstūmimo efektas), o tai bent iš dalies atsveria teigiamą poveikį. Be to, laukiamas energijos sutaupymas ir teigiamas ekonominis poveikis gali būti nevisiškai pasiektas dėl rikošeto efekto, kai, įgyvendinus energijos vartojimo efektyvumo priemones, dėl jų teigiamo poveikio ekonomikai padidėja energijos poreikis (62).
            Nors energijos vartojimo efektyvumo investicijoms skirtos kapitalo sąnaudos gali būti gana didelės, jas galima padengti iš išorės šaltinių ir paprastai jos ilgainiui atsiperka. Energijos išlaidos sumažėja dėl to, kad, taupant energiją, jai išleidžiama mažiau lėšų, ir padidėja namų ūkių disponuojamosios pajamos arba įmonių pelnas. Tai gali didinti vartojimą arba sutaupytos lėšos gali būti reinvestuotos, taigi skatinamas ekonominės veiklos augimas. Be to, energijos importo sumažėjimas gali skatinti vietinės paklausos didėjimą, nes daugiau pinigų išleidžiama savo šalyje sukurtoms prekėms ir paslaugoms (63). Taip pat didėja energetinis saugumas ir ekonominis savarankiškumas.
            Energijos vartojimo efektyvumo patobulinimai taip pat turi poveikį viešiesiems biudžetams. Nors viešosios investicijos ar subsidijos energijos vartojimo efektyvumui reiškia didesnes viešąsias išlaidas, pagerinus energinį efektyvumą viešajame sektoriuje taip pat atsiranda galimybė per ilgesnį laikotarpį sutaupyti lėšų. Be to, dėl teigiamo poveikio užimtumui ir produkcijai didėja mokestinės pajamos. Kitus pokyčius, kaip antai energijos mokesčių (kuriuos būtų reikėję mokėti viešajame sektoriuje) netekimą dėl to, kad sutaupyta energijos, arba su nedarbu susijusios paramos programų sumažinimą (dėl energijos vartojimo efektyvumui skirtų investicijų teigiamo poveikio užimtumui), galima laikyti veiksniais, darančiais poveikį viešosioms išlaidoms (64).
            Taip pat vertėtų atsižvelgti į efektyvesnio energijos vartojimo socialinio poveikio ar poveikio aplinkai daromą netiesioginį teigiamą poveikį darbo našumui, pavyzdžiui, pagerėjus sveikatos būklei. Tai taip pat daro poveikį užimtumui ir su ilgalaikiu užimtumu susijusiam produktyvumui (65).
            Kaip nurodyta pirmiau, įvairaus poveikio bendrajam vidaus produktui (BVP) sudėtingumą geriausiai parodo ekonominiai modeliai. Tokios priemonės yra kai kuriais atžvilgiais ribotos, o papildomų investicijų poveikis BVP nustatomas remiantis įvairiomis ekonomikos teorijomis. Priemonių, kurios gali būti naudojamos ekonominiam poveikiui vertinti, pavyzdžiai:

                        —

                        GEM-E3 – taikomasis bendrosios pusiausvyros modelis, kuris apima ekonomikos, energetikos sistemos ir aplinkos sąveikas;

                        —

                        E3ME – globalus makroekonometrinis modelis, sukurtas pagrindiniams ekonomikos, taip pat su ekonomika susijusios aplinkos politikos uždaviniams spręsti;

                        —

                        ASTRA-EC – dinaminis naudojamais ištekliais ir produkcija grindžiamas makroekonominis modelis, gebantis aiškiai parodyti pasiūlos ir paklausos disbalansą;

                        —

                        EXIMOD (išplėstinis naudojamų išteklių ir produkcijos modelis) – daugiasektoris, tarpregioninis, kompiuterinis bendrosios pusiausvyros modelis, kuriuo galima nustatyti politikos poveikį aplinkai ir ekonomikai.

                  3.7.2.   Visuomenės perspektyva ir diskonto normos

            Svarbu, kad reguliavimo institucijų nustatytai SNA metodikai, taikomai su energijos vartojimo efektyvumu susijusių politikos alternatyvų analizei, renkantis SNA analizei tinkamą diskonto normą būtų atsižvelgiama ir į visuomenės, ir į investuotojų perspektyvą. Paprastai projektai vertinami dvejopai: i) atliekant ekonominį skaičiavimą, keliant klausimą, ar projektas būtų naudingas visai visuomenei. Šiam skaičiavimui reikėtų naudoti mažą diskonto normą; ii) atliekant finansinį skaičiavimą, keliant klausimą, ar atitinkamą projektą vykdytų privatus, vien individualios grąžos siekiantis investuotojas. Pastaruoju atveju reikėtų naudoti palūkanų normą, atitinkančią rinkos palūkanų normas, kaip kapitalo sąnaudų pakaitinį kintamąjį. Ši palūkanų norma turėtų atspindėti realias investiciją darančio asmens ar subjekto kapitalo įgijimo sąnaudas.
            Atliekant viešosios politikos priemonių, turinčių poveikį fiziniams asmenims ir privatiems vartotojams (kaip antai energijos vartojimo efektyvumo standartų), sąnaudų ir naudos analizę turėtų būti taikoma ir visuomenės (mažesnė) diskonto norma, ir investuotojo (didesnė) diskonto norma, kad būtų parodytas poveikis iš abiejų perspektyvų. Viešojo investavimo sprendimai turėtų būti priimami daugiausia atsižvelgiant į visuomenės perspektyvą, todėl diskonto norma turėtų būti mažesnė.
            Rinkos energetikos sistemose svarbu į reguliavimo institucijų nustatytą SNA metodiką įtraukti visuomenės ir galutinių vartotojų perspektyvą, nes rinkos subjektai SNA įprastai atlieka iš savo grąžos, o ne platesnės naudos perspektyvos. Visuomenės perspektyva turi poveikį skaičiuojant būsimas investicijų sąnaudas ir naudą, kurios modeliuojamos naudojant diskonto normas. Energijos vartojimo efektyvumo priemonių pradinės išlaidos paprastai yra gana didelės ir jas reikia padengti per ilgesnį laikotarpį taupant energiją. Atliekant modeliavimą diskonto normos naudojamos priskiriant tam tikrą vertę būsimiems pinigų srautams. Kuo didesnė diskonto norma, tuo mažesnė vertė priskiriama būsimam energijos sutaupymui dėl dabartinių sprendimų. Todėl energijos vartojimo efektyvumo priemonės ir jų rėmimo politika dėl didelių diskonto normų atrodo mažiau patrauklesnės (66).
            Rekomenduojama skirti diskonto normas, kurios atliekant modeliavimą naudojamos vertinant individualius investicinius sprendimus, ir tas, kurios naudojamos vertinant energetikos sistemos sąnaudas iš visuomenės perspektyvos. Todėl modeliavimas atliekant poveikio vertinimą turėtų būti dviejų etapų: didesnė „pirmojo etapo“ diskonto norma turėtų būti naudojama modeliuojant ekonominės veiklos vykdytojų elgseną priimant sprendimus, o mažesnė „antrojo etapo“ (paprastai socialinė) norma – vertinant sąnaudas ir naudą (67). Diskonto norma taip pat gali būti keičiama jautrumo analizės tikslais.
            Vienos suderintos palūkanų normos taikymas visoms investicijoms gali būti netinkamas požiūris, tačiau būtina tinkamai įtraukti realias energijos vartojimo efektyvumo investicijoms skirto kapitalo sąnaudas. Pavyzdžiui, kai taikomos hipotekos paskolų rinkos palūkanų normos yra artimos nuliui, tai gali reikšmingai paveikti pastatų savininkų SNA rezultatus. Viešosios paramos energijos vartojimo efektyvumui sistemų reikmėms valstybės narės gali aiškiai apskaičiuoti savo skolinimosi sąnaudas, paimdamos palūkanų normą iš valstybės iždo institucijos ar centrinio banko taikomos valstybės skolos pelningumo kreivės.
            3.7.3.   Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas investicijoms į energetikos infrastruktūrą

            Pasiūlyme dėl TEN-E reglamento principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ yra įtrauktas į visus Europos dešimties metų tinklo plėtros planų raidos etapus ir konkrečiau taikomas rengiant scenarijus, nustatant infrastruktūros spragas ir vertinant projektus. Tokie patys yra ir nacionalinių infrastruktūros projektų planavimo etapai. Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ praktinis taikymas atliekant planavimą reiškia, kad į infrastruktūros plėtros sprendimų priėmimo procese turi būti svarstomos galimybės geriau naudoti esamą infrastruktūrą (veiklos priemonėmis), diegti efektyvaus energijos vartojimo technologijas ir geriau naudotis rinkos mechanizmais, įskaitant, be kita ko, reguliavimą apkrova. Kadangi paklausos srities sprendimai nepriklauso nuo skirstomųjų tinklų operatorių (toliau – STO) ar perdavimo sistemos operatorių (toliau – PSO), jų įgyvendinimą ir veiksmingumą turėtų užtikrinti kiti dalyviai (energetikos bendrovės, energijos taupymo paslaugų bendrovės ir kt.). Todėl svarbu rasti būdų užtikrinti palyginamumą tarp trumpalaikių priemonių ir ilgalaikių investicijų, taip pat kuriant mechanizmus, kuriais galėtų būti garantuotas ilgalaikis sutartimis nustatytų priemonių patikimumas.
            Įgyvendinant principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ reikia stengtis pasiekti pusiausvyrą tarp saugaus ir patikimo energijos tiekimo, tiekiamos energijos kokybės ir bendrų susijusių sąnaudų, o kartu užtikrinti, kad būtų išlaikytas PSO ir STO verslo finansinis perspektyvumas ir pakankama grąža.
            TEN-E politiką išrenkant bendro intereso projektuose principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ įgyvendinimas turėtų būti vienas iš požiūrio, integruoto į ENTSO parengtą ir Komisijos patvirtintą SNA metodiką, elementų
            Visų kitų projektų atveju PSO ir STO įgyvendinamas principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ turėtų būti numatytas nacionalinių reguliavimo institucijų šiuo tikslu parengtose rekomendacijose. Jis galėtų tapti tinklo planavimo projektų vertinimo proceso dalimi, o jo taikymą tikrintų nacionalinės reguliavimo institucijos.
            3.8.   Įgyvendinimo plano patikra ir tolesnė stebėsena

            3.8.1.   Priežiūros kompetencijos nustatymas

            Prievolių nustatymas, gairių ir paskatų suteikimas turėtų padėti teikti pirmenybę energijos vartojimo efektyvumui. Tačiau, kaip ir kitų politikos krypčių ir tikslų atvejais, svarbu, kad sprendimų priėmimo procesai, kuriuose galėjo būti taikomas principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“, vėliau būtų patikrinti. Ypač aplinkybėmis, kai yra griežtų reikalavimų arba kai energijos vartojimo efektyvumo didinimas yra pageidautinas, reikėtų numatyti oficialų rinkos subjektų projektų ar investicijų patvirtinimą arba patikrinimą, kurį atliekant būtų atsižvelgta į energijos vartojimo efektyvumo kriterijus,. Tikslas būtų patikrinti, ar įvairūs principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymo žingsniai, ypač tie, kurie susiję su SNA metodika, yra tinkamai įtraukti į rinkos subjektų planavimo ir sprendimų priėmimo procesus. Atliekant šią atitikties patikrą taip pat reikėtų įvertinti, ar gali būti prieštaravimų tarp numatomų projektų ir galimo šio principo integravimo, ir kaip tie projektai padėtų siekti politikos tikslų. Atliekant galutinį patikrinimą taip pat reikėtų patikrinti, ar pasirinkta galimybė yra geriausia iš visuomenės perspektyvos.
            Rekomenduojama, kad energijos rinkose principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymą tikrintų specialus organas, turintis aiškiai apibrėžtą kompetenciją ir įgaliojimus. Kadangi energetikos reguliavimo institucijos yra pagrindiniai subjektai, vykdantys energijos rinkų ir infrastruktūros investicijų priežiūrą ir užtikrinantys atitinkamų Bendrijos teisės aktų laikymąsi, tad į jas pirmiausia ir krypsta žvilgsnis ieškant, kas galėtų stebėti principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymą. Šią užduotį būtų galima pasidalyti su energetikos agentūromis ar kitais subjektais kituose sektoriuose. Kadangi principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ turėtų būti integruotas į esamus su infrastruktūros planavimu ir energetikos sistema susijusių sprendimų priėmimo procesus, naujo priežiūros organo steigti nebūtina, pakanka aiškiai suformuluoti veikiančių energijos rinkos priežiūros institucijų kompetenciją stebėti šio principo įgyvendinimą.
            Tikrinant turėtų būti atsižvelgiama į tai, kaip atliekami poveikio vertinimai ir taikoma SNA metodika (ypač dėl energijos taupymo platesnės naudos vertinimo), į principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ kriterijų taikymą energetikos infrastruktūros investicijoms (jei numatyta), taip pat į naudojamų duomenų ir rodiklių kokybę, likusias kliūtis ir apribojimus.
            3.8.2.   Įgyvendinimo stebėsena

            Stebėsenos tvarka turėtų būti apibrėžta nustatant konkrečių projektų, jų atrankos ir patvirtinimo sąlygas. Visom investicijoms, kurios turi poveikį energijos poreikiui ir yra remiamos viešosiomis lėšomis arba reglamentuojamos teisės aktų, turėtų būti aiškiai nustatyti rodikliai ir metodika, taikomi atliekant išankstinį poveikio energijos vartojimui vertinimą ir baigiamąjį rezultatų bei poveikio vertinimą po investicijų įgyvendinimo. Už principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymą atsakingo specialaus organo įsteigimas taip pat galėtų padėti geriau stebėti ir vertinti įgyvendinamą politiką.

                  Rodikliai

            Nustatant stebėsenos rodiklius svarbu atsižvelgti į šiuos aspektus:

                        —

                        atskiri veiksmai arba programos turėtų būti stebimi naudojant detalius energijos taupymo rezultatų rodiklius. Indėlis siekiant bendrojo energijos suvartojimo tikslo yra naudingas papildomas rodiklis, tačiau reikia papildomos informacijos apie tai, kaip jis apskaičiuotas;

                        —

                        sutaupytos energijos kiekis turėtų būti nurodytas absoliučiaisiais skaičiais per ataskaitinį laikotarpį arba per paskutinius atitinkamo veiksmo laikotarpio metus;

                        —

                        energijos taupymas turėtų būti stebimas kaip sukauptas ar bendras sutaupytos energijos kiekis kartu su jo poveikiu energijos suvartojimo mažinimui;

                        —

                        apskaičiuojant su energijos taupymu susijusį poveikį, visada turėtų būti atsižvelgiama į tai, kaip siūlomų priemonių poveikis papildo jau taikomų priemonių poveikį;

                        —

                        pageidautina, kad numatomo sutaupyti energijos kiekio apskaičiavimai būtų atliekami taikant pagal EVED 7 straipsnį nustatytus matavimo metodus (žr. Komisijos rekomendacijos (ES) 2019/1658 (68) 7.1 skirsnį);

                        —

                        nustatant investicines sąnaudas, kartu nustatomos sutaupytos energijos vienetui tenkančios investicinės sąnaudos.

                  Ataskaitų teikimas

            Energiškai efektyvūs sprendimai būtų toliau skatinami teikiant principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ įgyvendinimo ataskaitas ir geriausios praktikos pavyzdžius. Tuo siekiama užtikrinti, kad įgyvendinant principą būtų vykdoma nuolatinė priežiūra.
            Kompetentinga institucija turėtų tinkamai vykdyti bet kokio svarbaus sprendimo, darančio didelį poveikį energijos vartojimui, stebėseną. Kadangi principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ galimo taikymo sritis yra plati, naudinga apibrėžti tam tikras orientacines ribas, kurios padėtų nustatyti, kurie svarbūs sprendimai ir projektai turėtų būti atidžiai stebimi per šio principo ataskaitų teikimo procesą. Nacionaliniu lygmeniu šios ribos galėtų būti nustatytos atsižvelgiant į energijos suvartojimą nacionaliniu ar sektorių lygmeniu arba į susijusio viešojo finansavimo dydį. Tokia riba galėtų būti nustatyta pagal absoliučiuosius arba santykinius su tam tikru sprendimu susijusių naudojamų išteklių ir produkcijos dydžius.
            Taigi, teikiant principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymo ataskaitas svarbiu sprendimu galėtų būti laikomas:

                        —

                        bet koks sprendimas, kurį įgyvendinant per visą jo laikotarpį pasiektas energijos suvartojimo atitinkamame sektoriuje (NACE klasifikatoriaus 2 lygmeniu) arba atitinkamo STO ar PSO teritorijoje tiekiamos energijos kiekio pokytis būtų didesnis kaip 1 proc.;

                        —

                        bet kokia investicija ar finansavimo programa, kuriai skiriamų viešųjų lėšų suma viršija 50 mln. EUR (69);

                        —

                        kurą deginančių įrenginių, kurių bendra vardinė šiluminė galia yra 50 MW ar didesnė, įrengimas (70).

                  Žinoma, prireikus galėtų būti naudojami ir kiti kriterijai, jeigu jie yra reikalingi ir aktualesni. Tačiau apskritai turėtų būti stebimas poveikis energijos suvartojimui (kai tinka ir kai nesusidaro per didelė našta) tų sprendimų ir investicijų, kurių oficiali ataskaitų teikimo, audito ar stebėsenos tvarka jau yra nustatyta.

                  Vertinimas

            Naudinga skirti dėmesio faktinio poveikio energijos suvartojimui baigiamiesiems vertinimams, nes nuo to taip pat priklauso siūlomų sprendimų tinkamumas taikyti ateityje. Efektyvaus energijos vartojimo sprendimų tinkamumas priklauso nuo įvairaus poveikio. Jis siejamas su išorės veiksniais, taip pat su elgsena ar rikošeto efektu. Energijos vartojimo efektyvumo priemonių įgyvendinimą būtų sunku gerinti be tinkamos tų veiksnių analizės. Mat susidaro numatyto sutaupyti energijos kiekio ir realaus sutaupyto kiekio skirtumas ir pasikeičia požiūris į tai, ar energijos vartojimo efektyvumas yra perspektyvus sprendimas, ypač atsižvelgiant į jo ekonominį efektyvumą. Tinkamai apibrėžtos apimties baigiamasis vertinimas, atliekamas vertinant realų poveikį energijos poreikiui, platesnę naudą ir galimus įtakos tam turinčius veiksnius, turėtų būti numatytas nuo pat pradžių rengiant ir tvirtinant su energetika susijusius sprendimus.
            4.   PRINCIPO „SVARBIAUSIA – ENERGIJOS VARTOJIMO EFEKTYVUMAS“ ĮGYVENDINIMAS KONKREČIUOSE SEKTORIUOSE IR POLITIKOS SRITYSE

            4.1.   Elektros energijos rinkos

            Reguliavimo apkrova ir kitų paklausos srities išteklių naudojimas energijos rinkoje gali suteikti elektros sistemai naudingo lankstumo ir gali papildyti gamybos, perdavimo ir skirstymo pajėgumus ar net sumažinti jų plėtros poreikį. Tai taip pat gali prisidėti prie energijos tiekimo adekvatumo ir saugumo.
            Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas reiškia, kad panaikinamos visos su reguliavimu susijusios kliūtys paklausos srities ištekliams patekti į rinką. Elektros energijos rinkose tai visų pirma reiškia tinkamą Elektros energijos direktyvos (71) ir Elektros energijos reglamento (72) įgyvendinimą.
            Be to, būtina, kad reguliavimas apkrova galėtų lygiomis sąlygomis konkuruoti su gamyba ir būtų toliau skatinamas nustatant tinkamas paskatas arba reikalavimus elektros energijos rinkose.

               Sritys, kurioms reikėtų skirti dėmesio

                        —

                        Reguliavimo apkrova skatinimas ir faktinis sąlygų sudarymas, be gamybos, naudotis vartotojų dalyvavimu paskirstant apkrovą – tiesiogiai arba atliekant telkimą didmeninėje, balansavimo ir papildomų paslaugų rinkose, taip pat vykdant perkrovos valdymą.

                        —

                        Dalyvavimo elektros energijos rinkose techninių sąlygų nustatymas pagal dalyvių pajėgumus ir rinkos reikalavimus (73).

               Priemonių pavyzdžiai

                        —

                        Dinamiška kainodara, apimanti toliau nurodytus elementus:

                                    —

                                    Kritinių piko valandų kainodara (angl. critical peak pricing, CPP) siekiama nustatyti trumpalaikes sąnaudas kritiniais elektros sistemos laikotarpiais. Ji įjungiama pagal sistemos kriterijus (pvz., rezervų nebuvimas, ekstremalios oro sąlygos, dėl kurių nenumatytai pakinta energijos poreikis, ar kt.).

                                    —

                                    Balansavimo energijos stygiaus kainodaros funkcijų nustatymas, kaip nurodyta Komisijos reglamento (ES) 2017/2195 (74) 44 straipsnio 3 dalyje, siunčia papildomus stygiaus signalus didmeninėje rinkoje, todėl didina paskatas mažinti energijos poreikį piko laikotarpiais.

                                    —

                                    Tikralaikė kainodara (angl. real-time pricing, RTP) – kainodaros modelis, pagal kurį energijos kaina atnaujinama per labai trumpą laiką, paprastai kas valandą. Pagal tokią kainodarą kainos turėtų būti atnaujinamos taikant atitinkamą rinkos laiko vienetą, kuris šiuo metu paprastai yra valanda, tačiau iki 2025 m. turėtų būti pereita prie 15 minučių kainų nustatymo laikotarpių.

                        —

                        Parama pažangiųjų įrenginių, gebančių reaguoti į tinklo signalus, įdiegimui (pvz., labai mažos galios kogeneracijos įrenginiai ar kiti hibridiniai įtaisai, naudojantys dujas ir elektros energiją iš atsinaujinančiųjų išteklių). Tokia parama paprastai turėtų būti teikiama per skaidrius, konkurencinius ir nediskriminacinius procesus.

                        —

                        Pagal laiką diferencijuoti arba lankstūs tinklo tarifai, nustatomi pagal perkrovos lygius, teikia galimybę vykdyti reguliavimą apkrova, nes vartotojai skatinami tenkinti savo elektros energijos poreikius ne intensyviausio, o mažiau intensyvaus tinklo naudojimo laikotarpiais.

                        —

                        Realaus ir veiksmingo reguliavimo apkrova naudojimo pagal pajėgumų užtikrinimo mechanizmus, kai jie nustatomi laikantis Reglamento (ES) 2019/943 20 ir 21 straipsnių reikalavimų, palengvinimas ir rėmimas. Kai vartotojai įsipareigoja pasiekti iš anksto nustatytą apkrovos sumažinimą ir už tai gauna garantuotas išmokas, galima išvengti poreikio investuoti į energijos gamybą. Esant nenumatytiems (avariniams) atvejams sistemoje jiems taikomos baudos, jeigu jie suvartoja daugiau energijos, kai jiems nurodyta neviršyti nustatytos ribos. Tačiau reikėtų užtikrinti, kad taip vartotojams nebūtų suteikta paskatų dirbtinai didinti savo energijos vartojimą siekiant gauti naudos ribojimo atveju (tai prieštarautų principui „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“).

                        —

                        Spartesnis pažangiųjų matavimo sistemų diegimas.

                        —

                        Bet kokių tinklo tarifais ir subsidijavimo schemomis (pvz., tinklo tarifų nuolaidomis, taikomomis stabilaus vartojimo profiliams energijai imlioje pramonėje ar minimalaus bendro metinio suvartojimo profiliams) teikiamų paskatų vartoti daugiau elektros energijos, negu reikia, panaikinimas, kartu užtikrinant, kad kintantis tinklo nepakankamumas atsispindėtų elektros tinklo tarifuose.

                        —

                        Naujos reguliavimo paskatos tirti galimus efektyvaus energijos vartojimo sprendimus ir į juos investuoti, pavyzdžiui, lengvatos, suteikiamos PSO ir STO vykdant tinklo plėtrą (jeigu PSO patiria trumpalaikių papildomų sąnaudų diegdamas efektyvaus energijos vartojimo sprendimus, kurių ekonominį efektyvumą galima tikėtis pasiekti ilgesniu laikotarpiu, nacionalinės reguliavimo institucijos gali suteikti tikslinių paskatų patvirtindamos tarifus ar nustatydamos kainų ribas).

                        —

                        Didelio naudingumo kogeneracinių jėgainių prijungimo prie tinklo ir lankstaus naudojimo palengvinimas, ypač sistemose, kuriose didelę dalį sudaro atsinaujinantieji energijos ištekliai.

                        —

                        Vietos energetikos sistemos efektyvumo optimizavimas (vietos sektorių integravimas) ir jos plėtros planavimas kartu su vietos suinteresuotaisiais subjektais (valdžios institucijomis, STO, vietos energetikos bendruomenėmis ir kt.), įtraukiant pagrindinius renovacijos strategijų elementus arba vietos atsinaujinančiųjų (pvz., vėjo, saulės, biomasės, biometano) energijos išteklių plėtrą.

                        —

                        Smulkesnių energijos galutinių vartotojų (pvz., gyventojų) telkėjų patekimo į energijos rinkas palengvinimas.

                           1 intarpas

                           Principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ planuojant reguliavimą apkrova

                        Pagalbiniame tyrime (75) pateiktas praktinis pavyzdys, kokie žingsniai turi būti atitinkamų dalyvių atlikti priimant sprendimą dėl reguliavimo apkrova planavimo pagal principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“.
                        Šio principo taikymas paklausos valdymui energetikos sektoriuje gali apimti įvairius atvejus, ir pagrindinis sprendimus priimantis asmuo, vadinamas paklausos valdymo paslaugų teikėju, gali atlikti įvairius vaidmenis. Paklausos valdymo sprendimai susideda iš dviejų dalių – efektyvaus energijos vartojimo ir reguliavimo apkrova. Taikant energijos vartojimo efektyvumo priemones paklausos valdymo paslaugų teikėju gali būti valstybė (energetikos agentūros ar kt.), energijos tiekėjai arba specializuoti privatūs paklausos valdymo paslaugų teikėjai (pagal energijos vartojimo efektyvumo įpareigojimų sistemą). Sistemos operatoriai (ypač skirstomųjų tinklų operatoriai) taip pat gali teikti informaciją, skatindami atlikti energijos vartojimo efektyvumo patobulinimus, arba skatinti klientus teikti reguliavimo apkrova paslaugas. Kai reguliavimas apkrova vykdomas balansavimo rinkose, paklausos valdymo paslaugų teikėjai yra stambūs vartotojai, arba telkėjai (energijos taupymo paslaugų bendrovės, virtualių elektrinių operatoriai), kurie gali teikti pasiūlymus šiose rinkose.
                        Liberalizuotose ES energijos rinkose taikomos atskyrimo taisyklės, todėl valstybė, o ne anksčiau vertikaliai integruotos monopolijos, yra atsakinga už principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ laikymosi tikrinimą (tai praeityje vadinta integruotu išteklių planavimu). Kai sukuriamos pajėgumų rinkos pagal Reglamentą (ES) 2019/943, politikos formuotojai ir reguliavimo institucijos užtikrina, kad tose rinkose būtų leidžiamas reguliavimas apkrova ir jis galėtų būti vykdomas lygiomis sąlygomis su energijos gamyba. Toliau pateiktame pavyzdyje paklausos valdymo paslaugų teikėjas yra telkėjas, kuris sutelkia daugelio galutinių vartotojų apkrovas iš visų sektorių, siekdamas parduoti arba pateikti aukcionui sutelktinį jų reguliavimą apkrova bet kurioje elektros energijos rinkoje.
                        Politikos formuotojas turėtų nustatyti reguliavimo apkrova planavimo įgyvendinimo tikslus (atsižvelgdamas į ekonominį efektyvumą). Remiantis iš pradžių nustatytais tikslais, politikos formuotojas ir (arba) nacionalinė reguliavimo institucija, kiek leidžia jos kompetencija, turėtų nustatyti paklausos valdymo įgyvendinimo planavimo reguliavimo sistemą, kurioje galima susieti įvairias politikos priemones.
                        Remdamasi politikos formuotojo pateiktais politikos tikslais reguliavimo institucija turėtų patikrinti paklausos valdymo paslaugų teikėjo siūlomą planavimo tikslą. Tai kartotinis procesas, po kurio atliekami tolesni procesai, iki pasiekiama visiška plano atitiktis tikslams. Reguliavimo institucija turėtų pateikti patekimo į rinką taisykles, nustatyti SNA metodą, paklausos valdymo paslaugų teikėjo taikytiną atliekant savo investavimo galimybių sisteminį vertinimą, ir patikrinti siūlomą planą.

                  4.2.   Energijos tiekimas ir skirstymas

            Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas daugiausia reiškia pirmenybės teikimą energijos vartojimo efektyvumui prieš energetikos infrastruktūros investicijas, ir (arba) esamos energetikos infrastruktūros optimizavimą (taip pat tarpvalstybiniu mastu). Kartu su kainų signalais tai galima pasiekti paklausos srities išteklių arba efektyvaus energijos vartojimo technologijų, kaip alternatyvų, svarstymu arba analize, visų pirma kai planuojama energijos gamybos, kaupimo, perdavimo ir skirstomojo tinklo infrastruktūra (76). Be to, jeigu reikia priimti pasiūlos srities sprendimą, principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ turėtų būti taikomas siekiant pasirinkti pačią efektyviausią energetikos infrastruktūros optimizavimo alternatyvą. Tai atitinka energetikos sistemos integravimo strategiją, pagal kurią reikia tinkamai atsižvelgti į energijos vartojimo efektyvumą energijos pasiūlos srityje. Sprendimai taupyti energijos išteklius, juos keisti ar jais pasidalyti turėtų būti priimami tinkamai atsižvelgiant į įvairių energijos nešiklių energijos sąnaudas per visą gyvavimo ciklą, įskaitant gavybą, gamybą ir pakartotinį panaudojimą ar perdirbimą, energijos konversiją, transformavimą, transportavimą ir kaupimą, taip pat didinamą atsinaujinančiųjų išteklių dalį elektros tiekimo sistemoje.

               Sritys, kurioms reikėtų skirti dėmesio

                        —

                        Paklausos srities išteklių apsvarstymas vertinant poreikius investuoti į gamybos (elektros energijos ar šilumos) pajėgumus, siekiant ekonominio efektyvumo visos sistemos lygmeniu.

                        —

                        Kitų energijos tinklų planuojamų pokyčių apsvarstymas ir bendrų infrastruktūros planavimo scenarijų rengimas.

                        —

                        Reikalavimas naudoti sąnaudų ir naudos analizę planuojant regioninius (77) elektros, dujų (įskaitant vandenilį) ir centralizuoto šilumos tiekimo tinklus, įskaitant kogeneracijos įrenginius ir atliekinės šilumos panaudojimą, taip pat planuojant pramoninius ir buitinius vandens naudojimo ciklus pastatų kompleksuose (pvz., aukštųjų mokyklų miesteliuose, ligoninėse, sporto kompleksuose), siekiant nustatyti ekonomiškai ir energiškai efektyviausio šilumos tiekimo galimybes ir jas įvertinti palyginant su šilumos poreikio sumažinimu, kuris būtų pasiektas didinant pastatų ir procesų energinį naudingumą.

                        —

                        Šilumos ir vėsumos tiekimo įtraukimas į miesto, kaimo ar pramoninių teritorijų planavimą.

                        —

                        Ekonomiškai optimalus vandenilio panaudojimo infrastruktūros diegimas.

                        —

                        Alternatyvių galutinio vartojimo efektyvumo priemonių apsvarstymas per rinkų modelio kūrimo ir reguliavimo procesus.

                        —

                        Pramoninių ir vartotojo patalpose („šiapus skaitiklio“) įrengtų energijos kaupiklių naudojimo palyginimas su energiškai efektyvių prietaisų ir (arba) įrangos diegimu ir reguliavimo apkrova sistemų taikymu.

                        —

                        Skaidriomis ir nuosekliomis prielaidomis grindžiamas infrastruktūros ir investicijų planavimas atsižvelgiant į energijos poreikio kaitą iki 2030 ir 2050 m. ir į klimato tikslus iki 2030 ir 2050 m.

                        —

                        Atliekinės šilumos pakartotinis panaudojimas (78) ir jos integravimas į centralizuoto šilumos tiekimo tinklus.

               Priemonių pavyzdžiai

                        —

                        Organizuojami konkursai siekiant pakeisti iškastiniu kuru kūrenamas piko metu jungiamas elektrines švaria šilumos ir elektros energijos gamyba ir paklausos srities išteklių naudojimu.

                        —

                        Bendros infrastruktūros scenarijų kūrimas ir planavimas, įtraukiant prielaidas dėl dujų, elektros energijos, vandenilio ir šilumos tinklų reikalavimų kartu su energiškai efektyvaus tinklo veikimo tikslais. Infrastruktūros planavimas turėtų būti atliekamas, kai įmanoma, atsižvelgiant į išsamius šilumos ir vėsumos tiekimo vertinimus pagal EVED VIII priedą.

                        —

                        Integruotos skirstymo sistemos planavimas (įtraukiant ir kitus energijos nešiklius, ne tik tą, kuris laikomas pagrindiniu iš skirstymo sistemos perspektyvos), siekiant kuo daugiau naudoti paskirstytuosius energijos išteklius, įskaitant energijos vartojimo efektyvumą ir reguliavimą apkrova, ir numatant šių išteklių poveikį tinklo poreikiams.

                        —

                        Tinkamų SNA metodikų, skirtų paskirstytiesiems energijos ištekliams (kaip antai fotovoltinei saulės energijai, energijos kaupimui, didelio naudingumo kogeneracijai, centralizuotam šilumos tiekimui, tiesioginei elektrifikacijai ir reguliavimui apkrova), parengimas, kad būtų galima lygiomis sąlygomis juos palyginti vieną su kitu ir su įprastiniais pasiūlos srities ištekliais.

                        —

                        Reikalavimas naudoti sąnaudų ir naudos analizę planuojant didelio naudingumo kogeneracijos įrenginius ir atliekinės šilumos panaudojimą vietoj alternatyvių mažesnio efektyvumo tik elektros arba tik šilumos gamybos sistemų, kai elektrifikuotas šilumos tiekimas nėra ekonomiškai efektyvus arba nėra techniškai įmanomas.

                        —

                        Vandeniliu varomo transporto infrastruktūros ir elektrolizerių išdėstymo planavimas kartu su alternatyviomis pasiūlos srities efektyvumo priemonėmis, kaip antai didelio masto kogeneracija ir centralizuotu šilumos ir vėsumos tiekimu, ir galutinio vartojimo efektyvumo priemonėmis, kaip antai mažos galios kogeneracija, įskaitant stacionarius kuro elementus.

                        —

                        Energijos vartojimo efektyvumo kriterijaus taikymas visiems energetikos infrastruktūros projektams – ekonomiškai efektyvūs paklausos srities ištekliai turėtų būti vertinami kartu su pasiūlos srities ištekliais energijos poreikiams tenkinti.

                        —

                        Metodikos, pagal kurias nustatoma visos energetikos sistemos sąnaudų ir naudos analizė, kuri aprėpia įvairius energijos nešiklius ir kurioje, nustatant investicijų poreikius, kartu su pasiūla atsižvelgiama ir į paklausos srities išteklius.

                        —

                        Reguliavimo institucijų ataskaita apie tai, kaip jos integruoja ir įgyvendina tinklo efektyvumo tikslus pagal savo atitinkamus nacionalinius planus.

                           2 intarpas

                           Principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ priimant planavimo sprendimus pasiūlos srityje

                        Pagalbiniame tyrime pateikti du praktiniai pavyzdžiai, kokie žingsniai turi būti atliekami, kai principas „svarbiausia – energijos efektyvumas“ įgyvendinamas priimant planavimo sprendimus energijos pasiūlos srityje. Vienas pavyzdys apima energijos perdavimo ir skirstomųjų tinklų planavimą, kitas – centralizuoto šilumos tiekimo planavimą.
                        Perdavimo ir skirstomųjų tinklų planavimas
                        Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas planuojant energijos perdavimo ir skirstomuosius tinklus reiškia tikrinimą, ar tos infrastruktūros kurios nors dalies statybą būtų galima pakeisti ar bent pavėlinti ekonomiškai efektyvesnėmis energijos vartojimo efektyvumo priemonėmis ir reguliavimo apkrova programomis, kuriomis mažinama pikinė apkrova ir bendras elektros energijos vartojimas, taigi tinklo paslaugos teikiamos ekonomiškai efektyviausiu būdu, kartu užtikrinant vienodą tiekimo saugumo lygį, atsižvelgiant ir į didesnę kintančiųjų atsinaujinančiųjų energijos išteklių dalį energetikos sistemoje.
                        Reguliavimo institucijų prižiūrimi tinklo operatoriai yra pagrindiniai šį principą įgyvendinantys dalyviai. Todėl politikos formuotojai, apibrėždami tikslus ir politikos modelį, turėtų atsižvelgti į kompromisus tarp ekonominio efektyvumo ir sistemos patikimumo. Pagal nustatytas taisykles STO ir PSO turėtų būti privaloma planuojant sudaryti didžiausio ekonominio efektyvumo paklausos ir pasiūlos išteklių paketą, o nacionalinės reguliavimo institucijos aktyviai atliktų stebėsenos ir vykdymo užtikrinimo užduotis. Reguliavimo institucija arba, ES (t. y. TEN-E) teisės aktuose konkrečiai nustatytais atvejais, Komisija turėtų patikrinti, ar tinklo operatoriaus siūloma sąnaudų ir naudos analizės metodika dera su nustatyta politika ir reguliavimo sistema, ir įvertinti planuojamas investicijas, kurias siūlo tinklo operatorius.

                           Centralizuoto šilumos tiekimo planavimas

                        Centralizuoto šilumos tiekimo sistema yra vertikaliai integruota sistema, t. y. sistemos operatorius yra atsakingas už šilumos gamybą, jos tinklo eksploatavimą ir šilumos tiekimą, taip pat už susijusius investicinius sprendimus. Todėl pagrindinis šį principą taikantis dalyvis yra sistemos operatorius. Politikos formuotojų užduotis, kuriant galimybes atveriančią sistemą, yra nustatyti energiškai efektyvių centralizuoto šilumos tiekimo sistemų veikimo tikslus, įskaitant tikslus dėl atsinaujinančiųjų išteklių naudojimo, taip pat palengvinant išorinių pramonės objektų atliekinės šilumos integravimą į tinklą. Politikos formuotojai taip pat turėtų aiškiai apibrėžti centralizuoto šilumos tiekimo vaidmenį siekiant platesnio masto tikslų, apsvarstant ir kitus alternatyvius energiškai efektyvius sprendimus, tokius kaip šilumos siurbliai. Vietos valdžios institucijos turi atsižvelgti į centralizuoto šilumos tiekimo tinklo plėtros kliūtis. Reguliavimo institucijos pagrindinė užduotis yra patikrinti sistemos operatoriaus planavimo tikslus, nustatant SNA metodiką, ir nustatyti patekimo į rinką taisykles sistemos operatoriui, taip pat galimiems šilumos gamintojams iš kitų sektorių. Be to, reguliavimo institucija turėtų suteikti sistemos operatoriui teritorijų planavimo duomenų, kuriais naudojantis būtų atliktas sisteminis visų pasiūlos srities, tinklo ir paklausos srities galimybių vertinimas, ir patikrinti sistemos operatoriaus siūlomą planą.

                  4.3.   Energijos poreikis (pramonės ir paslaugų sektoriuose)

            Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ esmė yra skatinti rinktis paklausos srities sprendimus, kuriais galima sumažinti energijos gamybos pajėgumų didinimo poreikį, tačiau šis principas taikytinas ir galutinio energijos vartojimo sektoriuose, kaip antai namų ūkiuose, paslaugų sektoriuje, pramonėje ir transporte. Technologinių kompromisų ir įvairių sprendimų energinio efektyvumo vertinimas taip pat turėtų būti atliekamas pagal principui „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ būdingą visybinį požiūrį, siekiant užtikrinti, kad būtų tinkamai įvertintas bet kurio atskiro sistemos komponento pakeitimo poveikis bendram veiklos proceso efektyvumui. Pagal šį principą turėtų būti skatinama rinktis energiškai efektyvius produktus, efektyvaus energijos vartojimo technologijas ir metodus (pvz., tokius kaip energijos valdymas), siekiant didinti bendrą viso proceso ar net sistemos, į kurią jis įeina, energijos vartojimo efektyvumą.

               Sritys, kurioms reikėtų skirti dėmesio

                        —

                        Viešųjų pirkimų priemonės ir paramos priemonės, pagal kurias reikalaujama arba skatinama pirkti energiškai efektyvias prekes ir paslaugas (kai tinka, naudojant reguliavimo apkrova pajėgumus) viešajame sektoriuje, remiantis integruotais sąnaudų ir naudos vertinimais ir medžiagų efektyvumo per visą gyvavimo ciklą analize.

                        —

                        Medžiagų naudojimo efektyvumo, žiediškumo ir efektyvaus energijos vartojimo technologijų naudojimo, kaip lygiaverčio medžiagų gamybai ir energijos tiekimui, didinimas.

                        —

                        Skatinimas vykdyti efektyvią sektorių integraciją vietos lygmeniu, naudojant vietos didelio naudingumo kogeneraciją tiek pramonėje, tiek pastatuose, kaip alternatyvą vien šilumos gamybai, kuri yra mažiau efektyvi.

                        —

                        Lankstaus eksploatavimo taikant reguliavimą apkrova ir vartojant savo pagamintą energiją skatinimas, kad sumažėtų spaudimas vietos tinklams ir padidėtų galutinių vartotojų atsparumas.

                        —

                        Atliekinės šilumos ir vėsumos pakartotinis panaudojimas.

                        —

                        Energijos galutinių vartotojų (organizacijų) elgsena.

                        —

                        Investavimo paskatos.

                        —

                        Konsultavimo paslaugų kokybė.

               Priemonių pavyzdžiai

                        —

                        Atliekinę šilumą generuojančių pramonės objektų statybos vietos leidimo susiejimas su galimybe juos prijungti prie vietos šilumos tinklų.

                        —

                        Atliekinės šilumos pakartotinio panaudojimo galimybės svarstymas išduodant leidimus dėl įrenginių, generuojančių daug atliekinės šilumos.

                        —

                        Reikalavimų pirkti aukščiausios energinio efektyvumo klasės gaminius nustatymas.

                        —

                        Reikalavimų dėl reguliavimo apkrova pajėgumų nustatymas.

                        —

                        Kriterijų, taikytinų teikiant finansinę paramą investicijoms į energijos vartojimo efektyvumą, parengimas siekiant įvertinti viso proceso arba sistemos efektyvumo padidėjimą.

                        —

                        Taisyklių dėl padidinto nusidėvėjimo mokesčių tikslais arba laikino nusidėvėjimo taikymo įvedimas.

                        —

                        Energijos valdymo sugriežtinimas arba energijos valdymo prievolės įvedimas.

                        —

                        Standartizacijos ir sertifikavimo konsultantų kvalifikacijos aprašų apibrėžimas

                        —

                        Medžiagų, kuriomis galima padidinti gamybos ir verslo procesų energijos vartojimo efektyvumą, naudojimo skatinimas.

                  4.4.   Pastatai

            Pastatų sektoriui iš viso tenka apie 40 proc. visos ES suvartojamos energijos ir 36 proc. su energetika susijusio joje išmetamo ŠESD kiekio (79). Be to, pastatai mūsų visuomenėje yra tas sektorius, kuriam tenka didžiausias išmetamas įkūnytojo (medžiagų) anglies dioksido kiekis – apskaičiuota, kad viso pasaulio mastu jis sudaro apie 10 proc. visų per metus išmetamų ŠESD. Kaip nurodyta iniciatyvos „Renovacijos banga“ strategijoje, principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ yra vienas pagrindinių principų, taikytinų vietoje planuojant ir vykdant pastatų renovaciją. Toje strategijoje taip pat nurodyta, koks svarbus žiediškumo principą apimantis visybinis požiūris į gyvavimo ciklą siekiant sumažinti per visą gyvavimo ciklą išmetamą anglies dioksido kiekį.
            Patobulinimai, kuriais didinamas energijos vartojimo efektyvumas pastatuose (energinis naudingumas), paprastai yra gana nesudėtingi iš techninės perspektyvos. Palyginti su kitais sektoriais, jais galima ekonomiškai efektyviai pasiekti reikšmingą suvartojamo energijos kiekio sumažinimą. Dideliu mastu vykdant pastatų renovaciją galima sumažinti galutinių vartotojų paklausą ir išvengti poreikio plėtoti energijos gamybos, perdavimo ir skirstymo pajėgumus, taip pat gali nebereikėti įrengti šildymo ar vėsinimo sistemų pačiuose pastatuose. Pastatų renovacija, atliekama atsižvelgiant į visą gyvavimo ciklą, taip pat duoda daug naudos ekonomikai, visuomenei ir aplinkai. Esami reikalavimai ir priemonės, kurie pateikti EVED, Pastatų energinio naudingumo direktyvoje, iniciatyvos „Renovacijos banga“ strategijoje ir Komisijos rekomendacijose dėl pastatų renovacijos ir pastatų modernizavimo, jau sudaro konkrečių priemonių rinkinį, padedantį užtikrinti principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymą. Tų priemonių įgyvendinimą būtų galima dar labiau palengvinti taikant šias gaires.
            Todėl itin svarbu, kad formuojant politiką ir priimant investavimo sprendimus, kuriais siekiama energijos tiekimo adekvatumo ir skirstomųjų tinklų stabilumo, būtų atsižvelgiama į integruotas pastatų renovacijos programas. Tam tikromis sąlygomis pakopinė renovacija gali būti tinkama, tačiau svarbu siekti koordinuoto veikimo, kad renovavimas būtų mažiau paviršutiniškas ir būtų pasinaudota ekonomine ir visuomenei naudinga galimybe. Jeigu pasirenkamas pakopinis požiūris į renovaciją, jis nuo pat pradžios turi būti detalizuotas, pavyzdžiui, naudojant „pastato renovacijos pasą“ (80) ir sutelkiant dėmesį į galimybes sumažinti per visą gyvavimo ciklą išmetamą anglies dioksido kiekį.
            Šiuo atžvilgiu pastatai yra viena pagrindinių dabartinės energetikos sistemos dalių: jie gali aktyviai prisidėti prie reguliavimo apkrova sistemos, nes juose galima kaupti šilumą ir vėsumą ir planingai atidėti kai kurių prietaisų naudojimą. Galiausiai, pastatai labai tinka atsinaujinančiajai energijai decentralizuotai gaminti ir kaupti. Pagal Pastatų energinio naudingumo direktyvoje nustatytą pastatų pažangiojo parengtumo rodiklį gali būti vertinamas pastatų (ar pastato vienetų) funkcionavimo pritaikymas prie gyventojo poreikių, be kita ko, optimizuojant energijos vartojimo efektyvumą ir bendrą veikimą, ir funkcionavimo pritaikymas prie tinklo signalų (energetinis lankstumas). Todėl tai yra priemonė, kuria galima remti ir didinti informuotumą apie faktinius dėl tų naujų patobulintų funkcijų sutaupomus energijos kiekius.
            Svarbu, kad principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ būtų taikomas pastatų sektoriui ne tik naudojimo etape (įskaitant renovaciją), bet ir per visą žiedinį gyvavimo ciklą ir statant naujus pastatus. Ypač naujų pastatų statyba (bet ir renovacijos projektai) teikia didelių perspektyvų toliau mažinti per visą gyvavimo ciklą išmetamą bendrą anglies dioksido kiekį, taikant žiedinio projektavimo ir statybos principus, o kartu vadovaujantis principu „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ pastatų naudojimo etape. Naujos statybos atveju taip pat svarbu skirti dėmesį naujų miesto rajonų plėtrai ten, kur nuo būstų, paslaugų, susisiekimo infrastruktūros ir kitų dalykų planavimo ir vietos parinkimo priklauso energijos vartojimo efektyvumas ir išmetamas anglies dioksido kiekis (taip pat prisitaikymas prie klimato kaitos).
            Be to, reikia vadovautis į vartotoją orientuotu požiūriu. Reikia papildomų pastangų, kad pastatų gyventojams būtų lengviau taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ kasdieniame gyvenime. Tai taip pat reiškia, kad paslaugos (šildymo, patogumų ir kt.) yra teikiamos naudojant tinkamas technologijas ir energiškai efektyviausiu būdu.

               Sritys, kurioms reikėtų skirti dėmesio

                        —

                        Energijos gamybos, perdavimo, skirstymo ir kaupimo pajėgumams skirtų priemonių finansavimo suteikimas pastatų renovacijos programoms.

                        —

                        Skatinimas naudotis viešųjų pirkimų taisyklėmis ir paramos priemonėmis perkant, statant ir nuomojant tokius pastatus, prekes ir paslaugas, kurių energijos vartojimo efektyvumas (energinis naudingumas) remiantis integruotais sąnaudų ir naudos vertinimais yra didelis per visą gyvavimo ciklą.

                        —

                        Viso pastato modernizavimo priemonių spektro įtraukimas į renovacijos programas (nuo pastato apvalkalo šiluminio sandarinimo iki pastato techninių sistemų tobulinimo ir optimizavimo skaitmeninėmis technologijomis, integruojant paskirstytuosius ir decentralizuotus atsinaujinančiosios energijos išteklius), optimizuojant visos sistemos efektyvumą.

                        —

                        Energijos vartojimo efektyvumo elementų įtraukimas į teritorijų planavimą vietos lygmeniu ir urbanistinės plėtros leidimus. Tai apima energiškai efektyvaus susisiekimo palengvinimą, pavyzdžiui, numatant elektromobilių, dviračių, elektrinių dviračių ir krovininių dviračių stovėjimo ir įkrovimo vietas ir užtikrinant viešojo transporto tinklų artumą.

                        —

                        Energiškai efektyvių sprendimų diegimo sudėtingumo mažinimas supaprastinant administracinę procedūrą fiziniams asmenims.

                        —

                        Žiediškumo ir medžiagų naudojimo efektyvumo principų taikymo ir energiškai efektyvių technologijų naudojimo pastatuose didinimas.

                        —

                        Pastatų standartai, modernizavimas ir visapusiška tvari pastatų ūkio renovacija.

                        —

                        Pastatų skaitmenizacija, atliekama taikant paskatas ir diegiant išmaniąsias technologijas.

                        —

                        Vietos lygmeniu atliekamos sektorių integracijos ir pastatų renovacijos vietos koordinavimo stiprinimas, siekiant optimizuoti vietos atsinaujinančiosios energijos gamybos pajėgumus ir vietos reguliavimo apkrova pajėgumą.

                        —

                        Su bendru sistemos efektyvumu ir sąnaudomis susijusių kompromisų radimas ir sąveikų skatinimas tarp tiesioginės ir netiesioginės elektrifikacijos, skatinant optimaliai naudoti atsinaujinančiųjų išteklių energiją, be kita ko, šilumos siurbliuose ir vykdant didelio naudingumo kogeneraciją, atsižvelgiant į vietos sąlygas (tiekimo prieinamumą ir atsparumą).

                        —

                        Efektyvaus energijos vartojimo planavimo integravimas (apimantis pramoninius ir buitinius vandens naudojimo ciklus) pastatų kompleksuose, tokiuose kaip aukštųjų mokyklų miesteliai, ligoninės ar sporto kompleksai, nes tai yra pažangiam energetikos sistemų integravimui palankios vietos.

                        —

                        Sąveikų radimas tarp energijos vartojimo efektyvumo priemonių ir atskirų mažų atsinaujinančiosios energijos projektų vystymo pastatuose, ypač kai naudojamos viešosios finansinės paskatos.

                        —

                        Skatinimas vengti per didelio vartojimo, taikant elgsenos keitimo priemones.

               Priemonių pavyzdžiai

                        —

                        Pastatų renovacijos įtraukimas į atsinaujinančiosios energijos išteklių aukcionus.

                        —

                        Inovacinės finansavimo sistemos, taikomos pastatų renovacijai, įskaitant hipotekos kreditą energijos vartojimo efektyvumui didinti (81).

                        —

                        Finansavimo siejimas su pastatų pažangiojo parengtumo rodiklio įgyvendinimu.

                        —

                        Finansavimo siejimas su baigiamųjų auditų atlikimu siekiant įsitikinti, kad vykdyti veiksmai turėjo reikšmingą poveikį pastatų energiniam naudingumui, kaip nurodo vienas iš kriterijų Pastatų energinio naudingumo direktyvos 2a straipsnyje, taigi susiejant finansines priemones, skirtas energinio naudingumo patobulinimams renovuojant pastatus, su siekiamu arba pasiektu tikslu sutaupyti energijos.

                        —

                        Pastatų ir telkėjų patekimo į pajėgumų mechanizmo rinką ir į tiekimo adekvatumo rinką palengvinimas, ypač pastatų su kogeneracijos įrenginiais atveju.

                        —

                        Elektros kainos, skirstymo kainos ir kitų mokesčių moduliavimas skatinant reguliavimą apkrova ir elektros energijos kaupimą (taip pat šilumos pavidalu) pastatuose.

                        —

                        Pastatų statybos vietos leidimų susiejimas su atsinaujinančiosios energijos potencialu (saulės energijai tinkama kryptis, geoterminiams ir šilumos siurbliams skirta vieta, vietos atsinaujinančiųjų energijos išteklių bendruomenių artumas ir atsinaujinančiosios energijos gamyba, įskaitant atsinaujinančiųjų išteklių ir mažo anglies dioksido kiekio centralizuotą šilumos tiekimą) ir derinimas su viešojo transporto tinklais.

                        —

                        Maksimalus bendro energijos poreikio sumažinimas vykdant pastatų renovaciją, pvz., pirma pagerinant pastato apvalkalo savybes, o tada taikant kitas priemones, tokias kaip šildymo sistemų keitimas (arba užtikrinant, kad toks pakeitimas būtų atliktas tik su sąlyga, kad juo bus dar labiau padidintas energijos vartojimo efektyvumas).

                        —

                        Pastatų norminiuose reikalavimuose nustatytos prievolės įrengti dviračių stovus ir elektrinių dviračių įkrovimo vietas.

                        —

                        Mikroklimato reguliavimo (oro kondicionavimo, šildymo, vėsinimo) įtaisų ir sprendimų (pasyviojo šildymo ir vėsinimo tinkamai parenkant pastato kryptį, žaliųjų stogų ar sienų ir kt.) įtraukimas į techninį projektą. Tai taip pat apima reikiamos techninės ekspertizės atlikimą, kad būtų galima nustatyti reikiamą pastato izoliacinio apvalkalo sandarą, parinkti oro kondicionavimo sistemą ar įsigyjamo radiatoriaus (šildytuvo) modelį pagal patalpų savybes (geografinę padėtį, pastato izoliaciją, kryptį...).

                        —

                        Atliekant teritorijų planavimą vietos lygmeniu, skiriama dėmesio žaliajai ir mėlynajai infrastruktūrai – taip atsiranda sąveikų tarp atskirų pastatų energijos vartojimo efektyvumo patobulinimų (naudojant natūralų vėdinimą, žaliuosius stogus ir sienas) ir šilumos salos efekto mažinimo viso rajono lygmeniu.

                        —

                        Sutarčių dėl energijos vartojimo efektyvumo naudojimas siekiant užtikrinti garantuotą, išmatuojamą ir prognozuojamą energijos vartojimo efektyvumo padidinimą (tiek iš galutinės, tiek iš pirminės energijos perspektyvos).

                        —

                        Energijos valdymo sistemų įdiegimas, aiškiai apibrėžiant susijusią atsakomybę ir taikytinas priemones.

                        —

                        Skaitmeninėmis sąsajomis valdomų energijos valdymo sistemų įdiegimas siekiant padidinti energijos vartojimo efektyvumą, kartu integruojant paskirstytuosius energijos išteklius.

                        —

                        Aktyviųjų ir pasyviųjų efektyvaus energijos vartojimo technologijų naudojimas pastatų priežiūrai ir eksploatavimui optimizuoti.

                        —

                        Nuolatinis energijos vartojimo efektyvumo pastatuose stebėjimas, analizavimas ir informavimas apie ją.

                        —

                        Energijos suvartojimo grįžtamosios informacijos sistemos įdiegimas naudojant išmaniuosius skaitiklius ir išmaniuosius įrenginius.

                  4.5.   Transportas

            Darnusis transportas sudaro Komisijos neseniai priimtos Darnaus ir išmanaus judumo strategijos (82) pagrindą. Šioje strategijoje taip pat didelė reikšmė teikiama transporto energiniam efektyvumui, kuris galėtų būti pasiektas keičiant degalų rūšis, naudojant netaršias transporto priemones, pereinant prie kitų transporto rūšių arba atliekant transporto sistemos patobulinimus. Energijos vartojimo mažinimas yra tiesiogiai susijęs su poveikio klimatui neutralumo tikslu, ir svarbu, kad į energijos vartojimą būtų aiškiai atsižvelgiama transporto planavime ir valdyme.
            Energijos vartojimo efektyvumas yra itin svarbus komponentas, kuris turėtų padėti užtikrinti elektrifikuotam susisiekimui naudojamų tinklų stabilizavimą. Taikant principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ reikėtų užtikrinti, kad, skiriant pagrindinį dėmesį degalų rūšių keitimui, nebūtų pamirštos galimybės taupyti energiją.

               Sritys, kurioms reikėtų skirti dėmesio

                        —

                        Užtikrinimas, kad transporto priemonės būtų projektuojamos ir naudojamos siekiant kuo didesnio energijos vartojimo efektyvumo, taigi vykdant įvairią susisiekimo veiklą ir įkraunant elektra varomas transporto priemones būtų naudojamas kuo mažesnis energijos kiekis.

                        —

                        Įvairių transporto rūšių ir skaitmeninių technologijų energijos vartojimo efektyvumo įvertinimas mokslinių tyrimų iniciatyvose, taip pat darnaus judumo mieste planuose.

                        —

                        Energijos ir sąnaudų aspektais optimizuotas nacionalinio kelių ir geležinkelių tinklo projektavimas ir eksploatavimas planuojant ir valdant judumą miestuose ir tolimąjį susisiekimą.

                        —

                        Skatinimas rinktis krovinines transporto priemones pagal jų efektyvumo ir išmetamųjų teršalų mažinimo potencialą (galimybes).

                        —

                        Elektra varomų transporto priemonių išmaniojo įkrovimo užtikrinimas, kad jos galėtų būti įtrauktos į energijos paklausos valdymą.

                        —

                        Skatinimas miestuose daugiau vaikščioti ir važiuoti dviračiu.

                        —

                        Kelių mokesčių, atspindinčių realų automobilių energijos suvartojimą, nustatymas ir principui „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ prieštaraujančių subsidijų ir mokesčių režimų panaikinimas.

               Priemonių pavyzdžiai

                        —

                        Transporto energijos suvartojimo planavimo ir jam sumažinti skirtų priemonių įtraukimas į darnaus judumo mieste planus ir atsižvelgimas į jas vykdant teritorijų planavimą.

                        —

                        Priemonių, kuriomis remiamas platesnis naudojimasis viešuoju transportu, važiavimas dviračiu ir vaikščiojimas, diegimas.

                        —

                        Paskatų pirkti ir naudoti netaršias transporto priemones teikimas ir skatinimas naudotis nedidelio svorio individualiomis transporto priemonėmis.

                        —

                        Skatinimas naudotis kolektyviniu transportu, kad būtų pereinama nuo pavienių asmenų kelionių prie didesnio transporto priemonių užpildymo.

                        —

                        Dėmesio skyrimas energijos vartojimo efektyvumui nustatant kelių eismo saugumo taisykles ir projektuojant kelių eismo infrastruktūros objektus.

                        —

                        Transporto infrastruktūros projektavimas (pvz., kai reikia lyginti žemės paviršiaus nelygumus, statyti tiltus ir įrengti tunelius) atsižvelgiant į energijos vartojimo efektyvumo naudą visuomenei.

                           3 intarpas

                           Principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ priimant vietos transporto planavimo sprendimus

                        Pagalbiniame tyrime pateikta praktinių pavyzdžių, kokie žingsniai turi būti atlikti, kai principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ įgyvendinamas priimant vietos transporto planavimo ir valdymo investicijų sprendimus.
                        Šio principo taikymas daugiausia priklauso nuo transporto planuotojo, kuris yra atsakingas už viešojo transporto tinklų, transporto paslaugų ir infrastruktūros planavimą ir valdymą. Savivaldybės administracija atlieka reguliavimo institucijos vaidmenį nustatydama patekimo į rinką taisykles, SNA metodiką ir atitikties patikrą. Politikos formuotojai turėtų nustatyti investicijų į vietos transporto planavimą ir valdymą tikslus ir reguliavimo sistemą. Jie turėtų užtikrinti, kad energijos vartojimo efektyvumo didinimas būtų laikomas su transportu susijusių problemų sprendimo dalimi ir būtų įtraukiamas į darnaus judumo planus.

                  4.6.   Vanduo

            Energija ir vanduo yra glaudžiai susiję ekonominiame gyvenime ir daugeliu lygmenų. Vanduo yra reikalingas energijos reikmėms, pavyzdžiui, vėsinimui, šildymui, energijos kaupimui, biokuro gamybai, žaliavų apdorojimui, vandenilio ir e. kuro gamybai, taip pat hidroenergetikai. Energija yra reikalinga su vandeniu susijusioms reikmėms, pavyzdžiui, vandens gavybai, siurbliams, šildymui, vėsinimui, valymui, apdorojimui ir gėlinimui (83). Energiją galima taupyti įvairiais lygiais, be kita ko, imant ir skirstant vandenį, gaminant energiją (šildant ir vėsinant), valant vandenį, energiją naudojant pramonės procesuose, žemės ūkyje ir namų ūkiuose, tvarkant lietaus nuotekas ir vandenį panaudojant pakartotinai. Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas vandens sektoriuje ir pramonės, pastatų bei žemės ūkio vandens naudojimo ciklams reiškia, kad siekiant nutraukti energijos ir vandens vartojimo tarpusavio sąsają sprendimai iš anksto įvertinami. Europos vandens nuotekų valymo įrenginių suvartojamas energijos kiekis yra didesnis už dviejų elektrinių pagaminamą kiekį kiekvienais metais, ir sudaro didžiausią dalį (penktadalį) savivaldybių elektros sąskaitų. Jų eksploatavimas visuomenei kainuoja apie 2 mlrd. EUR per metus. Vietoj to tie įrenginiai galėtų gaminti efektyvią, atsinaujinančiąją, lanksčiai panaudojamą energiją, kurios kiekis prilygtų net iki dvylikos elektrinių pagaminamam kiekiui ir kuri prisidėtų prie mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos ir žiedinės ekonomikos plėtros Europoje (84).
            Sprendimai, kuriais siekiama mažinti energijos poreikį vandens sektoriuje ir naudojant vandenį, turėtų būti taikomi visų tipų projektams, visuose etapuose, visoje tiekimo grandinėje, taip pat nustatant metines ar daugiametes finansines programas regionų ir vietos lygmenimis.
            Į principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ poveikį visų sektorių vandens poreikiui taip pat reikėtų atsižvelgti, kai vertinama, kaip būtų galima sumažinti naštą savivaldybių biudžetams. Ypač kai vandens tiekimo įmonė priklauso savivaldybei, didelę elektros sąskaitų dalį gali lemti eksploatuojamuose vandens (nuotekų) įrenginiuose suvartojama energija. Kadangi įvairiose savivaldybėse gali labai skirtis, pavyzdžiui, informuotumo lygis, patirtis ar pajėgumai, investavimą į su vandeniu susijusias efektyvumo priemones galėtų palengvinti kiti, regioniniai arba nacionaliniai veiksmai pagal Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos 7 straipsnį.
            Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas pramoniniams ir kitiems vandens naudojimo ciklams apima vandens suvartojimo per pramonės procesus, kaip antai šildymui ir aušinimui, ir susidarančių nuotekų kiekių matavimą ir vertinimą. Daugeliu atveju investicijos į vandens technologijas ir vandens naudojimo procesų efektyvumą gali duoti grąžos per trumpą laiką, o naudojamo vandens kiekio sumažinimas tiesiogiai padeda taupyti energiją ir mažinti išmetamų teršalų kiekį.

               Sritys, kurioms reikėtų skirti dėmesio

                        —

                        Įvairių tipų vandeniui ruošti ir apdoroti naudojamo energijos kiekio mažinimas.

                        —

                        Vandens poreikio ir tinklo nuostolių mažinimas, dėl kurio vandens siurbliams ir vandens apdorojimo procesams reikia mažiau energijos.

                        —

                        Rėmimasis apklausomis apie energijos ir vandens naudojimo efektyvumą siekiant informuoti pramonę apie galimybes sutaupyti per vandens naudojimo ciklą.

                        —

                        Pažangiųjų technologijų ir procesų naudojimas.

                        —

                        Vandens naudojimo ir prieinamumo vandenilio ir e. kuro gamyklų vietose ir jų poveikio vietos vandens sistemai apsvarstymas.

                        —

                        Nuotekų valymo įrenginių pavertimas efektyviomis atsinaujinančiosios energijos jėgainėmis.

                        —

                        Išvardytose srityse galima apsvarstyti tokius sprendimus kaip:

                                    —

                                    energiškai efektyvi geriamojo vandens gamyba visoje tiekimo grandinėje (skirstant, naudojant ir valant nuotekas);

                                    —

                                    galimybės įrengti dviejų dalių sistemą, reikalingą lietaus nuotekoms ir kanalizacijos nuotekoms atskirai valyti, įvertinimas (taip galima išvengti poreikio sukurti papildomus vandens valymo pajėgumus, dėl kurių gali būti suvartojama daugiau energijos);

                                    —

                                    vandens taupymas ir recirkuliavimas pastatuose siekiant sumažinti energijos poreikius vandens siurbliams ir vandens šildymui, naudojant 3.1 rodiklį sistemoje „Level(s)“ (85);

                                    —

                                    karštam vandeniui ruošti naudojamų neatsinaujinančiosios šilumos generatorių pakeitimas, pvz., įrengiant saulės energijos kolektorius karštam vandeniui ruošti;

                                    —

                                    efektyvesnių siurblių įrengimas;

                                    —

                                    esamam naudojimui pritaikyta vandens vamzdžių infrastruktūra;

                                    —

                                    tolydžiojo reguliavimo pavarų naudojimas;

                                    —

                                    geresnė proceso kontrolė, efektyvesni kompresoriai ir pagal poreikį veikiantys siurbliai.

               Priemonių pavyzdžiai

                        —

                        Siekiant mažinti pikinę elektros tinklo apkrovą, atsižvelgiama į geriamojo vandens ir nuotekų infrastruktūrą, pavyzdžiui, geriamojo vandens siurbliai veikia tuo metu, kai elektros energijos poreikis yra nedidelis.

                        —

                        Nuotekų valymo įrenginiuose pagamintos biodujos naudojamos gaminant biometaną vietos reikmėms. Šis biometanas gali būti naudojamas bendrai šilumos ir elektros energijos gamybai, ir taip pagaminta elektros energija ir šiluma tiekiama į gretimus elektros energijos ir centralizuoto šilumos tiekimo tinklus (jei tokie yra).

                        —

                        Vandens sistemose naudojami proceso kontrolės metodai siekiant mažinti energijos gamybai naudojamo aušinimo vandens kiekį, taip pat tose vietose, kuriose energijos poreikiai didėja, kaip antai duomenų centruose.

                        —

                        Diegiama žalioji infrastruktūra, kaip antai žalieji stogai, kurie gali sulaikyti daug lietaus vandens ir todėl į nuotekų sistemą patenka mažiau lietaus nuotekų.

                        —

                        Populiarinamas arba skatinamas lietaus vandens kaupimas ir jo naudojimas namų ūkyje (skalbimo mašinose, tualetuose ir drėkinimui) siekiant sumažinti geriamajam vandeniui ruošti reikalingos energijos kiekį.

                  Pagal projektą ENERWATER sukurtas standartinis metodas ir internetinė priemonė nuotekų valymo įrenginių energijos vartojimo efektyvumui vertinti ir didinti. Metodikos ataskaitoje išsamiai išdėstyta, kaip vandens specialistai ir auditoriai turėtų vertinti nuotekų valymo įrenginio energinį efektyvumą (86).
            Vykdant projektą POWERSTEP (87) sukurta verta dėmesio koncepcija, kaip esamuose komunaliniuose nuotekų valymo įrenginiuose grynąjį energijos vartojimą neutralizuoti ar net juos padaryti daugiau energijos gaminančiais nei suvartojančiais įrenginiais, kurie galėtų padėti didinti energetikos sistemos lankstumą, suteikti daugiau galimybių miestams ir regionams ir padėti mažinti šilumos ir vėsumos tiekimo ir transporto sektorių priklausomybę nuo iškastinio kuro.
            4.7.   Informacinės ir ryšių technologijos (IRT)

            Skaitmenizacija paprastai laikoma energijos poreikio valdymo ir mažinimo priemone, tačiau dėl sparčios IRT įrangos naudojimo ir paslaugų plėtros energijos suvartojimas šiame sektoriuje didėja. Prognozuojama, kad energijos suvartojimą ypač didins naujų duomenų centrų įrengimas (88). Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas šiuo atveju reiškia išteklių paketo, kuriuo galima pasiekti, kad energetinė duomenų perdavimo paslauga (kuri tampa vis svarbesnė) būtų teikiama kuo mažesnėmis visuomenei tenkančiomis sąnaudomis, sudarymą ir įgyvendinimą. Be to, projektuojant IRT infrastruktūrą ir parenkant jos vietą turėtų būti atliekamas energijos suvartojimo vertinimas.
            Taip pat numatoma, kad 5G tinklų diegimas suteiks galimybių labai padidinti belaidžio ryšio pralaidumą ir naudoti tokias technologijas kaip susietojo ir autonominio judumo technologijos. Nors 5G technologija yra švaresnė negu esamos 4G sistemos, daug lemia konkretus tinklo projektas ir įdiegimas (89). Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas šiuo atveju reiškia tokį požiūrį, kai atsižvelgiama į visą sistemą ir vienu metu sprendžiami tinklo struktūros, techninės ir programinės įrangos energijos vartojimo efektyvumo ir tinklo eksploatavimo klausimai.

               Sritys, į kurias reikėtų atsižvelgti

                        —

                        Skatinimas plėtoti energiškai efektyvią duomenų centrų infrastruktūrą, atliekinės šilumos panaudojimą ir atsinaujinančiosios energijos gamybos savoms reikmėms sistemų diegimą.

                        —

                        5G tinklo efektyvumo vertinimas jo projektavimo, statybos ir naudojimo etapuose ir tinklo tobulinimas naudojant prieinamas technologijas.

                        —

                        Naujų technologijų, kurias naudojant dideliais kiekiais rengiami ir perduodami duomenys, bendrojo poveikio energijos vartojimo efektyvumui vertinimas.

               Priemonių pavyzdžiai

                        —

                        Skatinimas įrengti duomenų centrus arti šilumos tinklų.

                        —

                        IRT sistemų energinio efektyvumo standartų ir reikalavimų nustatymas.

                        —

                        Skatinimas didžiuosiuose 5G tinklo mazguose reguliavimui apkrova naudoti baterinius energijos kaupiklius („šiapus skaitiklio“), kurie būtų įkraunami tuo metu, kai interneto ryšio paslaugų paklausa nėra didelė, ir naudojami didelės paklausos metu.

                        —

                        Galimybė įjungti pažangesnius ir efektyviau energiją naudojančius įrenginių budėjimo režimus.

                        —

                        Skatinimas diegti mažiausio poveikio sistemai sprendimus, siejančius transporto priemonės vidaus ir išorės susietajam ir automatizuotam judumui skirtas funkcijas arba didelės skiriamosios gebos vaizdo perdavimo sprendimus.

                        —

                        Informacijos apie įvairių srautinio duomenų siuntimo variantų (ar net įvairių technologijų) energijos vartojimo skirtumus teikimas vartotojams.

                  4.8.   Finansų sektorius

            Tvarus finansavimas įgauna pagreitį, ir daug finansų įstaigų numato naudotis orientacine investicijų tvarumo taksonomija, kurią Europos Komisija šiuo metu baigia rengti pagal neseniai Komisijos priimtą atnaujintą tvaraus finansavimo strategiją (90).
            Vis dėlto, nors duomenys rodo, kad vis labiau domimasi energijos vartojimo efektyvumo finansavimu ir vykdoma vis daugiau tokios veiklos, energijos vartojimo efektyvumas vis dar retai yra atskiras finansų įstaigų prioritetas; dažniau tai yra vienas iš platesnės tvaraus finansavimo elementų. Be to, lieka neišnaudota daug galimybių rinktis sandorius ir projektus, turinčius potencialą taupyti energiją, nes finansų įstaigų atliekamo išsamaus patikrinimo procedūrose dažnai trūksta bendrų apsaugos priemonių, kurios leistų to išvengti. Todėl reikia didinti energijos vartojimo efektyvumo matomumą ir prioritetą finansų sektoriuje ir bankams, turto valdytojams ir kitoms finansų įstaigoms įgyvendinti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“.
            Šiuo metu finansų įstaigose atliekant sandorių išsamų patikrinimą pramonės ar pastatų investicijų atvejais gali būti nevisiškai atsižvelgiama į efektyvesnio energijos vartojimo potencialą. Jeigu efektyvaus energijos vartojimo galimybės neišnaudojamos per statybos, miesto ar pramoninių teritorijų plėtros, renovacijos arba pramonės modernizavimo procesus, vėliau tokių galimybių sutaupyti energijos gali nebebūti daugelį metų, nes didelio masto renovacijų ar pramonės procesų prastovos dešimtmetį ar daugiau metų gali būti nebeįmanomos.
            Tinkamai įgyvendinant principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ galima užtikrinti, kad būtų nustatytos visos galimybės taupyti energiją, ir taip paspartinti turto portfelių žalinimą. Įvairių sektorių projektų finansavimui gali būti taikomi paprasti ir standartizuoti išsamaus patikrinimo kriterijai (kai kurie iš jų jau parengti). Vertinant investicijų patrauklumą bankams per visą turto gyvavimo ciklą deramas dėmesys turi būti skiriamas anglies dioksido apmokestinimui.
            Daugiau dėmesio skiriant principui „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ galima padidinti skolinimą, sumažinti mokėjimo įsipareigojimų neįvykdymo ir turto neišnaudojimo riziką, lengviau pasiekti įmonių socialinės atsakomybės tikslus ir užtikrinti griežtinamų tvarumo finansinių reikalavimų laikymąsi. Teikiant tikslinę techninę paramą finansų įstaigoms, konkrečiai, skatinant projektų vertinimui naudoti gyvavimo ciklo sąnaudų modelius, gali pagerėti išsamaus patikrinimo procedūros.
            Finansų įstaigoms įvairiuose procesuose taikant principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ visoje ekonomikoje gali pagausėti ekonomiškai efektyvių investicijų į energijos vartojimo efektyvumą. Tai, pavyzdžiui:

                        —

                           Investicijos vien į energijos vartojimo efektyvumą. Jų atveju įvairiopa investicijos nauda užtikrina investuoto kapitalo grąžą pagal atitinkamą grąžos normą. Taikant principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ atsirastų poreikis nustatyti ir kiekybiškai įvertinti naudą ir apie ją pranešti galutiniam savininkui.

                        —

                           Reikšmingi patobulinimai ir renovacija. Šiuo atveju kapitalo investicijomis daugiausia siekiama turto gerinimo ir modernizavimo, o energija yra tik vienas iš komponentų. Per išsamų patikrinimą taikant principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ būtų užtikrinta, kad visi reikiami su energijos poreikiu susiję turto projektavimo ir atnaujinimo aspektai būtų optimizuoti naudojantis finansavimo formalumų užbaigimo metu prieinamomis geriausiomis technologijomis ir metodais.

                        —

                        Vieno pastato, pramonės gamyklos, metro stoties ar energijos jėgainės plėtros ir statybos finansavimas. Principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ padėtų finansų įstaigai kuo ankstesniame plėtros ir projektavimo proceso etape atkreipti dėmesį į probleminius aspektus. Į išsamų patikrinimą būtų įtraukta viso turto gyvavimo ciklo analizė, apimanti su energija susijusį atitinkamos investicijos poveikį visu jos laikotarpiu.

                        —

                           Gamybos procesų srities investicijų analizė paprastai turėtų apimti įvairių alternatyvų įvertinimą. Kai galima sumažinti energijos poreikius pasirenkant efektyvią alternatyvą, principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas turėtų skatinti ją apsvarstyti prieš kitus, alternatyvius sprendimus, ypač plyno lauko turto atveju. Į išsamų patikrinimą būtų įtraukta viso turto gyvavimo ciklo analizė, apimanti su energija susijusį atitinkamos investicijos poveikį visu jos laikotarpiu.

                        —

                           Struktūrinio ar sisteminio lygmens investicijos, kaip antai į elektros energijos tinklus, geležinkelio ar autobusų transporto sistemas, metro sistemas, elektra varomų transporto priemonių infrastruktūrą, energijos kaupimo įrenginius ar naują uostų infrastruktūrą: šiomis investicijomis gali būti įtvirtinamos tradicinės energetikos paradigmos (arba kliudoma pereiti prie naujų). Pagal principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ finansuotojai privalėtų užduoti planuotojams klausimus, kad įsitikintų, ar tinkamai atsižvelgta į naujosios struktūros poveikį energijos poreikiui, taip pat reikėtų analizuoti scenarijus atsižvelgiant į makrolygio energijos suvartojimo ir išmetamo ŠESD kiekio mažinimo per visą turto gyvavimo ciklą reikalavimus pagal Paryžiaus susitarimus, siekiant tikrumo investuotojams, kad naujoji infrastruktūra neliks nepanaudota ateityje, kai grynasis išmetamas ŠESD kiekis bus nulinis.

                  Pagal principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ reikės taikyti atitikties mechanizmą, skirtą patvirtinti, kad turtas atitinka ES pastatų energinio naudingumo teisės aktų nuostatas ir energijos vartojimo efektyvumo įpareigojimus. Tokie reikalavimai bus keičiami ir griežtinami laikui bėgant, todėl finansų įstaigos turi įtraukti energijos vartojimo auditus, kad būtų vertinami energinio efektyvumo aspektai visu įprastiniu turto naudojimo laikotarpiu. Jeigu atlikta energinio efektyvumo patobulinimų, viršijančių minimalius teisinius reikalavimus, reikia, kad per finansinio išsamaus patikrinimo procesus jie taptų matomi ir už juos būtų atsiskaitoma.
            Finansų įstaigos turėtų stiprinti savo techninius pajėgumus kurti specialias žaliąsias finansines priemones (žaliąją hipoteką ar žaliąsias paskolas), kad galėtų pasiūlyti optimizuotus sprendimus, kuriais būtų atskleistas visas paraiškos dokumentuose nustatytas energijos vartojimo efektyvumo potencialas.
            Galiausiai, finansų įstaigos turi užtikrinti, kad jų investicijų portfeliai atitiktų energijos vartojimo efektyvumo standartus laikui bėgant. Jeigu neatsižvelgiama į efektyvaus energijos vartojimo galimybes, finansų įstaigos ir jų klientai patiria reikšmingą su pertvarkomis susijusią riziką, kad toks turtas gali likti neišnaudotas, nes būtų nesuderinamas su ES klimato ir energetikos politikos tikslais ir anglies dioksido poveikio neutralizavimu. Jeigu būtų nustatyti rodikliai, pagal kuriuos projekto tikslai būtų palyginami su minimaliaisiais reikalavimais (pvz., Pastatų energinio naudingumo direktyvos ar ekologinio projektavimo reikalavimais), tai padėtų nustatyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ atitinkančius projektus. Komisija skatins naudoti energinio naudingumo sertifikatus ir palengvins duomenų rinkimo priemonių taikymą sudarant sutartis dėl energijos vartojimo efektyvumo.
            Taikant principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ bus suderinti interesai, užtikrintas patikimas duomenų rinkimas ir pateikimas ir parengta standartizuota su energija susijusių finansinių rodiklių duomenų atskleidimo ir stebėsenos procedūra. Reikia skirti deramą dėmesį teorinėms diskonto normoms, galinčioms turėti poveikį rezultatams ir numatomam pelnui, kurio finansų įstaigos tikisi iš savo finansuojamo turto. Skaitmeniniai sprendimai padėtų gerinti duomenų rinkimą ir projektų stebėseną. Jie taip pat padėtų geriau vertinti projektus ir galiausiai palengvintų kredito suteikimą klientams.

               Sritys, į kurias reikėtų atsižvelgti

                        —

                        Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ pritaikymas ir integravimas į įvairius finansavimo procesus siekiant užtikrinti, kad būtų pirmumo tvarka tinkamai apsvarstytos visos energijos vartojimo efektyvumo priemonės.

                        —

                        Projektų plėtotojų, bankų ir turto savininkų techninio pajėgumo užtikrinimas, kad jie gebėtų nustatyti visą energijos taupymo potencialą ir pasiekti daugiau negu tikimasi pagal nustatytus reikalavimus ar įprastinės veiklos scenarijus.

                        —

                        Projektų vykdytojų interesų nustatyti energinio efektyvumo patobulinimus suderinimas, atkreipiant į tai dėmesį per techninius ir su energija susijusius išsamius patikrinimus.

                        —

                        Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymas siekiant atkreipti dėmesį į riziką, kad įrenginiuose, objektuose ir tinkluose po reikšmingų patobulinimų gali likti neišnaudojamo turto.

                        —

                        Pastatų sektoriui skirtų naujų finansinių produktų, apimančių principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ ir taikomų optimalaus energinio efektyvumo investicijoms, kūrimas.

                        —

                        Skatinimas į turto (ypač plyno lauko turto projektų) rizikos vertinimą labiau įtraukti energijos ir anglies dioksido kainas.

                        —

                        Vadovavimasis ES taksonomijos kriterijais (ypač dėl energijos vartojimo efektyvumo) siekiant padėti projektų plėtotojams, savininkams ir finansų įstaigoms nustatyti projektus, kurie reikšmingai prisidėtų siekiant klimato ir kitų aplinkos tikslų.

                        —

                        Skaidrus informacijos atskleidimas apie taikomas ir teorines su energijos vartojimo efektyvumo nauda susijusias diskonto normas nustatant esamų objektų patobulinimų ir naujos statybos technines specifikacijas.

               Priemonių pavyzdžiai

                        —

                        Viso turto gyvavimo ciklo analizės, apimančios su energija ir anglies pėdsaku susijusį atitinkamos investicijos poveikį visu jos laikotarpiu, taikymas.

                        —

                        Principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymo priemonių kūrimas (91) siekiant padėti plėtros ir projektų vykdytojams visapusiškai įvertinti įvairias galimybes didinti energijos vartojimo efektyvumą.

                        —

                        Įprastinių hipotekos paskolų žalinimo komponentų vertinimas ir kūrimas, įtraukiant energinio efektyvumo vertinimą į išsamaus patikrinimo procesus.

                        —

                        Skatinimas per gamybinio turto, tinklų ir nekilnojamojo turto finansavimo procesą naudoti pažangiųjų skaitiklių duomenis.

                  5.   TOLESNĖ ŠIŲ PRINCIPO „SVARBIAUSIA – ENERGIJOS VARTOJIMO EFEKTYVUMAS“ GAIRIŲ RAIDA

            Šios gairės yra pirmasis žingsnis siekiant skatinti taikyti ir realizuoti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“.
            Galima šio principo taikymo sritis yra labai plati, ir gali reikėti parengti išsamesnius vadovus ar rekomendacijas siekiant padėti susijusiems subjektams paprasčiau, tiksliau ir pagal sektoriaus poreikius taikyti šį principą. Be to, siūloma platesnės naudos vertinimo metodika dar nėra iki galo parengta ir reikia toliau ją tobulinti.
            Šios gairės turėtų paskatinti tolesnes diskusijas ir kitus bandymus padėti taikyti šį principą įvairiuose ekonomikos sektoriuose. Pageidautina, kad valstybės narės ir kiti suinteresuotieji sektoriai dalytųsi šių gairių taikymo patirtimi, kuri padėtų toliau jas tobulinti. Ypač svarbu, kad principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ būtų taikomas ne tik energetikos sektoriuje, bet ir kitose, kaip antai IRT, transporto, žemės ūkio ir vandentvarkos srityse, kuriose energijos vartojimo efektyvumo priemonės neįeina į pagrindinius politikos klausimus, tačiau taupyti energiją reikia siekiant išmetamo ŠESD kiekio mažinimo tikslų. Be to, pateikus pasiūlymą dėl TEN-E reglamento, reikės įdėti daugiau darbo siekiant užtikrinti, kad šis principas būtų taikomas taip, kaip numatyta tame teisės akto pasiūlyme, ir galbūt bus parengti infrastruktūros planavimui taikytini šio principo kriterijai.
            Atsižvelgdama į galimybę taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ finansų sektoriuje, Komisija Energijos vartojimo efektyvumo finansinių institucijų grupės (EEFIG) darbe sudarė specialią darbo grupę, kurioje yra daug finansų įstaigų atstovų ir kurios darbu siekiama ištirti dabartinę finansų sektoriaus praktiką, susijusią su tuo, kaip įvairių tipų finansų įstaigos savo įprastinėje veikloje atsižvelgia į tvarumo kriterijus ir kiek joms svarbus energijos vartojimo efektyvumas. Ši darbo grupė skirs dėmesį dabartiniam ir potencialiam principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ taikymui finansų sektoriuje tvaraus finansavimo kontekste. Iki 2023 m. ji parengs rekomendacijas, padėsiančias skatinti taikyti šį principą finansų sektoriuje priimant finansavimo ir investavimo sprendimus.
            Šios gairės bus peržiūrėtos, kai bus surinkta naujų duomenų ir sukaupta jų taikymo patirties, ne vėliau kaip po penkerių metų nuo jų paskelbimo.

               (1)  Ecorys, Fraunhofer ISI, Wuppertal Institute (2021), Analysis to support the implementation of the Energy Efficiency First principle in decision-making.

               (2)  https://enefirst.eu/

               (3)  https://www.seenergies.eu/

               (4)  Pagal projektą ENEFIRST pateikta įvairių požiūrių į principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ apibrėžtį apžvalga; tai galėtų padėti geriau jį konceptualizuoti (https://enefirst.eu/wp-content/uploads/D2-1-defining-and-contextualizing-the-E1st-principle-FINAL-CLEAN.pdf).

               (5)  Plg. Marina Economidou ir Tiago Serrenho (2019), Assessment of progress made by Member States in relation to Article 19(1) of the Directive 2012/27/EU - Actions taken to remove barrier of split incentives and boost green procurement, JRC Science for Policy Report.

               (6)  COM(2021) 558 final.

               (7)  2019 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/944 dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2012/27/ES (OL L 158, 2019 6 14, p. 125) (Elektros energijos direktyva).

               (8)  OL L 127, 2019 5 16, p. 34.

               (9)  COM(2020) 824 final.

               (10)  2020 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/852 dėl sistemos tvariam investavimui palengvinti sukūrimo, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) 2019/2088 (OL L 198, 2020 6 22, p. 13).

               (11)  Plg. Sophie Shnapp, Daniele Paci, Paolo Bertoldi (2020), Untapping multiple benefits:
               hidden values in environmental and building policies, JRC Technical Report.

               (12)  https://enefirst.eu/wp-content/uploads/D2-1-defining-and-contextualizing-the-E1st-principle-FINAL-CLEAN.pdf

               (13)  Plg. informacinį dokumentą dėl geriausių prieinamų efektyvaus energijos vartojimo būdų: Reference Document on Best Available Techniques for Energy Efficiency, 2009.

               (14)  Ecorys, Fraunhofer ISI, Wuppertal Institute (2021), Analysis to support… (op. cit.).

               (15)  Perkančiosios organizacijos – valstybės, regionų ar vietos valdžios institucijos, viešosios teisės reglamentuojami subjektai arba iš vienos ar daugiau tokių institucijų arba vieno ar daugiau tokių viešosios teisės reglamentuojamų subjektų sudarytos asociacijos. Perkančiaisiais subjektais gali būti perkančiosios organizacijos, valstybinės įmonės arba subjektai, nepatenkantys nė į vienos iš šių sąvokų apibrėžtį. Teisiškai privalomos apibrėžtys nustatytos Direktyvos 2014/23/ES 6 ir 7 straipsniuose, Direktyvos 2014/24/ES 2 straipsnyje, Direktyvos 2014/25/ES 3 ir 4 straipsniuose.

               (16)  Senta Schmatzberger, Janne Rieke Boll (2020), Report on barriers to implementing EE1st in the EU-28.

               (17)  Plg. Stephanede la Rue du Can et al. (2014), Design of incentive programs for accelerating penetration of energy-efficient appliances.

               (18)  Plg. Paolo Bertoldi et al. (2020), How to finance energy renovation of residential buildings:
               Review of current and emerging financing instruments in the EU.

               (19)  Pagal 2021 m. birželio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2021/1060, kuriuo nustatomos bendros Europos regioninės plėtros fondo, „Europos socialinio fondo +“, Sanglaudos fondo, Teisingos pertvarkos fondo ir Europos jūrų reikalų, žvejybos ir akvakultūros fondo nuostatos ir šių fondų bei Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondo, Vidaus saugumo fondo ir Sienų valdymo ir vizų politikos finansinės paramos priemonės taisyklės (OL L 231, 2021 6 30, p. 159), 60 konstatuojamąją dalį.

               (20)  2021 m. vasario 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2021/240, kuriuo nustatoma techninės paramos priemonė (OL L 57, 2021 2 18, p. 1).

               (21)  Peržiūrėtų Pagalbos klimatui, energetikai ir aplinkos apsaugai gairių (Climate, Energy and Environmental Aid Guidelines, CEEAG) projektas paskelbtas viešoms konsultacijoms: https://ec.europa.eu/competition-policy/public-consultations/2021-ceeag_en.

               (22)  Plg. Nives Della Valle and Paolo Bertoldi. Mobilizing citizens to invest in energy efficiency, JRC Science for Policy Report (bus paskelbta).

               (23)  Silvia Rivas et al. (2016), Effective information measures to promote energy use reduction in EU Member States
               , JRC Science for Policy Report.

               (24)  https://europa.eu/new-european-bauhaus/index_lt

               (25)  Sergi Moles-Grueso et al. (2021), Energy Performance Contracting in the Public Sector of the EU
               , JRC Science for Policy Report.

               (26)  https://eplca.jrc.ec.europa.eu/

               (27)  Plg. Europos Komisija (2017), Promoting healthy and highly energy performing buildings in the European Union
               , JRC Science Hub.

               (28)  2013 m. balandžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 347/2013 dėl transeuropinės energetikos infrastruktūros gairių (OL L 115, 2013 4 25, p. 39).

               (29)  Plg. Sophie Shnapp, Daniele Paci, Paolo Bertoldi (2020), Untapping multiple benefits… (op. cit.).

               (30)  https://www.odyssee-mure.eu/data-tools/multiple-benefits-energy-efficiency.html

               (31)  https://www.eceee.org/library/conference_proceedings/eceee_Summer_Studies/2015/1-foundations-of-future-energy-policy/capturing-the-8220multiple-benefits8221-of-energy-efficiency-in-practice-the-uk-example/2015/1-424-15_Payne_pre.pdf/

               (32)  Plg. Eva Alexandri et al. (2016), The Macroeconomic and Other Benefits of Energy Efficiency.

               (33)  https://ec.europa.eu/info/files/better-regulation-toolbox-21_en

               (34)  Plg. E3G (2016), More Security, Lower Cost A Smarter Approach To Gas Infrastructure In Europe.

               (35)  https://combi-project.eu/

               (36)  https://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/documents/the_macro- level_and_sectoral_impacts_of_energy_efficiency_policies.pdf

               (37)  https://cordis.europa.eu/project/id/101000132

               (38)  https://op.europa.eu/de/publication-detail/-/publication/9781f65f-8448-11ea-bf12-01aa75ed71a1

               (39)  Pavyzdžiui, patalpų ir lauko oro teršalų kiekiai labai sumažėja, kai dujiniai ar medžio kuru kūrenami patalpų šildymo įrenginiai ir viryklės pakeičiami efektyviais elektros prietaisais.

               (40)  Hector Pollitt, Eva Alexandri et al. (2017), The macro-level and sectoral impacts of Energy Efficiency policies.

               (41)  PSO (2011), Health in the green economy:
               health co-benefits of climate change mitigation- housing sector, https://www.who.int/publications/i/item/9789241501712.

               (42)  Plg. Hector Pollitt, Eva Alexandri et al. (2017), op. cit., p. 32–33.

               (43)  Nora Mzavanadze (2018), Final report:
               quantifying energy poverty related health impacts of energy efficiency, p. 17–24.

               (44)  https://gains.iiasa.ac.at/models/index.html

               (45)  Pavyzdžių, kaip galima vertinti triukšmo sumažinimą, galima rasti čia: Ståle Navrud (2002), The State-Of-The-Art on Economic Valuation of Noise.

               (46)  BPIE (2018), Building 4 People – Quantifying the benefits of energy renovation investments in schools, offices and hospitals.

               (47)  Plg. Hector Pollitt, Eva Alexandri et al. (2017), op. cit.

               (48)  OL L 181, 2012 7 12, p. 30.

               (49)  Naudojant EAA metodiką ir UNFCCC anglies dioksido apskaitą. Pagal 2018 m. duomenis.

               (50)  https://www.eea.europa.eu/data-and-maps/daviz/co2-emission-intensity-6

               (51)  Naudojant EAA metodiką ir UNFCCC anglies dioksido apskaitą.

               (52)  Naudojant EAA metodiką ir UNFCCC anglies dioksido apskaitą.

               (53)  FfE The Research Center for Energy Economics (2018), EU Displacement Mix.
               A Simplified Marginal Method to Determine Environmental Factors for Technologies Coupling Heat and Power in the European Union.

               (54)  https://gains.iiasa.ac.at/models/index.html

               (55)  Plg. JRC (2018), Projected fresh water use from the European energy sector Disaggregated fresh water withdrawal and consumption in the EU up to 2050, JRC Technical Report.

               (56)  Plg. Vasilis Fthenakis, Hyung Chu Kim (2009), Land use and electricity generation:
               A life-cycle analysis.

               (57)  https://www.e3me.com/

               (58)  https://repository.tno.nl/islandora/object/uuid%3A3c658012-966f-4e7a-8cfe-d92f258e109b

               (59)  https://www.gws-os.com/de/index.php/energy-and-climate/models/model-details/ginfors-e.html

               (60)  Taip pat didelį poveikį pajunta gyvenamosios ir komercinės paskirties pastatų savininkai – padidėja jų nekilnojamojo turto vertė, sumažėja priežiūros išlaidos ir padidėja pajėgumas mokėti hipotekos paskolas. Plg. Paolo Zancanella et al. (2018), Energy efficiency, the value of buildings and the payment default risk, JRC Science for Policy Report.

               (61)  Energinė pastatų renovacija yra ypač imli darbui veikla, kurios dauguma dalyvių yra MVĮ; žr.: https://www.iea.org/articles/energy-efficiency-and-economic-stimulus.

               (62)  Hector Pollitt, Eva Alexandri et al. (2017), op. cit.

               (63)  Sibylle Braungardt, Johannes Hartwig et al. (2015), The macroeconomic benefits of ambitious energy efficiency policy – a case study for Germany.

               (64)  Helge Sigurd, Næss-Schmidt et al. (2018), Macro-economic impacts of energy efficiency. COMBI, WP6 Macro-economy. Final report.

               (65)  Ten pat.

               (66)  https://www.eceee.org/static/media/uploads/site-2/policy-areas/discount-rates/evaluating-our-future-report.pdf

               (67)  Hector Pollit, Sophie Billington (2015), The Use of Discount Rates in Policy Modelling.

               (68)  2019 m. rugsėjo 25 d. Komisijos rekomendacija (ES) 2019/1658 dėl Energijos vartojimo efektyvumo direktyva nustatytos pareigos taupyti energiją perkėlimo į nacionalinę teisę (OL L 275, 2019 10 28, p. 1).

               (69)  Šis dydis nurodytas remiantis tuo, kaip teikiant struktūrinių fondų paramą nustatomi didelės apimties projektai, t. y. didelio masto investicijos, kurių bendros tinkamos finansuoti išlaidos viršija 50 mln. EUR.

               (70)  Pagal EVED 15 straipsnio 9 dalį.

               (71)  2019 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/944 dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2012/27/ES (OL L 158, 2019 6 14, p. 125).

               (72)  2019 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2019/943 dėl elektros energijos vidaus rinkos (OL L 158, 2019 6 14, p. 54).

               (73)  Žr. JRC (2016), Demand Response status in EU Member States, JRC Science for Policy Report.

               (74)  2017 m. lapkričio 23 d. Komisijos reglamentas (ES) 2017/2195, kuriuo nustatomos elektros energijos balansavimo gairės (OL L 312, 2017 11 28, p. 6).

               (75)  Ecorys, Fraunhofer ISI, Wuppertal Institute (2021), Analysis to support… (op. cit.).

               (76)  Plg. Ettore Bompard et al. (2020), Improving Energy Efficiency in Electricity Networks, JRC Technical Report, ir Sergio Ascari et al. (2020), Towards a Regulatory Methodology for Energy Efficiency in Gas Networks
               , JRC Technical Report.

               (77)  Įskaitant pasienio regionus.

               (78)  Plg. Lorcan Lyons et al. (2021), Defining and accounting for waste heat and cold, European Commission, Petten.

               (79)  Šie duomenys yra susiję su pastatų naudojimu ir eksploatavimu, įskaitant elektros ir šilumos sektoriuje netiesiogiai išmetamas ŠESD, tačiau neapimant viso pastatų gyvavimo ciklo. Apskaičiuota, kad statybos medžiagų anglies pėdsakas sudaro apie 10 proc. viso pasaulyje per metus išmetamo ŠESD kiekio. Žr.: IRP, Resource Efficiency and Climate Change, 2020, ir JT aplinkos programos 2019 m. ataskaitą Emissions Gap Report.

               (80)  BPIE, INIVE (2020), Technical study on the possible introduction of optional building renovation passports

               (81)  Plg. Paolo Bertoldi et al. (2020), How to finance… (op. cit.).

               (82)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Darnaus ir išmanaus judumo strategija. Europos transporto kelias į ateitį“, COM(2020) 789 final.

               (83)  Plg. Magagna D., Hidalgo González I., et al. (2019) Water – Energy Nexus in Europe, Publications Office of the European Union, Luxembourg.

               (84)  http://powerstep.eu/system/files/generated/files/resource/policy-brief.pdf

               (85)  Plg. Europos tvarių pastatų sistemą „Level(s)“: https://ec.europa.eu/environment/topics/circular-economy/levels_en.
            https://susproc.jrc.ec.europa.eu/product-bureau/product-groups/412/documents

               (86)  https://www.enerwater.eu/wp-content/uploads/2015/10/D3.4-ENERWATER-Oct18-1.pdf

               (87)  Full scale demonstration of energy positive sewage treatment plant concepts towards market penetration, POWERSTEP, http://powerstep.eu/.

               (88)  Tyrime dėl energiškai efektyvių debesijos kompiuterijos technologijų ir politikos priemonių aplinką tausojančiai debesijos rinkai (Energy-efficient Cloud Computing Technologies and Policies for an Eco-friendly Cloud Market) parodyta, kad energijos vartojimas ES duomenų centruose 2018 m. sudarė 2,7 proc. viso elektros energijos poreikio, o jeigu tęsis dabartinės plėtros tendencijos, ši dalis iki 2030 m. pasieks 3,21 proc.

               (89)  Plg. Paolo Bertoldi (2017), Code of Conduct for Broadband equipment, JRC Technical Reports, ir https://e3p.jrc.ec.europa.eu/communities/ict-code-conduct-energy-consumption-broadband-communication-equipment.

               (90)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Perėjimo prie tvarios ekonomikos finansavimo strategija“, SWD(2021) 180 final.

               (91)  Plg. Smart Financing for Smart Buildings - Technical Assistance and IT Tools, JRC, 2021.