title: 2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl valstybių narių, kurių valiuta yra euro, bendrų ekonominės politikos gairių įgyvendinimo

text:
               29.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 247/141

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2014 m. liepos 8 d.
   dėl valstybių narių, kurių valiuta yra euro, bendrų ekonominės politikos gairių įgyvendinimo
   2014/C 247/27
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 136 straipsnį, kartu su 121 straipsnio 2 dalimi,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (2), ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               šiuo metu ekonominei euro zonos aplinkai būdingas laipsniškas, bet vis dar trapus ekonomikos atsigavimas. 2013 metais ir 2014 m. pradžioje euro zonoje labai sumažėjo infliacija ir numatoma, kad per prognozės laikotarpį ji turėtų didėti tik labai palaipsniui ir atspindėti ekonomikos sąstingį bei vykdomus santykinių kainų koregavimus pažeidžiamos ekonomikos šalyse, taip pat anksčiau pakilusį euro kursą. Be to, nors atsigavimas tampa vis platesnio pobūdžio, skirtumai tarp valstybių narių, kurių valiuta yra euro (euro zonos valstybių narių), tebėra dideli;

               (2)

               euro zonos veiksmingumas priklauso ne vien nuo jos narių skaičiaus. Ekonomikos ir finansų krizė akivaizdžiai atskleidė glaudžias euro zonos narių tarpusavio sąsajas ir poreikį griežčiau koordinuoti euro zonos valstybių narių fiskalinę, finansų ir struktūrinę politiką, kad visoje euro zonoje būtų užtikrinta nuosekli politikos kryptis. Euro zonos valstybės narės, 2012 m. kovo 2 d. pasirašydamos Sutartį dėl stabilumo, koordinavimo ir valdysenos ekonominėje ir pinigų sąjungoje (SSKV), įsipareigojo vykdyti plataus užmojo politikos reformas ir koordinuoti politiką. 2013 m. įsigaliojus vadinamojo dviejų dokumentų rinkinio reglamentams (3) dar labiau sustiprėjo biudžeto ir ekonominės politikos koordinavimas euro zonoje. Euro zonos valstybėms narėms tenka ypatinga atsakomybė veiksmingai įgyvendinti naują valdymo sistemą. Tam reikia didesnio tarpusavio spaudimo siekiant remti nacionalinių reformų įgyvendinimą ir fiskalinio apdairumo, išsamesnio nacionalinių reformų vertinimo euro zonos atžvilgiu, galimo šalutinio poveikio internalizavimo ir itin svarbių sričių politikos skatinimo norint, kad EPS veiktų tinkamai. Tam taip pat reikia tinkamo informavimo apie euro zonos strategiją.

               (3)

               atsižvelgiant į didelę euro zonos valstybių narių tarpusavio priklausomybę, esama galimo didelio šalutinio su struktūrinių reformų įgyvendinimu susijusio poveikio, į kurį reikia atsižvelgti siekiant užtikrinti optimalų politikos formavimą ir įgyvendinimą tiek atskirose euro zonos valstybėse narėse, tiek visoje euro zonoje. Pavyzdžiui, geriau koordinuojant reformų įgyvendinimo veiksmus būtų sudarytos palankesnės sąlygos būtinai valstybių narių konvergencijai. Šiuo atžvilgiu labai svarbu iš anksto aptarti euro zonos valstybių narių reformų planus, remiantis esama praktika, ir veiksmingai įgyvendinti makroekonominio disbalanso procedūrą;

               (4)

               vienas iš pagrindinių euro zonai tenkančių politikos uždavinių yra sumažinti valdžios sektoriaus skolą vykdant diferencijuotą, ekonomikos augimui palankią fiskalinę politiką, kartu skatinant euro zonos augimo potencialą ir šalinant socialinius krizės padarinius. Dėl pastaraisiais metais dėtų konsolidavimo pastangų pagerėjo euro zonos fiskalinė padėtis, tačiau tam tikros euro zonos valstybės narės dar turi tęsti fiskalinį koregavimą, kad būtų sumažinti itin aukšti skolos lygiai. Visos euro zonos valstybės narės turėtų gerinti viešųjų finansų kokybę, siekdamos skatinti produktyvumą ir didinti užimtumo lygį;

               (5)

               krizės pradžioje labai sumažėjo investicijų euro zonoje ir jos iki šiol nepasiekė savo ilgalaikio vidurkio. Vangias investavimo tendencijas lemia bendras privačiojo sektoriaus finansinio įsiskolinimo sumažėjimo, finansinio susiskaidymo ir būtinų fiskalinio konsolidavimo pastangų poveikis, dėl kurio sumažėjo viešųjų investicijų. Norint palaikyti ekonomikos atsigavimą ir skatinti augimo potencialą reikia didinti investicijas į infrastruktūrą ir gebėjimus. Daug investicijų turėtų skirti privatusis sektorius, tačiau valdžios institucijoms galėtų tekti svarbus vaidmuo sudarant tam palankias sąlygas;

               (6)

               euro zonoje kreditų srautas į realiąją ekonomiką išlieka vangus, o finansų rinkų susiskaidymas tebėra labai didelis, nors sumažėjo įtampa dėl valstybės skolos. Daugelyje valstybių narių galimybės gauti finansavimą, ypač MVĮ atveju, išlieka ribotos, o tai kelia grėsmę ekonomikos atsigavimui. Todėl reikia imtis iniciatyvų, kuriomis būtų siekiama atkurti kreditų srautus, stiprinti kapitalo rinkas ir skatinti ilgalaikį ekonomikos finansavimą. Imantis veiksmų, pavyzdžiui, galutinio bankų balansų koregavimo, tolesnio nuosavo kapitalo rezervų stiprinimo, prireikus, turto kokybės patikrinimų ir testavimų nepalankiausiomis sąlygomis, padedama nustatyti visas likusias pažeidžiamas sritis ir sustiprinti pasitikėjimą visu sektoriumi. Didelė pažanga padaryta kuriant bankų sąjungą, visų pirma sukurtas bendras priežiūros mechanizmas ir susitarta dėl bendro pertvarkymo mechanizmo;

               (7)

               finansų krizė atskleidė ekonominės ir pinigų sąjungos struktūros trūkumus. 2012 m. lapkričio 28 d. Komisija pateikė Stiprios ir veiksmingos ekonominės ir pinigų sąjungos projektą, kuriuo siekta pradėti europines diskusijas. 2012 m. gruodžio 5 d. Europos Vadovų Tarybos pirmininkas, glaudžiai bendradarbiaudamas su Europos Komisijos pirmininku, Euro grupės pirmininku ir Europos Centrinio Banko pirmininku, parengė ataskaitą, kurioje remiamasi įvairiomis šio Komisijos projekto idėjomis ir nurodomas veiksmų tvarkaraštis bei pakopomis suskirstytas ekonominės ir pinigų sąjungos kūrimo užbaigimo procesas. Europos Parlamentas pateikė nuomonę 2012 m. lapkričio 20 d. rezoliucijoje. Nuo tada imtasi reikšmingų veiksmų. 2013 m. gruodžio mėn. Europos Vadovų Taryba pateikė tolesnes gaires. Norint toliau tobulinti EPS reikės laipsniško metodo, kurį taikant drausmė būtų derinama su solidarumu. Vadinamojo šešių dokumentų rinkinio (4) ir dviejų dokumentų rinkinio teisės aktuose numatyta, kad pirmoji jų įgyvendinimo apžvalga turi būti atlikta iki 2014 m. pabaigos,

         REKOMENDUOJA euro zonos valstybėms narėms, nedarant poveikio Tarybos kompetencijai valstybių narių ekonominės politikos koordinavimo srityje, atskirai ir kartu, o svarbiausia, koordinuojant ekonominę politiką Euro grupėje, 2014–2015 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               glaudžiai bendradarbiaujant su Komisija skatinti ir stebėti struktūrinių reformų įgyvendinimą sklandžiam euro zonos veikimui svarbiausiose srityse, siekiant skatinti ekonomikos augimą bei konvergenciją ir vidaus bei išorės disbalanso koregavimą. Įvertinti ir skatinti reformų įsipareigojimų įgyvendinimo pažangą euro zonos valstybėse narėse, kuriose susidaręs perviršinis disbalansas, ir reformų įgyvendinimo pažangą euro zonos valstybėse narėse, kuriose dėl susidariusio disbalanso reikia imtis ryžtingų veiksmų, siekiant apriboti neigiamą šalutinį poveikį kitoms euro zonos šalims. Siekiant prisidėti prie teigiamo šalutinio poveikio, skatinti įgyvendinti tinkamų krypčių politiką šalyse, kuriose susidaręs didelis einamosios sąskaitos perteklius. Reguliariai rengti temines diskusijas apie struktūrines reformas darbo ir gaminių rinkose, kurių šalutinis poveikis gali būti didelis, daugiausia dėmesio skiriant didelio mokesčių pleišto mažinimui ir paslaugų rinkų reformoms.

               2.

               Glaudžiai bendradarbiaujant su Komisija koordinuoti euro zonos valstybių narių fiskalinę politiką, visų pirma atliekant biudžeto planų projektų vertinimą, kad būtų užtikrinta nuosekli ir ekonomikos augimui palanki fiskalinė kryptis visoje euro zonoje. Gerinti viešųjų finansų kokybę ir tvarumą teikiant pirmenybę materialinėms ir nematerialinėms investicijoms nacionaliniu ir ES lygmenimis. Užtikrinti, kad būtų sustiprintos nacionalinės fiskalinės sistemos, įskaitant nacionalines fiskalines tarybas.

               3.

               Užtikrinti bankų sistemos atsparumą, visų pirma imantis būtinų tolesnių su turto kokybės patikrinimu ir testavimais nepalankiausiomis sąlygomis susijusių veiksmų, įgyvendinant Bankų sąjungos reglamentus ir tęsiant bendro pertvarkymo mechanizmo taikymo pereinamuoju laikotarpiu numatytą veiklą. Skatinti privačiojo sektoriaus investicijas ir didinti kreditų srautą į ekonomiką imantis veiksmų, kad būtų padidintos MVĮ galimybės gauti kreditą, stiprinant kapitalo rinkas ir atgaivinant pakeitimo vertybiniais popieriais rinką, vadovaujantis Komisijos komunikate dėl ilgalaikio Europos ekonomikos finansavimo pateiktais pasiūlymais ir tvarkaraščiu.

               4.

               Tęsti darbą, susijusį su ekonominės ir pinigų sąjungos stiprinimu, ir padėti tobulinti ekonominės priežiūros sistemą atsižvelgiant į 2014 m. pabaigoje atliktinų apžvalgų rezultatus.

      Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 8 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. C. PADOAN

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  OL L 306, 2011 11 23, p. 25.

      (3)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 472/2013 dėl euro zonos valstybių narių, kurios turi didelių finansinio stabilumo sunkumų arba kurioms tokie sunkumai gresia, ekonominės ir biudžeto priežiūros griežtinimo (OL L 140, 2013 5 27, p. 1); 2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 473/2013 dėl euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų stebėsenos bei vertinimo ir perviršinio deficito padėties ištaisymo užtikrinimo bendrųjų nuostatų (OL L 140, 2013 5 27, p. 11).

      (4)  2011 m. lapkričio 8 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1177/2011, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 33); 2011 m. lapkričio 8 d. Tarybos direktyva 2011/85/ES dėl reikalavimų valstybių narių biudžeto sistemoms (OL L 306, 2011 11 23, p. 41); 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1173/2011 dėl veiksmingo biudžeto priežiūros vykdymo užtikrinimo euro zonoje (OL L 306, 2011 11 23, p. 1); 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1174/2011 dėl vykdymo užtikrinimo priemonių, skirtų perviršiniams makroekonominiams disbalansams naikinti euro zonoje (OL L 306, 2011 11 23, p. 8); 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1175/2011, kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 12); 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).


Rekomendacija Tarybos nuomonė pagal 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalį dėl atnaujintos 2004–2008 m. Ispanijos stabilumo programos


title: 2014 m. liepos 8 d. Tarybos rekomendacija dėl 2014 m. Lietuvos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Lietuvos konvergencijos programos

text:
               29.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 247/67

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2014 m. liepos 8 d.
   dėl 2014 m. Lietuvos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Lietuvos konvergencijos programos
   2014/C 247/13
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
   atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
   atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
   atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas;

               (2)

               2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymais, priėmė Rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. ji priėmė sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2), kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į tas integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką;

               (3)

               2012 m. birželio 29 d. valstybių narių valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas;

               (4)

               2013 m. liepos 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją (3) dėl 2013 m. Lietuvos nacionalinės reformų programos ir nuomonę dėl atnaujintos 2012–2016 m. Lietuvos konvergencijos programos;

               (5)

               2013 m. lapkričio 13 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas 2014 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Be to, 2013 m. lapkričio 13 d. Komisija, remdamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1176/2011 (4), priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą, kurioje Lietuva nebuvo nurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą;

               (6)

               2013 m. gruodžio 20 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, mažinti nedarbą, šalinti socialinius krizės padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą;

               (7)

               2014 m. balandžio 1 d. Lietuva pateikė 2014 m. nacionalinę reformų programą, o 2014 m. balandžio 22 d. – 2014 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu;

               (8)

               2014 m. konvergencijos programoje išdėstytos biudžeto strategijos tikslas – iki 2015 m. pasiekti vidutinio laikotarpio tikslą ir iki konvergencijos programos pabaigos 2017 m. pasiekti 0,9 % BVP struktūrinį perteklių. Konvergencijos programoje patvirtintas ankstesnis 1 % BVP vidutinio laikotarpio tikslas, kuris atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Remiantis (perskaičiuotu) struktūriniu biudžeto balansu, metinė pažanga siekiant vidutinio laikotarpio tikslo yra bent 0,5 % BVP 2014 ir 2015 m. Kartu kyla rizika, kad 2015 m. gali būti nukrypta nuo išlaidų kriterijaus. Apskritai koregavimo planas siekiant vidutinio laikotarpio tikslo iš esmės atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Iš konvergencijos programos matyti, kad programos laikotarpiu iki 2017 m. skola gerokai sumažės iki maždaug 35 %. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos konvergencijos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, iš esmės yra tikėtinas. Vis dėlto 2015–2017 m. konsolidavimo priemonės dar turi būti sukonkretintos. Pagal Komisijos tarnybų 2014 m. pavasario prognozę struktūrinis koregavimas 2014 ir 2015 m. turėtų siekti atitinkamai 0,2 % ir 0,6 % BVP, t. y. 2014 m. jis sudaro 0,3 % BVP mažiau už reikalaujamą 0,5 % BVP koregavimo lygį. Be to, kyla rizika, kad 2014 m. gali būti smarkiai nukrypta nuo išlaidų kriterijaus ir dar šiek tiek – 2015 m. Remdamasi konvergencijos programos vertinimu ir Komisijos prognoze, pagal Reglamentą (EB) Nr. 1466/97 Taryba mano, kad kyla rizika, jog nuo 2014 m. bus smarkiai nukrypta nuo koregavimo plano siekiant vidutinio laikotarpio tikslo;

               (9)

               santykinė mokesčių, laikomų mažiau kenkiančiais ekonomikos augimui, tokių kaip nekilnojamojo turto ir aplinkosaugos, svarba tebėra nedidelė. Mokestinės pajamos didele dalimi yra paremtos netiesioginiais mokesčiais ir darbo jėgos apmokestinimu, o iš aplinkosaugos mokesčių surenkamų pajamų dalis tebėra nedidelė. Didesnės pajamos iš ekonomikos augimui palankesnių mokesčių galėtų būti panaudotos mažas pajamas gaunančių asmenų, visų pirma žemos kvalifikacijos darbuotojų, mokesčių naštai mažinti. 2013 m. pradžioje įvykdžius dalinę mokesčių sistemos peržiūrą Vyriausybė nusprendė pakoreguoti kapitalo apmokestinimą, padidinti apmokestinamų pajamų ribą, o tai reiškia didesnį gyventojų pajamų apmokestinimo progresyvumą mažas pajamas gaunančių asmenų naudai, ir padidinti tabako ir alkoholio akcizus. Vis dėlto bendras tų priemonių poveikis pajamoms bus neigiamas. Todėl būtina imtis tolesnių priemonių viešųjų finansų tvarumui gerinti ir pajamų bazei stiprinti. Atsižvelgiant į 2013 m. pateiktą šaliai skirtą rekomendaciją dėl aplinkosaugos mokesčių nebuvo imtasi jokių esminių priemonių. Padaryta ribota pažanga stiprinant fiskalinę sistemą – viršutinės išlaidų ribos tebėra nepakankamai įpareigojančios, o teisinės bazės pakeitimai dar nepatvirtinti. Lietuvai vis dar tenka spręsti uždavinius, kaip užtikrinti mokestinių prievolių vykdymą, visų pirma kovoti su sukčiavimu PVM, be kita ko, stiprinant rizikos valdymo priemones. Šiuo metu vykdomas mokestinių prievolių vykdymo užtikrinimo 2013–2014 m. priemonių planas ir pirmieji rezultatai rodo tam tikrą teigiamą jo poveikį. 2013 m. buvo imtasi įvairių priemonių siekiant sustiprinti PVM ir akcizų srities mokestinių prievolių vykdymą. Pradėta nauja tikslinė 2014–2015 m. strategija;

               (10)

               nepalankūs demografiniai pokyčiai verčia abejoti ilgalaikiu Lietuvos viešųjų finansų tvarumu. Prognozuojamas didelis išlaidų pensijoms didėjimas – numatoma, kad per 50 metų išlaidos pensijoms beveik dvigubai viršys ES vidurkį. 2012 m. pradėtas pensinio amžiaus laipsniško ilginimo procesas yra nepakankamas darbo jėgos mažėjimo ir vidutinės tikėtinos gyvenimo trukmės ilgėjimo poveikiui kompensuoti. Be to, smarkus skurstančių ir didelį materialinį nepriteklių patiriančių vyresnio amžiaus žmonių skaičiaus didėjimas rodo, kad yra problemų, susijusių su pensijų adekvatumu. Lietuva ėmėsi svarbių, tačiau pavienių veiksmų teisinga linkme; reikalingi didesni pokyčiai visapusiškai reformai įgyvendinti. Šalis užbaigė antrosios pakopos pensijų sistemos reformą, tačiau nei profesinio modelio pensijų schemos, nei savanoriškas pensijų kaupimas plačiai nenaudojami. Ilginant teisės aktais nustatytą pensinį amžių taip pat reikia priimti priemones, kuriomis didinamos vyresnio amžiaus žmonių galimybės įsidarbinti ir gerinama vyresnio amžiaus žmonėms pritaikyta darbo aplinka;

               (11)

               bendras nedarbo lygis sumažėjo, tačiau struktūrinis nedarbas tebėra didelis – tai leidžia daryti išvadą, kad yra gebėjimų, visų pirma žemos kvalifikacijos asmenų gebėjimų, paklausos ir pasiūlos neatitiktis. Jaunimo nedarbo ir nesimokančio, nedirbančio ar mokymuose nedalyvaujančio jaunimo lygis mažėja, tačiau vis dar yra aukštas. Ribota aktyvios darbo rinkos politikos aprėptis tebėra probleminis klausimas, todėl reikia didinti šios politikos įgyvendinimo veiksmingumą ir spartą. Numatoma, kad kvalifikuotos darbo jėgos trūkumas ateityje bus dar labiau jaučiamas. Siekiant pagerinti jaunimo galimybes įsidarbinti svarbu, kad būtų padidinta profesinio lavinimo ir aukštojo mokslo atitiktis darbo rinkos poreikiams ir, bendradarbiaujant su privačiuoju sektoriumi, įskaitant MVĮ, pagerinta pameistrystės programų ir mokymosi darbo vietoje kokybė. Dalyvavimas mokymosi visą gyvenimą programose išaugo, bet tebėra nepakankamas. Reikia nuodugniai peržiūrėti darbo teisę ir į šį procesą įtraukti socialinius partnerius, siekiant rasti būdų, kaip sumažinti darbdaviams tenkančią administracinę naštą. Pirmiausia bus būtina įvardyti ir pašalinti nereikalingus apribojimus, trukdančius nustatyti lanksčias sutarčių sąlygas, atleidimo nuostatas ir darbo laiko tvarką;

               (12)

               nepaisant pastaruoju metu įvykusių teigiamų pokyčių, darbingo amžiaus žmonių skurdas tebėra didesnis už ES vidurkį. Minimalaus mėnesinio darbo užmokesčio ir neapmokestinamųjų pajamų ribos padidinimas padėjo spręsti skurdo problemą. Vis dėlto per keletą pastarųjų metų vyresnio amžiaus žmonių skurdas ir didelis materialinis nepriteklius smarkiai išaugo. Dėl 2012–2013 m. vykdyto piniginės socialinės paramos sistemos reformos bandomojo projekto sumažėjo socialinių išmokų gavėjų, taip pat sumažėjo piniginės socialinės paramos mokėjimo išlaidos. 2014 m. bandomasis projektas išplėstas į visas savivaldybes. Būtina užtikrinti reformos poveikio asmenims, kuriems paramos reikia labiausiai, stebėseną ir vertinimą. Ilgą laiką nedirbančių socialinės paramos gavėjų aktyvumo skatinimo priemonių aprėptis yra nepakankama. Be to, priemonės vis dar daugiausia sutelktos į viešųjų darbų programas ir nors jomis remiamos pajamos, jos nedidina paramos gavėjų galimybių įsidarbinti. Reikia įvertinti reformos poveikį mažas pajamas gaunantiems asmenims. Lietuva priėmė 2014–2020 m. socialinės įtraukties didinimo veiksmų planą. Vis dėlto dar reikia nustatyti pagrindines tikslines grupes, biudžetą bei konkrečias priemones ir nurodyti, kaip bus siekiama tikslų ir kaip vyks veiksmų planą įgyvendinančių įvairių ministerijų, savivaldybių ir pilietinės visuomenės atstovų bendradarbiavimas;

               (13)

               nuo 2010 m. Vyriausybė vykdo plataus užmojo valstybės valdomų įmonių reformą. 2013 m. gruodžio mėn. buvo patvirtinti galutiniai teisės aktai – jais buvo iš dalies pakeistos skaidrumo gairės ir nustatytas reikalavimas visoms valstybės valdomoms įmonėms nuo 2014 m. metinėse ataskaitose atskirti komercinės ir nekomercinės veiklos duomenis. Pirmąją ataskaitą, kurioje turi būti pateikti atskirti duomenys, numatyta pateikti 2014 m. rugpjūčio mėn. Tai turėtų padėti išsamiau įvertinti šio pokyčio rezultatus. Vis dėlto iš dalies dėl teisinių apribojimų, taikomų valstybės ir savivaldybių įmonėms, nepriklausomų valdybos narių valstybės valdomose įmonėse vis dar nedaug. Šiuo metu teikiama pasiūlymų dėl teisės aktų pakeitimų, kurie leistų nepriklausomus narius skirti į visų valstybės valdomų įmonių valdybas. Užbaigus reformos įgyvendinimą reikės įvertinti komercinės ir nekomercinės veiklos atskyrimo ir valdybos narių profesionalumo didinimo priemonių veiksmingumą;

               (14)

               elektros energijos ir dujų tinklų jungtys su kaimyninėmis valstybėmis narėmis tebėra menkai išplėtotos, dėl to konkurencija yra nedidelė, o kainos aukštos. Konkurencija vidaus rinkose buvo sustiprinta liberalizavus dujų ir elektros energijos rinkas, tačiau savo teisėmis pakeisti tiekėją vartotojai iki šiol nepasinaudojo. Nors Vyriausybė energetikos tinklo jungčių klausimą nustatė kaip prioritetinį, jungtys vis dar neužbaigtos. Buvo užsakyta svarbaus dujotiekio statyba ir numatoma, kad 2014 m. gruodžio mėn. turėtų pradėti veikti SGD terminalas Klaipėdoje. Padaryta tam tikra pažanga Lietuvos energetikos tinklo jungčių su ES energijos rinka srityje. Taip pat būtina padidinti energijos vartojimo efektyvumą. Lietuva padarė tam tikrą pažangą, susijusią su pastatų energinio efektyvumo didinimu ir investicijomis iš JESSICA kontroliuojančiojo fondo. 2013 m. priimta teisėkūros priemonių, kuriomis siekiama paspartinti kontroliuojančiojo fondo lėšų įsisavinimą. 2014 m. pradžioje buvo baigtas projektų rengimas ir pirminių paraiškų gerokai padaugėjo. Teisiniai pokyčiai apima šildymo subsidijų sumažinimą, jeigu gyventojai atsisako renovacijos, taip pašalinant paskatas nerenovuoti būsto;

               (15)

               atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Lietuvos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino nacionalinę reformų programą ir konvergencijos programą. Ji įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Lietuvos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–6 rekomendacijose;

               (16)

               atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo konvergencijos programą ir savo nuomonę (5) pateikė visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

         REKOMENDUOJA Lietuvai 2014–2015 m. imtis šių veiksmų:

               1.

               Stiprinti 2014 m. biudžeto priemones, atsižvelgiant į išlaidų kriterijų viršijantį išlaidų didėjimą ir į atsirandantį 0,3 % BVP atotrūkį nuo Komisijos tarnybų 2014 m. pavasario prognozėje reikalaujamų struktūrinių pastangų; tas atotrūkis rodo, kad yra didelio nukrypimo nuo Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimų rizika. 2015 m. sustiprinti biudžeto strategiją, kad būtų užtikrintas reikalaujamas 0,5 % BVP koregavimas siekiant vidutinio laikotarpio tikslo. Paskesniais metais užtikrinti, kad būtų laikomasi vidutinio laikotarpio tikslo. Biudžeto strategiją papildyti dar labiau sustiprinta fiskaline sistema, pagal kurią nustatant vidutinio laikotarpio biudžeto sistemą visų pirma būtų užtikrintos privalomos viršutinės išlaidų ribos. Tęsti mokesčių sistemos peržiūrą ir apsvarstyti galimybę padidinti tuos mokesčius, kurie mažiausiai kenkia ekonomikos augimui, kaip antai periodinius nekilnojamojo turto ir aplinkosaugos mokesčius, kartu toliau gerinant mokestinių prievolių vykdymą.

               2.

               Priimti ir įgyvendinti teisės aktus dėl visapusiškos pensijų sistemos reformos. Visų pirma suderinti teisės aktais nustatytą pensinį amžių su vidutine tikėtina gyvenimo trukme, apriboti galimybes anksčiau išeiti į pensiją, nustatyti aiškias pensijų indeksavimo taisykles ir skatinti naudoti papildomo kaupimo schemas. Pensijų reformą pagrįsti priemonėmis, kuriomis didinamos vyresnio amžiaus žmonių galimybės įsidarbinti.

               3.

               Tikslingiau taikyti aktyvios darbo rinkos politikos priemones žemos kvalifikacijos ir ilgalaikiams bedarbiams. Padidinti bedarbio pašalpų aprėptį ir pakankamumą ir jas susieti su aktyvumo skatinimo priemonėmis. Spręsti nuolatinės gebėjimų paklausos ir pasiūlos neatitikties problemą didinant švietimo sistemos suteikiamų įgūdžių atitiktį darbo rinkos poreikiams, inter alia, remiantis gebėjimų prognozavimo sistemomis, ir skatinti mokymąsi visą gyvenimą. Siekiant didinti jaunimo galimybes įsidarbinti pirmenybę teikti kokybiškų pameistrystės programų ir kitų mokymosi darbo vietoje formų siūlymui ir stiprinti partnerystę su privačiuoju sektoriumi. Konsultuojantis su socialiniais partneriais peržiūrėti darbo teisės aktų, visų pirma susijusių su darbo sutarčių sąlygomis ir darbo laiko tvarka, tinkamumą.

               4.

               Užtikrinti, kad reikiama parama būtų teikiama asmenims, kuriems jos labiausiai reikia, ir toliau stiprinti piniginės socialinės paramos sistemos sąsajas su aktyvumo skatinimo priemonėmis.

               5.

               Užbaigti, kaip planuota, valstybės valdomų įmonių reformą; visų pirma užtikrinti, kad būtų atskirta komercinė ir nekomercinė veikla, toliau didinti vykdomųjų valdybų narių profesionalumą ir įdėmiai stebėti, kad būtų laikomasi reformos reikalavimų.

               6.

               Aktyviau imtis priemonių, kad būtų padidintas pastatų energinis efektyvumas sparčiai įsisavinant kontroliuojančiojo fondo lėšas. Toliau plėsti elektros energijos ir dujų tinklų tarpvalstybines jungtis su kaimyninėmis valstybėmis narėmis, kad gerinant Baltijos šalių energijos rinkų integraciją būtų diversifikuojami energijos šaltiniai ir skatinama konkurencija.

      Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 8 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. C. PADOAN

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

      (2)  Toliau taikomos 2014 m. pagal 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą 2014/322/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių 2014 m. (OL L 165, 2014 6 4, p. 49).

      (3)  OL C 217, 2013 7 30, p. 51.

      (4)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

      (5)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.


Svarbus teisinis pranešimas

|

52008PC0577

Komisijos rekomendacija Tarybai įgalioti Komisiją pradėti derybas su Tarptautine vynuogių ir vyno organizacija (pranc. OIV) dėl Europos bendrijos stojimo sąlygų ir tvarkos  /* KOM/2008/0577 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 26.9.2008KOM(2008) 577 galutinisKOMISIJOS REKOMENDACIJA TARYBAIįgalioti Komisiją pradėti derybas su Tarptautine vynuogių ir vyno organizacija (pranc. OIV) dėl Europos bendrijos stojimo sąlygų ir tvarkosKOMISIJOS REKOMENDACIJA TARYBAIįgalioti Komisiją pradėti derybas su Tarptautine vynuogių ir vyno organizacija (pran c. OIV) dėl Europos bendrijos stojimo sąlygų ir tvarkosA. AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1. ĮVADASTarptautinė vynuogių ir vyno organizacija (OIV) yra tarpvyriausybinė mokslinė ir technologinė vynuogių ir vyno, vyno gėrimų, valgomųjų vynuogių, razinų ir kitų jų produktų srityje veikianti organizacija. Ji įsteigta 2001 m. balandžio 3 d. Paryžiuje pagal tarptautinę sutartį ir jos pirmtakė tarptautiniu 1924 m. lapkričio 29 d. susitarimu 1924 m. įsteigta Tarptautinė vyno tarnyba , kuri 1958 m. rugsėjo 4 d. sprendimu tapo Tarptautine vynuogių ir vyno organizacija.2006 m. balandžio 3 d. OIV narėmis buvo 43 valstybės, prie kurių laikinai stebėtojų teisėmis prisijungė buvusios Tarnybos narės. OIV nepriklauso šešios Europos Sąjungos valstybės narės: Jungtinė Karalystė, Lenkija, Danija, Lietuva, Latvija, Estija.OIV tikslai ir funkcijos numatyti organizacijos steigiamosios sutarties 2 straipsnio 1 ir 2 dalyse. Remiantis šiomis nuostatomis, OIV tikslai pagal jos kompetenciją yra šie:1. nurodyti savo narėms priemones, kuriomis būtų sudaryta galimybė paisyti vyno sektoriaus gamintojų, vartotojų bei kitų šios rinkos dalyvių interesų;2. teikti pagalbą kitoms tarptautinėms tarpvyriausybinėms ir nevyriausybinėms organizacijoms, ypač užsiimančioms standartizavimu;3. prisidėti tarptautiniu mastu derinant esamus standartus ir metodus, ir prireikus, rengiant naujus tarptautinius standartus, siekiant pagerinti vyno produktų gamybos ir prekybos sąlygas, atsižvelgiant į vartotojų interesus.Pagal steigiamąją sutartį numatytų OIV misijų kryptys vėliau numatomos ir konkrečiai nustatomos „trimečiame strateginiame plane“, kuris yra organizacijos veiklos pagrindas. Trimetis strateginis planas vėliau smulkiau išdėstomas „metų programoje“.Išsamų OIV struktūros, veiklos principų pristatymą galima rasti organizacijos interneto tinklapyje adresu www.oiv.org.Siekiant užtikrinti nuoseklią Bendrijos poziciją dėl išorės santykių ir tinkamiau derinti vidaus priemones, kurių imamasi veikiant Bendrijos kompetencijos ribose, būtų tikslinga ir reikalinga numatyti Europos bendrijos įstojimą į OIV.Bendrijai stojant į OIV šios organizacijos steigiamojo akto (2001 m. balandžio 3 d. Paryžiaus sutarties, kuria įsteigiama Tarptautinė vynuogių ir vyno organizacija) keisti nereikėtų. Tačiau kol sprendimas dėl stojimo būtų priimtas, Bendrijos ir valstybės narės, siekdamos aktyvesnio Bendrijos dalyvavimo OIV veikloje, stengtųsi labiau derinti savo veiklą su šia organizacija ir sustiprinti svečių teisėmis dalyvaujančios EB vaidmenį.Kita vertus Tarybos reglamente (EB) Nr. 479/2008 dėl bendro vyno rinkos organizavimo[1] numatyta, kad Komisija, leisdama naudoti naujus vynininkystės metodus „ remiasi Tarptautinės vynuogių ir vyno organizacijos (OIV) rekomenduojamais ir paskelbtais vynininkystės metodais “ ir analizės metodus, kad „ produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, sudėties nustatymo analizės metodai ir taisyklės, pagal kurias galima nustatyti, ar šiems produktams buvo naudojami leidžiamų vynininkystės metodų neatitinkantys procesai, yra OIV rekomenduojami ir paskelbti metodai ir taisyklės “.Be to, remiantis Reglamentu (EB) Nr. 479/2008, OIV rekomenduojamų vynininkystės metodų standartų laikymasis yra pakankama sąlyga vynams iš trečiųjų šalių įvežti į Europos rinką.Tuo pagrindžiama būtinybė stiprinti Bendrijos ir OIV santykius.Todėl Komisija rekomenduoja Tarybai:-  įgalioti Komisiją pradėti ir vesti derybas su OIV dėl Europos bendrijos stojimo į OIV sąlygų ir tvarkos, laikantis sutarties 300 straipsnyje numatytų nuostatų;-  paskirti atitinkamą komitetą, kuris Komisijai padėtų vykdyti šią užduotį;-  priimti siūlomus derybų nurodymus. Taip pat Komisija Tarybai rekomenduoja paprašyti valstybių narių pareikšti paramą šiems tikslams.2. BENDRIJOS KOMPETENCIJA OIV VEIKLOS SRITYJEOIV yra tarpvyriausybinė organizacija, užsiimanti plataus masto standartizavimo veikla, rengiamos rezoliucijos, rekomendacijos ir pasiūlymai, susiję su įvairiais vyno produktų gamybos ir prekybos aspektais, pavyzdžiui, vynininkystės metodai, produktų apibūdinimas ir apibrėžimas, ženklinimas, išleidimo į rinką sąlygos, analizės metodai ir produktų vertinimas, geografinių nuorodų apsauga ir augalų veislių apsauga.Dažniausiai tokios rezoliucijos, nekeičiant jų taikymo srities, įtraukiamos į išsamesnius standartus, dažniausiai pateikiamus kodeksuose ir nuolat atnaujinamus pagal organizacijos priimtas rezoliucijas. Iki šiol OIV paskelbė keletą standartų rinkinių, kuriais remiasi visos organizacijos narės, pavyzdžiui, Tarptautinis vynininkystės kodeksas, Tarptautinis vynininkystės metodų kodeksas, Tarptautinių vyno ir vynuogių misos analizės metodų rinkinys, Tarptautinių spiritinių gėrimų analizės metodų rinkinys, Tarptautinis vyno ir vyno spiritinių gėrimų konkursų standartas, Tarptautinis vyno ir vyno spiritų ženklinimo etiketėmis.Nuo bendro vyno rinkos organizavimo sukūrimo Bendrija savo kompetenciją vyno srityje išlaikė ir praplėtė, todėl Bendrijai BRO srityje, kuri daugiausia reglamentuojama Reglamentu (EB) Nr. 479/2008 ir jo įgyvendinimo reglamentais, suteikta išimtinė kompetencija.Bendrijos antrinės teisės aktai, OIV kompetencijos srityje:-  1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1493/1999 dėl bendro vyno rinkos organizavimo (OL L 179, 1999 7 14),-  2008 m. balandžio 29 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 479/2008 dėl bendro vyno rinkos organizavimo (OL L 148, 2008 6 6),-  2008 m. gegužės 8 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 423/2008, nustatantis tam tikras išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 1493/1999 įgyvendinimo taisykles ir nustatantis Bendrijos vynininkystės metodų bei procesų kodeksą (kodifikuota redakcija, OL L 127, 2008 5 15),-  2002 m. balandžio 29 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 753/2002, nustatantis tam tikras Tarybos reglamento (EB) Nr. 1493/1999 nuostatų dėl kai kurių vyno sektoriaus produktų aprašymo, pavadinimo, pateikimo ir apsaugos taikymo taisykles (OL L 118, 2002 5 4),-  2000 m. liepos 24 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1607/2000, nustatantis išsamias Reglamento (EB) Nr. 1493/1999 dėl bendro vyno rinkos organizavimo įgyvendinimo taisykles, ypač dėl antraštinės dalies, skirtos rūšiniam vynui, pagamintam konkrečiuose regionuose (OL L 185, 2000 7 25),-  1990 m. rugsėjo 17 d. Komisijos Reglamentas (EEB) Nr. 2676/90 nustatantis vynų analizės metodus Bendrijoje (OL L 272, 1990 10 3),-  1991 m. birželio 10 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1601/91, nustatantis bendrąsias aromatintų vynų, aromatintų vyno gėrimų ir aromatintų vyno kokteilių apibrėžimo, aprašymo ir pateikimo taisykles (OL L 149, 1991 6 14),-  1994 m. sausio 25 d. Komisijos Reglamentas (EB) Nr. 122/94 nustatantis tam tikras išsamias Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1601/91, nustatančio bendrąsias aromatizuotų vynų, aromatizuotų vyno gėrimų ir aromatizuotų vyno kokteilių apibrėžimo, aprašymo ir pateikimo taisykles, taikymo taisykles (OL L 21, 1994 1 26),-  2008 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 110/2008 dėl spiritinių gėrimų apibrėžimo, apibūdinimo, pateikimo, ženklinimo ir geografinių nuorodų apsaugos bei panaikinantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1576/89 (OL L 39, 2008 2 13),-  2000 m. kovo 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/13/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ženklinimą, pateikimą ir reklamavimą, derinimo (OL L 109, 2000 5 6),-  2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1234/2007, nustatantis bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas) (OL L 299, 2007 11 16), iš dalies pakeistas 2008 m. balandžio 14 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 361/2008, kuriuo įtraukiamos vaisių ir daržovių sektoriui taikomos taisyklės,-  1999 m. gruodžio 22 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 2789/1999, nustatantis valgomųjų vynuogių prekybos standartą (OL L 336, 1999 12 29),-  2001 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyva 2001/112/EB dėl žmonių maistui skirtų vaisių sulčių ir tam tikrų panašių produktų (OL L 10, 2002 1 12).OIV veiklos sritis, kurioje valstybės narės turi išimtinę kompetenciją, yra labai siaura, o jos reikšmė siekiant bendrų OIV tikslų nėra labai didelė.Dabartinė Bendrijos viduje susiklosčiusi padėtis neatitinka Bendrijos statuso OIV, kurioje šiuo metu teisę aktyviai dalyvauti priimant sprendimus turi tik valstybės narės.Kad Bendrija šioje organizacijoje galėtų tiesiogiai veikti pagal savo kompetenciją, jos statusas nėra tinkamas, nes valstybių pozicijos ir toliau vertinamos individualiai, nepriklausomai nuo to, ar poziciją pateikianti valstybė priklauso Bendrijai.Be to, jau dabar Bendrijos teisės aktuose daromos tiesioginės nuorodos į OIV rezoliucijas dėl analizės metodų, vyno BRO srityje pripažįstamas „Tarptautinių vyno ir vynuogių misos analizės metodų rinkinys“ ir stengiamasi palaipsniui, kiek tai įmanoma, suderinti standartus su kitais OIV nustatytais standartais, pavyzdžiui, „Tarptautiniu vynininkystės metodų kodeksu“ ir „Tarptautiniu vynininkystės kodeksu“.Bendrijos stojimas į OIV taip pat yra vyno BRO reformos proceso, kuriame Taryba nusprendė sustiprinti OIV priimamų teisės aktų ir Bendrijos teisės aktų ryšį, dalis. Nustatant Bendrijos vynininkystės metodų standartus numatoma remtis OIV priimtomis rekomendacijomis. Taryba taip pat nutarė, kad leistini analizės metodai yra OIV rekomenduojami ir paskelbiami metodai.3. BENDRIJOS įSTOJIMAS į OIV3.1 Europos bendrijos statusas ir Komisijos dalyvavimas OIV veiklojeNors 2001 m. balandžio 3 d. Sutarties, kuria įsteigiama Tarptautinė vynuogių ir vyno asociacija, 8 straipsnyje aiškiai numatyta galimybė tarpvyriausybinėms organizacijoms tapti visateisėmis narėmis, šiuo metu Europos bendrija OIV oficialaus statuso neturi.Šiuo metu Komisija, kaip Europos bendrijos atstovė, nuolat kviečiama dalyvauti Visuotiniame susirinkime, ekspertų grupių, pakomitečių ir komitetų veikloje, tačiau ji negali dalyvauti Vykdomojo komiteto (sušaukiamo ad hoc ) veikloje ir OIV nemoka jokių savanoriškų įnašų.Todėl dabartinis statusas, leidžiantis Komisijos atstovams tik pasyviai dalyvauti OIV veikloje, yra nepakankamas ir netinkamas.3.2 Bendrijos narystės tikslingumasAtsižvelgiant į tai, kad didelė dalis OIV kompetencijos sričių reglamentuojamos Bendrijos teisės aktuose, pageidautina, kad Bendrijos vaidmuo OIV veikloje būtų didesnis ir oficialus, kad Bendrijos galėtų užtikrinti nuoseklią savo poziciją tarptautiniu lygiu ir tinkamą Bendrijos interesų atstovavimą.Tinkamiausias sprendimas būtų Bendrijai tapti visateise organizacijos nare. Kitos Bendrijos galimybės, remiantis OIV steigiamaisiais dokumentais, t.y. galimybė gauti ypatingojo stebėtojo arba svečio statusą, nepakankamos.Svečių arba ypatingojo stebėtojo statusas nesuteikia teisės dalyvauti OIV veikloje, tik galimybę „pareikšti nuomonę“ ir „dalyvauti“ kai kurių jos organų veikloje, be galimybės teikti naujų teisės aktų pasiūlymus arba dalinius pakeitimus. Todėl nei vienas šių statusų Komisijai nesuteikia galimybės pasisakyti tose srityse, kuriose ji turi išimtinę kompetenciją, ar apginti Bendrijos lygiu priimtus sprendimus.Be to, steigiamajame OIV akte numatyta, kad piniginį įnašą moka ir tarpvyriausybinės organizacijos, turinčios specialųjį statusą. Komisijai šis įstatuose numatytas reikalavimas nepriimtinas, nes už tai jai balso teisė nesuteikiama.Dėl išvardytų priežasčių galimybė tarptautinėms organizacijoms su OIV sudaryti bendradarbiavimo protokolą yra nepakankama.3.3 Narystės paraiškaa) Stojimo etapai2001 m. balandžio 3 d. Sutartyje aiškiai numatyta galimybė tarpvyriausybinėms organizacijoms tapti OIV narėmis.Europos bendrijos stojimas turėtų vykti tokiais etapais:-  Taryba Komisijai suteikia leidimą vesti derybas dėl Europos bendrijos stojimo į OIV sąlygų ir tvarkos;-  Komisija pradeda ir veda derybas su OIV, po kurių turėtų būti pasirašomas stojimo protokolas;-  Komisija priima pasiūlymą dėl Tarybos sprendimo dėl Bendrijos stojimo į OIV ir jį pateikia Tarybai;-  Tarybos sprendimu Europos bendrijai suteikiamas leidimas stoti į OIV; Pasirašymo ir priėmimo dokumentai pateikiami Prancūzijos Respublikos Užsienio reikalų ministrui (Sutarties, kuria steigiama OIV, IX antraštinės dalies 15 straipsnis);-  Bendrija įstoja pagal Sutarties, kuria steigiama OIV, atitinkamose nuostatose numatytą tvarką.b) Procedūros taisyklėsRemiantis organizacijos Vidaus tvarkos bendrosiomis nuostatomis, OIV ir Europos bendrija turi sudaryti protokolą, kuriame būtų numatytos konkrečios stojimo sąlygos ir balsų paskirstymo tvarka.Protokolas pasirašomas Vykdomajam komitetui pasiūlius ir gavus Visuotinio susirinkimo sutikimą. Tačiau protokolas sudaromas tik po derybų, kuriose Europos bendrija dalyvauja tokiomis pat kaip ir OIV teisėmis, tai negali būti vienašališkas OIV veiksmas.Bet kuriuo atveju, rengiant pasiūlymą dėl stojimo protokolo reikės suderinti valstybių narių veiksmus Vykdomajame komitete. Valstybių narių suderinti veiksmai dar svarbesni derantis dėl tam tikrų esminių punktų, tokių kaip Bendrijos dalyvavimo organizacijos organų veikloje tvarka, dalyvavimas renkamosiose pareigose, piniginio įnašo dydžio nustatymas ir kiti praktiniai aspektai, į kuriuos OIV turės atsižvelgti ir nustatyti protokole, kad Europos bendrija galėtų visapusiškai naudotis savo teisėmis ir kad jos veiksmų nevaržytų juridinio arba administracinio pobūdžio apribojimai. Tokiomis galiomis būtų galima naudotis, neįgyjant naujų balsavimo teisių.3.4 Europos bendrijos ir valstybių narių kompetencijos koordinavimas ir pasiskirstymasNarystei įsigaliojus Komisija ir valstybės narės kartu dalyvautų OIV veikloje narių teisėmis. Todėl, remiantis dalyvavimo kitose tarptautinėse organizacijose pavyzdžiu, reikėtų nustatyti vidines koordinavimo procedūras, kuriomis būtų užtikrintas veiksmingas Bendrijos interesų OIV atstovavimas.Itin svarbu numatyti konkrečias procedūras dėl:-  pasirengimo OIV susitikimams, o ypač koordinavimo procedūras Briuselyje ir vietoje, skirtas nustatyti bendrąsias pozicijas ir Bendrijos pozicijas bei bendro atsakymo į organizacijos pateikiamus klausimynus tvarką.-  balsavimo teisės ir veiksmų laisvės, priklausomai nuo kompetencijos rūšies (išimtinė, nacionalinė, pasidalijamoji) pasiskirstymas.Koordinavimo tvarka turėtų būti numatyta gana išsamiai, kad ją būtų paprasta taikyti, tačiau kartu ji turėtų būti pakankamai lanksti, kad būtų galima atlikti būtinus pakeitimus.Šios procedūros galėtų būti konkrečiai nustatytos Komisijos ir Tarybos susitarime, pridedamame prie galutinio Tarybos sprendimo, kuriuo Bendrijai leidžiama įstoti į OIV.Nustatydama veiksmingą derinimo tvarką ir griežtai jos laikydamasi, įstodama į OIV Europos bendrija privalėtų parengti bendro pobūdžio kompetencijos deklaraciją, kuri būtų pridedama prie Tarybos sprendimo dėl įstojimo pagal Komisijos pateiktą pasiūlymą bei įtraukiama į Bendrijos ir OIV sudarytą stojimo protokolą. Vėliau, Bendrijai dalyvaujant OIV veikloje, remiantis šia deklaracija paprastai prieš kiekvieną susirinkimą būtų parengiama konkreti kompetencijos deklaracija.4. PEREINAMOJO LAIKOTARPIO PRIEMONėSEuropos bendrijos, siekiančios pagerinti santykius su OIV dėl narystės, statusas pereinamuoju laikotarpiu turėtų būti tinkamesnis, nei šiuo metu turimas statusas.Bendrija turėtų stiprinti institucinius santykius su OIV, sustiprindama dalyvavimą svečių teisėmis, kad pagal šios organizacijos vidaus tvarkos 5 straipsnį galėtų dalyvauti visų organizacijos organų, išskyrus Mokslinį ir techninį komitetą, veikloje, todėl Generalinio direktoriaus būtų prašoma prireikus leisti dalyvauti svečio teisėmis. Formaliai šis statusas nekeistų Bendrijos padėties OIV, ji ir toliau dalyvautų svečio teisėmis, todėl Tarybos įgaliojimai nereikalingi.Be to, Bendrija ir valstybės narės, siekdamos geriau koordinuoti vidaus veiklą ir visada parengti bendrą poziciją Bendrijos kompetencijai priklausančiose srityse, turėtų labiau bendradarbiauti. Todėl valstybės narės ir Komisija, siekdamos, kad Europos bendrijos, OIV sekretoriatui imantis priemonių galėtų geriau ir veiksmingiau dalyvauti OIV veikloje, turėtų susitarti.5. IšVADOSBendrija turėtų tapti OIV nare, nes kitoks statusas negali būti laikytinas politiškai ir juridiškai atitinkančiu Bendrijos kompetenciją OIV veiklos srityse.Atsižvelgiant į stojimo proceso ir derybų dėl jo trukmę, taip pat reikėtų numatyti laikinąsias priemones, skirtas pagerinti ir sustiprinti OIV pozicijų koordinavimo vidaus procedūras ir Bendrijos institucinį vaidmenį šioje organizacijoje.Todėl Komisija rekomenduoja Tarybai suteikti jai įgaliojimus pradėti ir vesti derybas su OIV dėl Bendrijos stojimo į OIV sąlygų ir tvarkos remiantis sutarties 300 straipsniu, paskirti atitinkamą komitetą, kuris padėtų Komisijai atlikti šią užduotį ir priimti priede pateikiamus derybų nurodymus.Priede išdėstyti derybų nurodymai parengti, kad Bendrija galėtų tapti OIV nare. Šis statusas suteiktų Bendrijai galimybę jos kompetencijai priklausančiose srityse tomis pačiomis teisėmis kaip ir OIV narės:1. pareikšti savo poziciją derybų metu arba bet kuriame OIV organų susirinkime,2. srityse, kuriose sprendimai priimami balsuojant, turėti tokio pat balso teisę kaip ir Bendrijos valstybės narės, atstovaujamos atitinkamo OIV organo veikloje ir saistomos Bendrijos teisės, kuri yra išorės kompetencijos pagrindas,3. išreikšti sutikimą savo vardu prisiimti teises ir įsipareigojimus, kylančius iš priemonių, dėl kurių priimtas sprendimas OIV.Remiantis EB sutarties 300 straipsniu, derybas turėtų vesti Komisija, konsultuodamasi su specialiuoju Tarybos paskirtu komitetu. Valstybės narės, šiuo metu priklausančios OIV, turėtų teikti visokeriopą pagalbą Bendrijai stojant į šią organizaciją.Deryboms pasibaigus Komisija, remdamasi jų rezultatais, pateiktų pasiūlymą dėl Tarybos sprendimo dėl Europos bendrijos stojimo į OIV.B. REKOMENDACIJAAtsižvelgdama į išdėstytus faktus, Komisija rekomenduoja:-  Tarybai suteikti Komisijai įgaliojimus vesti derybas dėl Europos bendrijos stojimo į OIV sąlygų ir tvarkos;-  Tarybai, remiantis Sutartimi, tam, kad Komisija galėtų vesti derybas Europos bendrijos vardu, paskirti specialųjį komitetą, kuris padėtų Komisijai vykdyti šią užduotį;-  Tarybai priimti šiuos rekomendacijos priede pateikiamus derybų nurodymus.PRIEDASDerybų nurodymai1. Bendrija privalo įgyti visateisės narės statusą, tokį, kaip kitų OIV narių.2. Šis statusas Bendrijai turi suteikti galimybę dalyvauti derybose ir susitikimuose tomis pačiomis teisėmis kaip ir OIV narės.3. Bendrija piniginio įnašo į OIV biudžetą nemokės. Jei paaiškėtų, kad tokia pozicija yra netinkama arba dėl jos dabartinės OIV narės nepritartų Bendrijos įstojimui, atsarginis Bendrijos sprendimas būtų jos sutikimas skirti sumą, skirtą padengti tam tikras Bendrijos stojimo į OIV išlaidas. Ši suma būtų nustatoma ne vienašališkai OIV, o susitarus su Bendrija.4. Bendrijai, kaip visateisei narei, turi būti suteikta teisė naudotis visomis OIV kompetencijai priklausančiomis priemonėmis, dėl kurių derybų metu bus susitarta.[1] OL L 148, 2008 6 6, p. 1


title: 2005 m. kovo 8 d. Tarybos rekomendacija, dėl patvirtinimo, kad Komisija Europos plėtros fondo (aštuntojo EPF) 2003 finansinių metų operacijas įvykdė

text:
               23.3.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 77/12

         TARYBOS REKOMENDACIJA
   2005 m. kovo 8 d.
   dėl patvirtinimo, kad Komisija Europos plėtros fondo (aštuntojo EPF) 2003 finansinių metų operacijas įvykdė
   (2005/254/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į Ketvirtąją AKR-EB konvenciją, pasirašytą 1989 m. gruodžio 15 d. Lomėje, su pakeitimais, padarytais 1995 m. lapkričio 4 d. Mauricijuje pasirašytu susitarimu,
   atsižvelgdama į Vidaus susitarimą dėl Bendrijos pagalbos, teikiamos pagal Ketvirtosios AKR-EB konvencijos antrąjį finansinį protokolą, finansavimo ir administravimo (1), be kita ko įsteigiantį aštuntąjį Europos plėtros fondą (aštuntasis EPF), ypač į jo 33 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į 1998 m. birželio 16 d. Finansinį reglamentą, taikomą plėtros finansavimui skirtam bendradarbiavimui pagal Ketvirtąją AKR-EB konvenciją (2), ypač į jo 66–74 straipsnius,
   išnagrinėjusi su aštuntojo EPF operacijomis susijusius 2003 m. gruodžio 31 d. pajamų ir išlaidų ataskaitą bei balansą, taip pat Audito Rūmų ataskaitą dėl 2003 finansinių metų kartu su Komisijos atsakymais (3)

   kadangi:

               (1)

               Pagal minėto Vidaus susitarimo 33 straipsnio 3 dalį patvirtinimą, kad Komisija aštuntojo EPF finansinio valdymo užduotis įvykdė, teikia Europos Parlamentas, remdamasis Tarybos rekomendacija.

               (2)

               Komisija aštuntojo EPF 2003 finansinių metų operacijas įvykdė tinkamai,

         REKOMENDUOJA
   Europos Parlamentui patvirtinti, kad Komisija aštuntojo EPF 2003 finansinių metų operacijas įvykdė,

      Priimta Briuselyje, 2005 m. kovo 8 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J.-C. JUNCKER

      (1)  OL L 156, 1998 5 29, p. 108.

      (2)  OL L 191, 1998 7 7, p. 53.

      (3)  OL C 293, 2004 11 30, p. 315.


title: 2014 m. kovo 10 d. Tarybos rekomendacija dėl stažuočių kokybės sistemos

text:
               27.3.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 88/1

      TARYBOS REKOMENDACIJA

   2014 m. kovo 10 d.
   dėl stažuočių kokybės sistemos
   2014/C 88/01
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį, kartu su jos 153 ir 166 straipsniais,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               per krizę jaunimas ypač nukentėjo. Jaunimo nedarbas pastaraisiais metais keliose valstybėse narėse pasiekė beprecedentį lygį ir nepastebima jokių jo sumažėjimo artimiausiu metu ženklų. Jaunimo įsidarbinimo galimybių ir produktyvumo didinimas yra labai svarbus veiksnys, padedantis jiems patekti į darbo rinką;

               (2)

               sklandus perėjimas iš švietimo sistemos į darbo rinką turi lemiamos reikšmės didinant jaunimo galimybes darbo rinkoje. Norint įgyvendinti strategijos „Europa 2020“ pagrindinį tikslą, kad iki 2020 m. 20–64 m. amžiaus moterų ir vyrų užimtumo lygis pasiektų 75 %, būtina gerinti jaunimo švietimą ir sudaryti palankesnes sąlygas jiems patekti į darbo rinką. Valstybių narių užimtumo politikos 8-oje gairėje valstybės narės raginamos remti jaunimą, ypač nedirbantį ar nesimokantį, priimti programas, kuriomis būtų siekiama padėti rasti pirmąjį darbą, įgyti darbo patirties arba suteikti tolesnio išsilavinimo ir mokymosi galimybes, įskaitant pameistrystę, taip pat greitai reaguoti, kai jaunimas netenka darbo (1);

               (3)

               per pastaruosius du dešimtmečius stažuotės tapo svarbia patekimo į darbo rinką galimybe;

               (4)

               jei stažuotėmis, visų pirma besikartojančiomis stažuotėmis, pakeičiamas įprastinis įdarbinimas, konkrečiai, jei stažuotojams paprastai pasiūlomos pradedančiųjų darbuotojų darbo vietos, atsiranda socialinių ir ekonominių sąnaudų. Be to, nekokybiškomis stažuotėmis, visų pirma tomis, kuriose mažai ko išmokstama, neužtikrinamas svarus produktyvumo padidėjimas ir jos neturi pozityvaus sklaidos poveikio. Socialinės sąnaudos taip pat gali atsirasti dėl nemokamų stažuočių, dėl kurių gali būti apribotos palankių sąlygų neturinčių asmenų karjeros galimybės;

               (5)

               įrodyta, kad esama sąsajų tarp stažuočių kokybės ir užimtumo perspektyvų. Stažuočių vertingumas palengvinant patekimą į darbo rinką priklauso nuo jų kokybės, t. y. mokymosi turinio ir darbo sąlygų. Kokybiškomis stažuotėmis tiesiogiai didinamas produktyvumas, gerinama atitiktis darbo rinkos poreikiams ir skatinamas judumas, visų pirma mažinamos tiek įmonių, tiek stažuotojų paieškos ir atitikties rinkos poreikiams išlaidos;

               (6)

               Tarybos rekomendacijoje dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo (2) valstybių narių prašoma užtikrinti, kad visi iki 25 metų amžiaus jaunuoliai gautų gerų pasiūlymų dirbti, toliau mokytis, atlikti pameistrystę ar stažuotę per keturis mėnesius nuo darbo netekimo arba formaliojo mokymosi užbaigimo;

               (7)

               įvairiais tyrimais ir apklausomis nustatyta, kad kokybės problemos būdingos daugeliui stažuočių, visų pirma toms stažuotėms, kai už stažuotojo mokymosi turinį ir darbo sąlygas tiesiogiai neatsako jokia švietimo ar mokymo įstaiga;

               (8)

               iš įrodymų matyti, kad daugelio stažuotojų prašoma atlikti nereikšmingas užduotis. Kokybiška stažuote turi taip pat būti užtikrinamas rimtas ir prasmingas mokymosi turinys. Tai, be kita ko, apima konkrečių gebėjimų, kurių turi įgyti stažuotojas, nustatymą, stažuotojo veiklos priežiūrą, jam padedant ir stebint jo daromą pažangą;

               (9)

               be to, nustatyta, jog esama problemų, susijusių su darbo sąlygomis, pavyzdžiui, ilgomis darbo valandomis, nepakankama socialine apsauga, esančiais pavojais sveikatai ir saugai arba profesine rizika, nedideliu darbo užmokesčiu ir (arba) kompensacija ar visai nemokamu darbo užmokesčiu ir (arba) kompensacija, nepakankamu taikytinos teisinės tvarkos paaiškinimu ir pernelyg ilgai pratęsta stažuotės trukme;

               (10)

               stažuotės šiuo metu yra nereglamentuojamos kai kuriose valstybėse narėse bei sektoriuose, o tais atvejais, kai jos reglamentuojamos, tai daroma labai įvairiai ir nustatomi skirtingi kokybės elementai ar skirtinga įgyvendinimo praktika. Trūkstant reglamentavimo sistemos ar priemonių arba dėl stažuotojų darbo sąlygų ir jų mokymosi turinio skaidrumo stokos, daugelis stažuočių organizatorių gali naudotis stažuotojais kaip pigia ar netgi nemokama darbo jėga;

               (11)

               stažuočių kokybės sistema bus padedama gerinti stažuotojų darbo sąlygas ir mokymosi turinį. Pagrindinis stažuočių kokybės sistemos elementas yra rašytinis stažuotės susitarimas, kuriame nurodomi mokymosi tikslai, atitinkamos darbo sąlygos, teisės ir pareigos bei pagrįsta stažuočių trukmė;

               (12)

               informacijos stoka – viena iš priežasčių, lemiančių menką stažuočių kokybę, ir viena iš problemų, kuri stažuočių atveju kyla kur kas dažniau nei įprastinio darbo atveju. Griežtesni skaidrumo reikalavimai pranešimams ar skelbimams apie stažuočių vietas padėtų pagerinti darbo sąlygas ir skatinti tarpvalstybinį judumą;

               (13)

               svarbų vaidmenį formuojant, įgyvendinant ir stebint mokymo politiką ir programas atlieka socialiniai partneriai. Socialinių partnerių, visą gyvenimą trunkančio profesinio orientavimo paslaugų teikėjų ir atitinkamų institucijų bendradarbiavimu būtų galima siekti suteikti stažuotojams tikslinės informacijos apie esamas karjeros galimybes ir gebėjimų poreikius darbo rinkose, taip pat apie stažuotojų teises ir pareigas. Be to, socialiniams partneriams gali tekti vaidmuo sudarant palankesnes sąlygas įgyvendinti stažuočių kokybės sistemą, pavyzdžiui, rengiant ir pateikiant paprastus ir glaustus pavyzdinius stažuotės susitarimus, kuriuos visų pirma galėtų naudoti labai mažos įmonės ir kurie būtų pritaikyti konkrečioms jų reikmėms. Įgyvendindami 2013 m. liepos mėn. jaunimo užimtumo skatinimo veiksmus Europos socialiniai partneriai susipažino su Komisijos ketinimu pasiūlyti Tarybos rekomendaciją šioje srityje ir paskelbė remiantys valstybių narių veiksmus, kuriais siekiama gerinti stažuočių kokybę;

               (14)

               vienas iš uždavinių – padidinti tarpvalstybinį stažuotojų judumą Sąjungoje, kad būtų prisidedama prie išties europinės darbo rinkos plėtotės. Dabartinė reglamentavimo įvairovė yra tarpvalstybinio stažuotojų judumo plėtojimo kliūtis. Be to, kai kuriais atvejais nustatyta, kad administracinės ir teisinės tarpvalstybinio stažuotojų judumo kliūtys daro poveikį kelioms priimančiosioms valstybėms narėms. Todėl svarbu pateikti informaciją apie stažuotojų tarpvalstybinio judumo teisę, visų pirma apie Direktyvoje 2004/38/EB (3) nurodytas teises. Stažuočių kokybės sistemoje nustačius vadovavimosi principus ir gaires taip pat bus sudarytos palankesnės sąlygos dalyvauti tarptautinėse stažuotėse;

               (15)

               plėtojant stažuočių kokybės sistemą bus padidintas skaidrumas. Be to, tai galėtų padėti į EURES portalą įtraukti mokamas stažuotes ir tokiu būdu sudaryti palankesnes sąlygas judumui;

               (16)

               valstybių narių programos, pagal kurias skatinamos ir siūlomos stažuotės, gali būti finansiškai remiamos iš Europos fondų. Be to, pagal Jaunimo užimtumo iniciatyvą bus remiamos stažuotės Jaunimo garantijų kontekste, sutelkiant dėmesį į tų Sąjungos regionų, kuriuose jaunimo nedarbas yra didžiausias, jaunuolius, ir bendrai finansuojamos 2014–2020 m. Europos socialinio fondo (ESF) lėšomis. ESF ir Jaunimo užimtumo iniciatyva galima pasinaudoti didinant valstybių narių stažuočių programų skaičių ir kokybę. Tai apimtų galimą įnašą, skirtą stažuočių išlaidoms padengti, be kita ko, tam tikromis sąlygomis padengiant dalį išmokos. Be to, šiomis lėšomis gali būti padengiamos kitokio pobūdžio mokymosi, kuriame be savo atliekamų stažuočių gali dalyvauti stažuotojai, pavyzdžiui, kalbų kursų, išlaidos;

               (17)

               Komisija pradėjo įgyvendinti specialią ESF paramos teikiant techninę pagalbą programą, siekdama padėti valstybėms narėms parengti stažuočių sistemas naudojantis ESF parama. Pagal šią paramos programą nacionalinėms ir regioninėms institucijoms, ketinančioms kurti naujas stažuočių sistemas ar modernizuoti jau veikiančias sistemas, teikiamos strateginės, veiklos ir politikos konsultacijos;

               (18)

               2011 m. gegužės mėn. Tarybos rezoliucijoje dėl struktūrinio dialogo jaunimo užimtumo srityje nurodyta, kad reikėtų kokybiškos stažuočių sistemos, kad būtų garantuota tokios patirties mokomoji vertė;

               (19)

               2011 m. birželio 17 d. Tarybos išvadose „Jaunimo užimtumo skatinimas siekiant strategijos „Europa 2020“ tikslų“ Komisija paraginta teikti gaires dėl aukštos kokybės stažuočių sąlygų taikant stažuočių kokybės sistemą;

               (20)

               2012 m. birželio 14 d. rezoliucijoje „Ekonomikos atsigavimas kuriant darbo vietas“ Europos Parlamentas paragino Komisiją kuo skubiau pateikti pasiūlymą dėl Tarybos rekomendacijos dėl stažuočių kokybės sistemos ir apibrėžti minimalius aukštos kokybės stažuočių teikimo bei priėmimo standartus;

               (21)

               2012 m. birželio 28–29 d. Europos Vadovų Taryba paragino Komisiją išnagrinėti galimybes į EURES portalą įtraukti stažuotes;

               (22)

               2012 m. gruodžio 13–14 d. Europos Vadovų Tarybos išvadose Komisija raginama skubiai užbaigti rengti stažuočių kokybės sistemą;

               (23)

               2012 m. gruodžio 6–7 d. Jaunimo užimtumo dokumentų rinkiniu Komisija pradėjo konsultacijas su socialiniais partneriais dėl stažuočių kokybės sistemos. Savo atsakymuose ES socialiniai partneriai informavo Komisiją apie tai, kad jie neketina pradėti derybų dėl autonominio susitarimo pagal SESV 154 straipsnį;

               (24)

               2013 m. birželio 27–28 d. Europos Vadovų Taryba dar kartą patvirtino, kad 2014 m. pradžioje turėtų būti įdiegta stažuočių kokybės sistema;

               (25)

               kokybės sistema yra svarbus atskaitos taškas nustatant, kokios siūlomos stažuotės laikytinos kokybiškomis pagal Tarybos rekomendaciją dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo;

               (26)

               2014 m. metinėje augimo apžvalgoje nustatyta, kad nepaprastai svarbu pagerinti perėjimą nuo mokymo įstaigos prie profesinio gyvenimo, visų pirma didinant geros kokybės stažuočių ir pameistrystės prieinamumą;

               (27)

               šios rekomendacijos tikslais stažuotės suprantamos kaip ribotos trukmės mokama arba nemokama darbo praktika, kuri apima mokymosi ir mokymo komponentą, kurią pradėjus siekiama įgyti praktinės ir profesinės patirties, kad būtų pagerintos įsidarbinimo galimybės bei palengvintas perėjimas prie nuolatinio darbo;

               (28)

               ši rekomendacija neapima mokomosios praktikos, kuri yra formaliojo švietimo arba profesinio rengimo ir mokymo programų dalis. Stažuotėms, kurių turinys reglamentuojamas pagal nacionalinę teisę ir kurių užbaigimas yra privalomas reikalavimas siekiant įgyti tam tikrą profesiją (pavyzdžiui, medicinos, architektūros ir pan.), ši rekomendacija netaikoma;

               (29)

               atsižvelgiant į šios rekomendacijos pobūdį ir tikslą, neturėtų būti laikoma, kad ji trukdo valstybėms narėms stažuotojų atžvilgiu toliau taikyti arba nustatyti nuostatas, kurios būtų palankesnės už rekomenduojamas nuostatas,

         REKOMENDUOJA VALSTYBĖMS NARĖMS:

               1.

               Gerinti stažuočių kokybę, visų pirma kiek tai susiję su mokymosi bei mokymo turiniu ir darbo sąlygomis, siekiant sudaryti palankesnes sąlygas iš švietimo sistemos, nedarbo ar neveiklumo pereiti į darbo rinką, praktiškai pritaikant toliau išvardytus stažuočių kokybės sistemos principus:

      Rašytinio stažuotės susitarimo sudarymas

               2.

               Reikalauti, kad stažuotės būtų grindžiamos prieš prasidedant stažuotei sudarytu stažuotojo ir stažuotės organizatoriaus rašytiniu susitarimu.

               3.

               Reikalauti, kad stažuotės susitarimuose būtų nurodomi mokymosi tikslai, darbo sąlygos, tai, ar stažuotės organizatorius stažuotojui mokės išmoką ar kompensaciją, šalių teisės ir pareigos pagal taikytiną ES ir nacionalinę teisę, taip pat stažuotės trukmė, kaip nurodyta 4–12 rekomendacijose.

      Mokymosi ir mokymo tikslai

               4.

               Skatinti laikytis geriausios mokymosi ir mokymo tikslų įgyvendinimo praktikos siekiant padėti stažuotojams įgyti praktinės patirties ir atitinkamų gebėjimų; stažuotojui pavestomis užduotimis turėtų būti sudarytos sąlygos pasiekti šių tikslų.

               5.

               Skatinti stažuočių organizatorius stažuotojams paskirti vadovą, kuris padėtų stažuotojui atlikti jam pavestas užduotis, stebėtų ir vertintų jo daromą pažangą.

      Stažuotojų darbo sąlygos

               6.

               Garantuoti, kad būtų užtikrinamos stažuotojų teisės ir darbo sąlygos pagal taikytiną ES ir nacionalinę teisę, įskaitant maksimalaus savaitinio darbo valandų skaičiaus apribojimus, minimalius dienos ir savaitės poilsio laikotarpius ir kai taikoma – teises į minimalias atostogas.

               7.

               Skatinti stažuočių organizatorius tiksliai nurodyti, ar jie suteikia sveikatos draudimą bei draudimą nuo nelaimingų atsitikimų ir nedarbingumo atostogas.

               8.

               Reikalauti, kad stažuotės susitarimuose būtų tiksliai nurodyta, ar bus mokama išmoka ar kompensacija ir, jei taip, nurodytas jos dydis.

      Teisės ir pareigos

               9.

               Skatinti atitinkamas šalis užtikrinti, kad stažuotės susitarime būtų nustatytos stažuotojo ir stažuotės organizatoriaus teisės ir pareigos, atitinkamais atvejais įskaitant stažuotės organizatoriaus taikomas nuostatas dėl konfidencialumo ir intelektinės nuosavybės teisių.

      Pagrįsta trukmė

               10.

               Užtikrinti pagrįstą stažuočių trukmę, kuri iš esmės neviršytų šešių mėnesių, išskyrus atvejus, kai ilgesnė trukmė yra pagrįsta, atsižvelgiant į nacionalinę praktiką.

               11.

               Išaiškinti aplinkybes ir sąlygas, kuriomis stažuotė gali būti pratęsta ar atnaujinta baigus galioti pirminiam stažuotės susitarimui.

               12.

               Skatinti laikytis praktikos stažuotės susitarimuose nurodyti, kad stažuotojas arba stažuotės organizatorius gali nutraukti susitarimą apie tai informuodami raštu, pakankamai iš anksto pateikdami pranešimą, atsižvelgiant į atitinkamą stažuotės trukmę ir atitinkamą nacionalinę praktiką.

      Tinkamas stažuočių pripažinimas

               13.

               Skatinti stažuočių metu įgytų žinių, gebėjimų bei kompetencijų pripažinimą ir patvirtinimą, taip pat raginti stažuočių organizatorius šias žinias, gebėjimus ir kompetencijas atestuoti remiantis įvertinimu ir išduoti pažymėjimą.

      Skaidrumo reikalavimai

               14.

               Skatinti stažuočių organizatorius į pranešimus ir skelbimus apie laisvas stažuočių vietas įtraukti informaciją apie stažuotės sąlygas, visų pirma apie tai, ar mokama išmoka ir (arba) kompensacija ir ar suteikiamas sveikatos draudimas ir draudimas nuo nelaimingų atsitikimų; skatinti stažuočių organizatorius teikti informaciją apie įdarbinimo politiką, įskaitant ankstesniais metais įdarbintų stažuotojų skaičių.

               15.

               Skatinti užimtumo tarnybas ir kitus profesinio orientavimo paslaugų teikėjus teikiant informaciją apie stažuotes laikytis skaidrumo reikalavimų.

      Tarpvalstybinės stažuotės

               16.

               Sudaryti palankesnes sąlygas tarpvalstybiniam stažuotojų judumui Europos Sąjungoje, inter alia, paaiškinant nacionalinę teisinę stažuočių sistemą, nustatant aiškias taisykles dėl stažuotojų iš kitų valstybių narių priėmimo ir stažuotojų siuntimo į kitas valstybes nares, ir sumažinant administracinius formalumus.

               17.

               Išnagrinėti galimybę pasinaudoti išplėstu EURES tinklu ir keistis informacija apie mokamas stažuotes per EURES portalą.

      Europos struktūrinių ir investicijų fondų naudojimas

               18.

               2014–2020 m. programavimo laikotarpiu pasinaudoti Europos struktūriniais ir investicijų fondais, konkrečiai Europos socialiniu fondu ir Europos regioninės plėtros fondu, taip pat atitinkamais atvejais Jaunimo užimtumo iniciatyva siekiant padidinti stažuočių skaičių ir pagerinti kokybę, be kita ko, pasitelkiant veiksmingas partnerystes su visais atitinkamais suinteresuotaisiais subjektais;

      Stažuočių kokybės sistemos taikymas

               19.

               Kuo greičiau imtis atitinkamų priemonių stažuočių kokybės sistemai taikyti.

               20.

               Iki 2015 m. pabaigos Komisijai pateikti informaciją apie priemones, kurių buvo imtasi pagal šią rekomendaciją.

               21.

               Skatinti aktyvų socialinių partnerių dalyvavimą taikant stažuočių kokybės sistemą.

               22.

               Skatinti aktyvų užimtumo tarnybų, švietimo įstaigų ir mokymo paslaugų teikėjų dalyvavimą taikant stažuočių kokybės sistemą.

         ATKREIPIA DĖMESĮ Į TAI, KAD KOMISIJA KETINA:

               23.

               Puoselėti glaudų bendradarbiavimą su valstybėmis narėmis, socialiniais partneriais ir kitais suinteresuotaisiais subjektais, kad ši rekomendacija būtų skubiai pradėta taikyti.

               24.

               Bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis, visų pirma pasitelkiant Užimtumo komitetą, stebėti pažangą, padarytą taikant stažuočių kokybės sistemą pagal šią rekomendaciją, ir išnagrinėti įgyvendinamos politikos poveikį.

               25.

               Teikti šios rekomendacijos taikymo pažangos ataskaitas remiantis valstybių narių pateikta informacija.

               26.

               Dirbti su valstybėmis narėmis, socialiniais partneriais, užimtumo tarnybomis, jaunimo ir stažuotojų organizacijomis bei kitais suinteresuotaisiais subjektais siekiant propaguoti šią rekomendaciją.

               27.

               Skatinti ir remti valstybes nares, be kita ko, skatinant tarpusavyje keistis geriausios praktikos pavyzdžiais, kad jos naudotųsi Europos socialinio fondo, Europos regioninės plėtros fondo ar kitų Europos fondų lėšomis 2014–2020 m. programavimo laikotarpiu siekiant padidinti stažuočių skaičių ir pagerinti jų kokybę.

               28.

               Kartu su valstybėmis narėmis išnagrinėti galimybę siekti į EURES portalą įtraukti stažuotes ir sukurti specialią interneto svetainę, kurioje būtų teikiama informacija apie nacionalines teisines stažuočių sistemas.

      Priimta Briuselyje 2014 m. kovo 10 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         I. VROUTSIS

      (1)  2010 m. spalio 21 d. Tarybos sprendimas 2010/707/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 308, 2010 11 24, p. 46).

      (2)  OL C 120, 2013 4 26, p. 1.

      (3)  2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, iš dalies keičianti Reglamentą (EEB) Nr. 1612/68 ir panaikinanti direktyvas 64/221/EEB, 68/360/EEB, 72/194/EEB, 73/148/EEB, 75/34/EEB, 75/35/EEB, 90/364/EEB, 90/365/EEB ir 93/96/EEB (OL L 158, 2004 4 30, p. 77).


Avis juridique important

|

52004SC0828

Rekomendacija dėl Tarybos rekomendacijos Lenkijai siekiant išvengti perviršinio vyriausybės deficito situacijos  /* SEK/2004/0828 galutinis */

Rekomendacija dėl TARYBOS REKOMENDACIJOS LENKIJAI siekiant išvengti perviršinio vyriausybės deficito situacijos(Komisijos pateikta)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS2004 m. balandzio 7 d. Komisija paskelbė 2004 m. pavasario prognozes [1]. Remiantis siomis prognozėmis, kurias sudarant buvo atsizvelgiama į 2004 m. kovo mėn. Lenkijos pateiktus duomenis, bendrasis vyriausybės deficitas Lenkijoje isaugo nuo 3,6 % BVP 2002 m. [2] iki 4,1 % BVP 2003 m. ir virsijo 3 % BVP pamatinę vertę.[1]   Komisijos 2004 m. pavasario prognozės yra pateikiamos siame tinklapyje: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.[2]  Remiantis konvergencijos programa, kurią Lenkijos valdzios organai pateikė geguzės 17 d., 2002 metų deficitas buvo perziūrėtas ir sudaro 4.0 % BVP.Remdamasi siais įrodymais, Komisija 2004 m. geguzės 12 d. pradėjo Lenkijai taikyti pervirsinio deficito procedūrą, priimdama pranesimą, kaip numatyta sutarties 104 straipsnio 3 dalyje [3]. 2004 m. geguzės 17 d. Komisija gavo Lenkijos konvergencijos programą, kuri patvirtino 4,1 % BVP deficitą 2003 m.[3]  Visas sio pranesimo tekstas yra pateikiamas siame tinklapyje: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/procedures_en.htm.Pervirsinio deficito procedūros (PDP) taikymą reglamentuoja sutarties 104 straipsnis ir Tarybos reglamentas (EC) Nr. 1467/97 ,Dėl pervirsinio deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir isaiskinimo", kuris yra Stabilumo ir augimo pakto [4] dalis. Valstybės, kurios įstojo į ES 2004 m. geguzės 1 d., yra valstybės narės su leidziančiomis nukrypti nuostatomis ir turi vengti pervirsinio deficito, tačiau sankcijos, kaip numatyta 104 straipsnio 9 ir 11 dalyse, joms negali būti taikomos. Komisijos pranesime, kuris numatytas Sutarties 104 straipsnio 3 dalyje, pateikiamos isvados, kad Lenkijos deficitas 2003 m. virsijo 3 % BVP pamatinę vertę ne dėl Lenkijos valdzios organų nekontroliuojamo nepaprasto įvykio ar didelio ekonomikos nuosmukio Stabilumo ir augimo pakto poziūriu, kadangi realusis BVP 2003 m. pasiekė 3,7 %. Apie vystymąsi 2004 m. pranesime pateikiamos isvados, kad bendrasis vyriausybės deficitas gali dar padidėti ir islikti didesnis nei 3 % BVP. Taigi Komisijos 2004 m. pavasario prognozėse numatomas 6,0 % BVP vyriausybės deficitas 2004 m., o tai virsija 5,7 % BVP deficitą, kurį Lenkijos valdzios organai numato konvergencijos programoje.[4]  OL L 209, 2.8.1997.Remiantis Komisijos 2004 m. pavasario prognozėmis, Komisijos pareiskime taip pat teigiama, kad skolos ir BVP santykis, kuris 2003 m. buvo pasiekęs 45,4 % BVP, 2004 m. ir toliau isliks zemiau 60 % pamatinės vertės. Taigi pagal 2004 m. pavasario prognozes skolos santykis 2004 m. pasieks 49,1 % BVP, o tai atitinka 49 % BVP, kaip Lenkijos valdzios organai numatė konvergencijos programoje. Deficito ir skolos rodikliai turės būti sureguliuoti, jei atviri pensijų fondai bus atskirti nuo bendrojo vyriausybinio sektoriaus pagal EUROSTAT sprendimą dėl finansuojamų pensijų schemų klasifikavimo.Sutarties 104 straipsni 4 dalyje teigiama, kad ,114 straipsnyje numatytas komitetas (t.y. Ekonomikos ir finansų komitetas) turi pateikti nuomonę apie Komisijos pranesimą". Komitetas pareiskė savo nuomonę 2004 m. geguzės 24 d., pritardamas Komisijos pranesime pateiktam įvertinimui. Komitetas padarė isvadą, kad biudzetinė situacija Lenkijoje parodo pervirsinio deficito buvimą pagal pirmus du 104 straipsnio 2 dalyje numatytus deficito nustatymo kriterijus. Apsvarsčius kitus susijusius veiksnius, tokius kaip vidutinės trukmės biudzeto būklė, valstybinio investavimo santykis, kriterijais paremtas įvertinimas nepasikeitė. Komitetas taip pat mano, kad bendrasis vyriausybės deficitas 2004 m. toliau virsys pamatinę vertę ir kad bendra vyriausybės skola 2004 m. isliks zemiau 60 % BVP pamatinės vertės.Isnagrinėjusi susijusius veiksnius, į kuriuos atsizvelgiama pranesime, bei atsizvelgdama į Komiteto nuomonę, Komisija laikosi nuomonės, kad Lenkijoje yra deficito pervirsis. Pagal sutarties 104 straipsnio 5 dalį si isvada, kurią Komisija priėmė 2004 m. birzelio 24 d., buvo pateikta Tarybai. Komisija rekomenduoja, kad Taryba atitinkamai nuspręstų, remdamasi 104 straipsnio 6 dalimi. Be to, Komisija kartu prideda rekomendaciją Tarybai, kad Lenkijai būtų pateikta Tarybos rekomendacija, siekiant isvengti pervirsinio deficito situacijos, pagal sutarties 104 straipsnio 7 dalį. Vykdydama veiksmų, kurių imasi Lenkija, įgyvendinimo kontrolę, Taryba gali būti priversta pateikti tolesnes rekomendacijas pagal 104 straipsnio 7 dalį, atsizvelgiant į tai, kad 104 straipsnio 9 dalis netaikoma valstybėms narėms su leidziančiomis nukrypti nuostatomis.Rekomendacija dėl TARYBOS REKOMENDACIJOS LENKIJAI siekiant isvengti pervirsinio vyriausybės deficito situacijosEUROPOS SĄJUNGOS TARYBAAtsizvelgdama į Europos Bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 104 straipsnio 7 dalį,Atsizvelgdama į Komisijos rekomendacijas,kadangi:(1) Pagal sutarties 104 straipsnį valstybės narės turi vengti pervirsinio vyriausybės deficito.(2) Stabilumo ir augimo paktas yra paremtas tvirtų vyriausybės finansų siekimu, kuris yra sąlygų kainų stabilumui ir stipriam tvariam augimui, prisidedančiam prie darbo lygio kėlimo, stiprinimo priemonė.(3) Remdamasi 104 straipsnio 6 dalimi, 2004 m. (liepos 5 d.) Taryba nusprendė, kad Lenkijoje yra pervirsinis deficitas.(4) Taryba, nusprendusi, kad Lenkijoje yra pervirsinis deficitas, pagal sutarties 104 straipsnio 7 dalį ir Tarybos reglamento (EC) Nr. 1467/97 3 straipsnį privalo tuo pačiu metu pateikti rekomendacijas minėtai valstybei narei siekiant pakeisti tą situaciją per nurodytą laikotarpį.(5) Pagal Tarybos reglamento (EC) Nr. 1467/97 3 straipsnio 4 dalį, si rekomendacija turi pabrėzti, kad minėta valstybė narė privalo imtis veiksmų ne vėliau kaip per keturis mėnesius, ir kad pervirsinio deficito sumazinimas turi būti baigtas per metus nuo jo nustatymo, jei nėra ypatingų aplinkybių. Tokios ypatingos aplinkybės yra Lenkijos atveju būtent todėl, kad bendras vyriausybės deficitas stojant į ES buvo daug didesnis nei pamatinė vertė ir todėl, kad tebevyko struktūriniai ekonomikos pokyčiai.(6) Ypatingos aplinkybės įgalioja Tarybą leisti sumazinti pervirsinį deficitą per vidutinės trukmės laikotarpį. Pravartu apsvarstyti konvergencijos programą, kurią Lenkija pateikė 2004 m. geguzės mėn., ir vėlesnius sios programos atnaujinimus bei Tarybos nuomones apie sias programas, kurios nurodytų būdą, kaip istaisyti pervirsinį deficitą. 2004 geguzės mėn. konvergencijos programoje iki 2007 m. numatyta istaisyti pervirsinį deficitą ir pasiekti toliau pateiktus bendro vyriausybės deficito kasmetinius tikslus: 5,7 % BVP 2004 m., 4,2 % BVP 2005 m., 3,3 % BVP 2006 m. ir 1,5 % BVP 2007 m. Programoje pateikiami 2005 m. ir tolesni planai, paremti taip vadinamu ,Hausner" planu. Sureguliavimo būdas yra paremtas makroekonominiu planu, kuris, remiantis 2004 m. [liepos 5 d.] Tarybos nuomone apie konvergencijos programą, sudaro gana palankias augimo prielaidas tolesniais programos metais.(7) Tarybos nuomone, biudzeto konsolidavimo priemonės turėtų islaikyti zymiai geresnį bendrą vyriausybės balansą, pakeliant valstybės finansų kokybę bei sustiprinant ekonomikos augimo potencialą.ŠIUO DOKUMENTU REKOMENDUOJA:- Lenkijos valdzios organams kiek įmanoma greičiau isvengti pervirsinio deficito situacijos;- Lenkijos valdzios organams imtis veiksmų per vidutinės trukmės laikotarpį tam, kad deficitas būtų mazesnis nei 3 % BVP 2007 m., taikant deficito mazinimo būdą, kaip nurodyta Tarybos nuomonėje apie konvergencijos programą;- Lenkijos valdzios organams energingai įgyvendinti priemones, kurios yra numatytos 2004 m. geguzės mėn. konvergencijos programoje, ypač esančias taip vadinamame ,Hausner" plane;- Lenkijos valdzios organams imtis veiksmų iki [2004 m. lapkričio 5 d.] susijusių su priemonėmis, kuriomis numatyta įgyvendinti 2005 m. deficito tikslą.Be to, Taryba ragina Lenkijos valdzios organus:- skirti galimas papildomas lėsas bendram vyriausybės deficitui sumazinti;- uztikrinti, kad skolos santykio didėjimas būtų sustabdytas.Ši rekomendacija skirta Lenkijos RespublikaiPriimta Briuselyje, 2004 m. (liepos 5 d.)Tarybos varduPirmininkas[...]