               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 28/121

      P8_TA(2018)0256
      Derybos dėl ES ir Čilės asociacijos susitarimo atnaujinimo
      2018 m. birželio 13 d. Europos Parlamento rekomendacija Tarybai, Komisijai ir Komisijos pirmininko pavaduotojai ir Sąjungos vyriausiajai įgaliotinei užsienio reikalams ir saugumo politikai dėl derybų dėl ES ir Čilės asociacijos susitarimo atnaujinimo (2018/2018(INI))
      (2020/C 28/15)

         Europos Parlamentas,

                  —

                  atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutarties (ES sutartis) 2 ir 3 straipsnius bei V antraštinę dalį, ypač 21 ir 36 straipsnius, ir į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) penktąją dalį,

                  —

                  atsižvelgdamas į SESV 218 straipsnį,

                  —

                  atsižvelgdamas į esamą Čilės Respublikos ir Europos Sąjungos asociacijos susitarimą,

                  —

                  atsižvelgdamas į tai, kad 2017 m. lapkričio 16 d. pradėtos Europos Sąjungos ir Čilės derybos dėl asociacijos susitarimo atnaujinimo,

                  —

                  atsižvelgdamas į tai, kad 2017 m. lapkričio 13 d. Taryba priėmė derybinius nurodymus dėl susitarimo,

                  —

                  atsižvelgdamas į 2018 m. sausio 22 d. ES ir Čilės jungtinio parlamentinio komiteto 25-ojo posėdžio bendrą deklaraciją,

                  —

                  atsižvelgdamas į savo 2017 m. rugsėjo 14 d. rekomendaciją Tarybai, Komisijai ir Europos išorės veiksmų tarnybai dėl derybų dėl ES ir Čilės asociacijos susitarimo prekybos ramsčio modernizavimo (1),

                  —

                  atsižvelgdamas į savo 2017 m. rugsėjo 13 d. rezoliuciją dėl ES politinių santykių su Lotynų Amerika (2),

                  —

                  atsižvelgdamas į 2015 m. gegužės 11 d. ES ir CELAC pilietinės visuomenės forumo deklaraciją „Europos, Lotynų Amerikos ir Karibų valstybių tautų lygybė, teisės ir demokratinis dalyvavimas“,

                  —

                  atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 108 straipsnio 4 dalį ir 52 straipsnį,

                  —

                  atsižvelgdamas į Užsienio reikalų komiteto pranešimą (A8-0158/2018),

                  A.

                  kadangi Čilę ir ES vienija bendros vertybės bei glaudūs kultūriniai, ekonominiai ir politiniai saitai;

                  B.

                  kadangi Čilė ir ES yra artimos partnerės įveikiant tokius regioninius ir pasaulinius iššūkius kaip klimato kaita, tarptautinis saugumas, darnus vystymasis ir pasaulinis valdymas;

                  C.

                  kadangi Čilė tvirtai gina demokratiją ir žmogaus teises, laisvą ir atvirą prekybą bei daugiašališkumą; kadangi ji taip pat yra itin svarbi Ramiojo vandenyno aljanso, Amerikos valstybių organizacijos (AVO) ir Pietų Amerikos tautų sąjungos (UNASUR) narė, taip pat dideles pajamas gaunanti šalis ir EBPO narė;

                  D.

                  kadangi Čilė užima svarbią vietą sprendžiant regiono reikalus, pavyzdžiui, ji yra garanto šalis Kolumbijos taikos procese ir Santo Domingo derybose tarp Venesuelos vyriausybės ir opozicijos; kadangi Čilė pasitraukė iš Venesuelos derybų, nes nebuvo įvykdytos būtiniausios sąlygos siekiant demokratinių prezidento rinkimų ir institucinio normalizavimo;

                  E.

                  kadangi nuo 2014 m. sausio mėn. galioja Europos Sąjungos ir Čilės susitarimas, kuriuo nustatomos Čilės dalyvavimo ES krizių valdymo operacijose bendrosios sąlygos; kadangi Čilė dalyvauja Europos Sąjungos karinėje operacijoje Bosnijoje ir Hercegovinoje (EUFOR ALTHEA) bei įvairiose JT taikos palaikymo operacijose, parodydama savo įsipareigojimą užtikrinti taiką pasaulyje ir saugumą;

                  F.

                  kadangi neseniai įvykę parlamento ir prezidento rinkimai dar kartą parodė, kad Čilės demokratija yra stabili ir brandi; kadangi stiprus ekonomikos augimas buvo naudingas Čilei ir pastaraisiais dešimtmečiais ji buvo viena iš sparčiausiai besivystančios ekonomikos Pietų Amerikos šalių; kadangi šalyje vis dar vykdomos reformos;

                  G.

                  kadangi tai, jog pastaruoju metu dekriminalizuotas abortas, atliekamas tam tikromis aplinkybėmis, rodo, kad Čilės visuomenėje daugėja atvirumo moterų ir mergaičių įgalėjimo atžvilgiu;

                  H.

                  kadangi 2016 m. žmogaus socialinės raidos indekse Čilė pateko į labai aukšto žmogaus socialinės raidos lygio kategoriją ir pirmauja tarp Lotynų Amerikos šalių, o pasaulyje užima 38 vietą, t. y. aukštesnę vietą nei septynios ES valstybės narės;

                  I.

                  kadangi esamas asociacijos susitarimas padeda gilinti ES ir Čilės politinius santykius ir iš esmės padidinti prekybos ir investicijų srautus; kadangi tolesnė pagarba teisinės valstybės principams ir tvirtai teisinei ir politinei sistemai suteikia Čilei ir ES galimybę naudotis verslo laisve ir skatina tinkamą investicinę aplinką, kuri apima teisinio tikrumo principo apsaugos priemones;

                  J.

                  kadangi pastaraisiais metais ES ir Čilė sudarė platesnio užmojo ir išsamesnius susitarimus su kitais partneriais; kadangi dėl to ES ir Čilės asociacijos susitarimo atnaujinimas turi potencialo gerokai pagilinti esamus santykius, įskaitant santykius užsienio reikalų ir saugumo srityse;

                  K.

                  kadangi būsimame ES ir Čilės asociacijos susitarime turi būti visapusiškai atspindėtas Darnaus vystymosi darbotvarkės iki 2030 m. keičiamasis pobūdis ir tarptautinio vystomojo bendradarbiavimo vaidmuo siekiant darnaus vystymosi tikslų (DVT);

                  L.

                  kadangi atnaujintu asociacijos susitarimu ir susitarimais su Meksika ir MERCOSUR, dėl kurių šiuo metu (iš naujo) deramasi, būtų sustiprintas ES, kaip pagrindinės Lotynų Amerikos sąjungininkės, vaidmuo laikotarpiu, kai kitos veikėjos, pavyzdžiui, Kinija ir Rusija, vis labiau stengiasi tapti įtakingomis šiame regione;

                  M.

                  kadangi ES ir Čilės jungtinis parlamentinis komitetas ne kartą yra pareiškęs, kad palaiko asociacijos susitarimo atnaujinimą, pastarąjį kartą – 2018 m. sausio 22 d. vykusiame 25-ajame posėdyje priimtoje bendroje deklaracijoje;

                  1.

                  rekomenduoja Tarybai, Komisijai ir Komisijos pirmininko pavaduotojai ir Sąjungos vyriausiajai įgaliotinei užsienio reikalams ir saugumo politikai:

                        Bendrieji principai

                              a)

                              gerokai sustiprinti Čilės ir ES – šių dviejų vienminčių partnerių – bendradarbiavimą naujo netikrumo tarptautinių santykių srityje sąlygomis, remiantis mūsų bendromis vertybėmis ir demokratijos principais, kovojant su klimato kaita ir užtikrinant lyčių lygybę, remiantis teisinės valstybės ir gero valdymo principais, pagarba žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms;

                              b)

                              užtikrinti, kad atnaujintas susitarimas su Čile būtų plataus užmojo, visapusiškas ir subalansuotas bei duotų apčiuopiamos naudos abiejų šalių piliečiams, verslui ir ekonomikai; užtikrinti, kad tarp pažangiausių susitarimų, kuriuos ES yra sudariusi su trečiosiomis šalimis, jis būtų pavyzdinis;

                              c)

                              stiprinti ES ir Čilės bendradarbiavimo žmogaus teisių aspektą, atsižvelgiant į 2016–2020 m. ES ir Čilės žmogaus teisių strategiją; įtraukti bendrą įsipareigojimą saugoti ir skatinti žmogaus teises, pagrindines laisves, lyčių lygybę ir mažumų, tokių kaip LGBTI bendruomenė ir čiabuviai, teises, taikant įgyvendinamus stebėsenos, reguliarių ataskaitų teikimo ir ginčų sprendimo mechanizmus; raginti Čilę rasti klausimų, kylančių santykiuose su mapučių tautybės čiabuviais ir kitais čiabuviais, sprendimą, toliau taikyti nuostatos dėl žmogaus teisių įtraukimo į visus būsimus asociacijos susitarimus praktiką; toliau vykdyti reguliarų ES ir Čilės dialogą žmogaus teisių klausimais, siekiant stiprinti institucinę sistemą ir viešąją politiką, kad būtų propaguojamos žmogaus teisės, be kita ko, daugiašalio bendradarbiavimo būdu;

                              d)

                              skatinti Čilę užtikrinti tinkamą teisinį procesą ir teisingą bylos nagrinėjimą visapusiškai laikantis tarptautinių standartų;

                              e)

                              siekti skatinti darnų socialinį ir ekonominį vystymąsi, kovoti su skurdu ir mažinti nelygybės mastą, atsižvelgiant į Čilės įsipareigojimą siekti DVT pagal Darbotvarkę iki 2030 m.;

                              f)

                              remti Čilę gerinant švietimo standartus ir programas ir užtikrinant, kad mažiausias pajamas gaunantys žmonės galėtų visapusiškai pasinaudoti aukštuoju mokslu; sustiprinti universitetų ir darbo rinkos ryšį ir panaikinti įgūdžių pasiūlos ir paklausos neatitiktį bei skatinti jaunimo užimtumą;

                              g)

                              raginti apsaugoti socialines ir aplinkos teises ir užtikrinti veiksmingą Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) konvencijų įgyvendinimą, taip pat priverčiamojo ir vaikų darbo panaikinimą;

                        Daugiašališkumas bei regioninis ir tarptautinis bendradarbiavimas

                              h)

                              stiprinti dialogą ir bendradarbiavimą regioninių ir pasaulinių iššūkių, tokių kaip organizuotas nusikalstamumas, prekyba narkotikais, didėjanti nelygybė, migracija, terorizmas ir klimato kaita, įskaitant Darbotvarkės iki 2030 m. įgyvendinimą, srityje; remti ES ir Čilės bendradarbiavimą migracijos valdymo srityje ir sukurti readmisijos mechanizmus, be kita ko, skirtus asmenims be pilietybės ir trečiųjų šalių piliečiams;

                              i)

                              priminti, kokia svarbi daugiašalė darbotvarkė ir kad visomis dvišalėmis derybomis neturi būti kenkiama daugiašalės pažangos siekiui;

                              j)

                              prisidėti stiprinant daugiašališkumą ir tarptautinį bendradarbiavimą, siekiant skatinti tarptautinį saugumą ir efektyviai kovoti su pasauliniais iššūkiais; stiprinti pozicijų, kurių abi šalys laikosi tarptautinėse organizacijose ir forumuose, koordinavimą;

                              k)

                              skatinti Čilę toliau remti regioninės integracijos ir bendradarbiavimo schemas, ypač Ramiojo vandenyno aljansą, atsižvelgiant į teigiamus jo kaip tikro ir aktyvaus ekonominės integracijos tarp regiono narių veiksnio rezultatus, taip pat remti UNASUR ir Lotynų Amerikos ir Karibų valstybių bendriją (CELAC); išnagrinėti galimybę ES įgyti stebėtojos statusą Ramiojo vandenyno aljanse;

                        Politinis dialogas ir bendradarbiavimas

                              l)

                              užtikrinti prasmingą reguliarų dialogą visais aktualiais klausimais, remiantis esamais formatais ir išplečiant juos; pasinaudojant partnerystės priemone sutelkti turimus išteklius, kad būtų pasiekti strateginiai tikslai;

                              m)

                              užtikrinti glaudų bendradarbiavimą saugumo ir gynybos srityje, ypatingą dėmesį skiriant konfliktų prevencijai, krizių valdymui, jūrų saugumui, nusiginklavimui ir ginklų neplatinimui; leisti Čilei aktyviau dalyvauti ES bendros saugumo ir gynybos politikos (BSGP) misijose ir operacijose;

                              n)

                              sudaryti sąlygas didesniam bendradarbiavimui kovojant su terorizmu, organizuotu nusikalstamumu ir kibernetiniais nusikaltimais ir užkertant kelią radikalizacijai ir tarpvalstybiniam nusikalstamumui, nepakenkiant pilietinėms laisvėms ir pagrindinėms teisėms; imtis veiksmų atsižvelgiant į pasaulinę kovą su terorizmu numatant daugiau pasaulinio ir regioninio bendradarbiavimo mechanizmų, priemonių ir organų, laikantis tarptautinės teisės ir Jungtinių Tautų Chartijos principų;

                              o)

                              gerinti bendradarbiavimą kovojant su korupcija, pinigų plovimu ir mokesčių slėpimu; įtraukti nuostatas dėl gero valdymo mokesčių srityje bei skaidrumo standartų, kuriomis patvirtinamas susitarimo šalių įsipareigojimas įgyvendinti tarptautinius standartus kovojant su mokesčių vengimu ir mokesčių slėpimu;

                              p)

                              priminti, kad korupcija kenkia žmogaus teisėms, lygybei, socialiniam teisingumui, prekybai ir sąžiningai konkurencijai, taigi yra kliūtis ekonomikos augimui; įtraukti konkrečius skirsnius, kuriuose būtų apibrėžti aiškūs ir tvirti įsipareigojimai bei priemonės siekiant kovoti su visų formų korupcija ir įgyvendinti tarptautinius standartus bei daugiašales kovos su korupcija konvencijas;

                              q)

                              palengvinti judumą tarp ES ir Čilės; skatinti jaunimo ir studentų mainus, stipendijų programas ir mokymo kursus – taip pat ir pagal programą „Erasmus+“; toliau dėti pastangas siekiant visiško akademinių kvalifikacijų tarpusavio pripažinimo ir aukštojo mokslo modernizavimo, prieinamumo ir tarptautinimo;

                              r)

                              skatinti mokslinių ir technologinių žinių perdavimą ir intensyvinti bendradarbiavimą mokslinių tyrimų ir bendradarbiavimo srityje, visapusiškai pasinaudojant esamomis programomis, pavyzdžiui, programa „Horizontas 2020“;

                              s)

                              skatinti ir stiprinti ryšius tarptautinio bendradarbiavimo srityje, remiantis 2015 m. pasirašytu susitarimo memorandumu dėl tarptautinio bendradarbiavimo; sukurti novatoriškus mechanizmus, kuriais būtų išplėstas ir sustiprintas trišalis ir regioninis bendradarbiavimas su trečiosiomis šalimis Lotynų Amerikoje ir už jos ribų, įgyvendinant tokias programas kaip „EUROsociAL+“, „Euroclima+“ir bendradarbiavimo kovos su narkotikais politikos srityje programas, pvz., COPOLAD;

                              t)

                              parengti metodiką, kurią taikant būtų parodytas atnaujinto susitarimo poveikis vyrams ir moterims, ir jos rezultatus panaudoti rengiant politiką, kuria siekiama užtikrinti lyčių pusiausvyrą;

                              u)

                              dar kartą patvirtinti bendrą įsipareigojimą įgyvendinti Paryžiaus klimato susitarimą ir Darbotvarkę iki 2030 m. ir užtikrinti tvirtą ES ir Čilės bendradarbiavimą aplinkos apsaugos ir kovos su klimato kaita srityse; stiprinti partnerystę dėl techninio ir politinio bendradarbiavimo pagrindinėse aplinkosaugos srityse, įskaitant tarptautinio transporto išmetamą CO2 kiekį, biologinės įvairovės išsaugojimą ir tvarią gamybą bei vartojimą; skatinti tvirtesnį bendradarbiavimą žiedinės ekonomikos srityje, siekiant didinti efektyvų išteklių naudojimą, tvarų gamtos išteklių naudojimą, ekologines inovacijas ir gerinti vandentvarką; didinti paramą projektams, kuriais švelninamas klimato kaitos poveikis;

                              v)

                              stiprinti bendradarbiavimą mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros srityje ir dėl ES „Copernicus“programos palydovinės Žemės stebėjimo sistemos duomenų panaudojimo aplinkosaugos tikslais;

                              w)

                              puoselėti bendradarbiavimą kultūros srityje ir remti išeiviją tiek Čilėje, tiek ES, siekiant skatinti užsienio investicijas Europos Sąjungoje ir Čilėje;

                              x)

                              dar kartą patvirtinti, kad galimybė naudotis vandens ištekliais – tai žmogaus teisė;

                        Institucinės nuostatos

                              y)

                              užtikrinti, kad asociacijos susitarimas būtų pagrįstas stipriu parlamentiniu dalyvavimu, sustiprinant dabartines nuostatas ir bendradarbiavimo mechanizmus, kad būtų galima labiau prisidėti prie susitarimo įgyvendinimo ir šio įgyvendinimo priežiūros, visų pirma pasitelkiant esamą tarpparlamentinį jungtinio parlamentinio komiteto formatą; suteikti galimybę jungtiniam parlamentiniam komitetui prašyti susijusios informacijos apie asociacijos susitarimo įgyvendinimą;

                              z)

                              užtikrinti tinkamą pilietinės visuomenės dalyvavimą tiek derybų, tiek asociacijos susitarimo įgyvendinimo etapais, įskaitant jungtinį konsultacinį komitetą (tačiau juo neapsiribojant); pabrėžia, kad abiejuose regionuose reikia sukurti oficialiai įtvirtintą politinio pilietinės visuomenės organizacijų dialogo mechanizmą;

                              aa)

                              nedelsiant visapusiškai informuoti Parlamentą visais derybų etapais, vadovaujantis SESV 218 straipsnio 10 dalimi; tai, be kita ko, reikštų, kad Parlamentui turėtų būti pateikiami kiekvieno derybų etapo dokumentai ir protokolai; šiuo atžvilgiu palankiai vertina 2018 m. sausio 22 d. Tarybos sprendimą paskelbti 2017 m. lapkričio mėn. Komisijai ir Komisijos pirmininko pavaduotojai ir Sąjungos vyriausiajai įgaliotinei suteiktus derybų įgaliojimus;

                              ab)

                              traktuoti pastarąjį derybinių nurodymų paskelbimą kaip svarbų precedentą ir įsipareigoti ateityje skelbti visus tarptautinių susitarimų derybinius nurodymus;

                              ac)

                              paspartinti derybas dėl asociacijos susitarimo, kad Parlamentas galėtų jį ratifikuoti iki dabartinės Europos Parlamento kadencijos pabaigos;

                              ad)

                              visais lygmenimis užtikrinti, kad būtų laikomasi ilgalaikės praktikos laikinai netaikyti naujojo susitarimo, kol negautas Parlamento pritarimas;

                  2.

                  paveda Pirmininkui perduoti šią rekomendaciją Tarybai, Komisijai, Komisijos pirmininko pavaduotojai ir Sąjungos vyriausiajai įgaliotinei užsienio reikalams ir saugumo politikai ir Čilės Respublikos prezidentui, vyriausybei ir parlamentui.

         (1)  Priimti tekstai, P8_TA(2017)0354.

         (2)  Priimti tekstai, P8_TA(2017)0345.


title: Europos Centrinio Banko Rekomendacija 2020 m. sausio 17 d. dėl dividendų paskirstymo politikos (ECB/2020/1)2020/C 30/01

text:
               29.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 30/1

      EUROPOS CENTRINIO BANKO REKOMENDACIJA
      2020 m. sausio 17 d.
      dėl dividendų paskirstymo politikos
      (ECB/2020/1)
      (2020/C 30/01)
      EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 127 straipsnio 6 dalį ir 132 straipsnį,
      atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 34 straipsnį,
      atsižvelgdama į 2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (1), ypač į jo 4 straipsnio 3 dalį,
      atsižvelgdama į 2014 m. balandžio 16 d. Europos Centrinio Banko reglamentą (ES) Nr. 468/2014, kuriuo sukuriama Europos Centrinio Banko, nacionalinių kompetentingų institucijų ir nacionalinių paskirtųjų institucijų bendradarbiavimo Bendrame priežiūros mechanizme struktūra (BPM pagrindų reglamentas) (ECB/2014/17) (2),
      kadangi:
      kredito įstaigos turi ir toliau rengtis laiku ir visa apimtimi taikyti Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 575/2013 (3) ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2013/36/ES (4) ir pasiruošti pereinamojo laikotarpio, nurodyto Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) 2017/2395 (5), pasibaigimui, siekiant sumažinti galimą didelį neigiamą poveikį bendram 1 lygio nuosavam kapitalui, atsirandantį dėl tikėtinų kredito nuostolių apskaitymo pagal 9-ąjį TFAS, sudėtingoje makroekonominėje ir finansinėje aplinkoje, kuri daro spaudimą kredito įstaigų pelningumui, vadinasi, ir jų gebėjimui didinti savo kapitalo bazę. Be to, nors reikia, kad kredito įstaigos finansuotų ekonomiką, konservatyvi paskirstymo politika yra tinkamo rizikos valdymo ir patikimos bankų sistemos dalis. Turėtų būti taikomas tas pats metodas, kuris buvo įtvirtintas Europos Centrinio Banko rekomendacijoje ECB/2019/1 (6),
      PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

         I.

                  1.

                  Kredito įstaigos turėtų nustatyti dividendų politiką, pagrįstą konservatyviomis ir riziką ribojančiomis prielaidomis, kad, bet kokiu būdu paskirsčius dividendus, būtų tenkinami taikytini kapitalo reikalavimai bei priežiūrinio tikrinimo ir vertinimo proceso (angl. supervisory review and evaluation process, SREP) išvados.

                              a)

                              Reikalaujama, kad kredito įstaigos visais atvejais atitiktų taikytinus minimalius kapitalo reikalavimus (1 ramsčio reikalavimus). Tai apima 4,5 % bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientą, 6 % 1 lygio kapitalo pakankamumo koeficientą ir 8 % bendro kapitalo pakankamumo koeficientą, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnyje;

                              b)

                              be to, reikalaujama, kad kredito įstaigos visais atvejais atitiktų kapitalo reikalavimus, kurie nustatomi pagal sprendimą, priimtą atlikus SREP, taikant Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 16 straipsnio 2 dalies a punktą, ir kurie yra platesni nei 1 ramsčio reikalavimai (2 ramsčio reikalavimai);

                              c)

                              taip pat reikalaujama, kad kredito įstaigos atitiktų jungtinio rezervo reikalavimą, apibrėžtą Direktyvos 2013/36/ES 128 straipsnio 6 dalyje;

                              d)

                              taip pat reikalaujama, kad kredito įstaigos atitiktų reikalaujamą pilną (7) bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientą, 1 lygio kapitalo pakankamumo koeficientą ir bendro kapitalo pakankamumo koeficientą iki taikytinos galutinio įvedimo dienos. Tai reiškia, kad šie minėti koeficientai po pereinamojo laikotarpio nuostatų ir jungtinio rezervo reikalavimas, nurodytas Direktyvos 2013/36/ES 128 straipsnio 6 dalyje, bus taikomi visa apimtimi. Pereinamojo laikotarpio nuostatos išdėstytos Direktyvos 2013/36/ES XI antraštinėje dalyje ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 dešimtoje dalyje;

                              e)

                              reikalaujama, kad kredito įstaigos, nusprendusios taikyti Reglamente (ES) 2017/2395 išdėstytas nuostatas pereinamuoju laikotarpiu, taip pat atitiktų pilną bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientą iki tame reglamente numatyto pereinamojo laikotarpio pabaigos.

                        Šiuos reikalavimus būtina įvykdyti tiek konsoliduotu lygiu, tiek ir, jei taikytina, iš dalies konsoliduotu lygiu, taip pat individualiai, išskyrus atvejus, kai rizikos ribojimo reikalavimų leista netaikyti individualiai, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 7 ir 10 straipsniuose.

                  2.

                  Kredito įstaigų (8), 2020 m. išmokančių dividendus už 2019 finansinius metus, atveju ECB rekomenduoja:

                              a)

                                 1 kategorija: kredito įstaigos, kurios 2019 m. gruodžio 31 d. i) atitinka taikytinus kapitalo reikalavimus, kaip nurodyta 1 dalies a, b ir c punktuose, ir ii) jau yra pasiekusios savo pilnus kapitalo pakankamumo koeficientus, kaip nurodyta 1 dalies d punkte ir 1 dalies e punkte (kaip taikytina), turėtų konservatyviai paskirstyti dividendams savo grynąjį pelną, kad jos ir toliau atitiktų visus reikalavimus ir SREP išvadas net ir pablogėjus ekonominėms ir finansinėms sąlygoms;

                              b)

                                 2 kategorija: kredito įstaigos, kurios 2019 m. gruodžio 31 d. atitinka taikytinus kapitalo reikalavimus, kaip nurodyta 1 dalies a, b ir c punktuose, bet 2019 m. gruodžio 31 d. dar nėra pasiekusios savo pilnų kapitalo pakankamumo koeficientų, kaip nurodyta 1 dalies d punkte ir 1 dalies e punkte (kaip taikytina), turėtų konservatyviai paskirstyti dividendams savo grynąjį pelną, kad jos ir toliau atitiktų visus reikalavimus ir SREP išvadas net ir pablogėjus ekonominėms ir finansinėms sąlygoms. Be to, iš esmės jos turėtų išmokėti dividendus tik jei 1 dalies d punktas taip pat yra įvykdytas ir yra užtikrintas bent linijinis (9) būdas reikalaujamiems pilniems kapitalo pakankamumo reikalavimams, kaip nurodyta 1 dalies e punkte, ir SREP išvadoms, atitikti;

                              c)

                                 3 kategorija: kredito įstaigos, neatitinkančios 1 dalies a, b arba c punkte nurodytų reikalavimų, iš esmės turėtų nepaskirstyti dividendų.

                        Kredito įstaigos, kurios negali laikytis šios rekomendacijos, nes mano, kad pagal įstatymą jos privalo išmokėti dividendus, turėtų nedelsdamos kreiptis į savo jungtinę priežiūros grupę.
                  Tikimasi, kad 2 dalies a, b ir c punktuose nurodytos 1, 2 ir 3 kategorijų kredito įstaigos taip pat laikysis 2 ramsčio rekomendacijų. Jei kredito įstaiga veikia arba ketina veikti pagal žemesnius nei 2 ramsčio rekomendacijų standartus, ji turėtų nedelsdama kreiptis į savo jungtinę priežiūros grupę. ECB patikrins priežastis, dėl kurių kredito įstaigos kapitalo lygis sumažėjo arba tikimasi, kad sumažės, ir nuspręs dėl tinkamų ir proporcingų konkrečiai institucijai nustatytų priemonių.
                  Kintamosios atlyginimo dalies politikos ir kapitalo valdymo srityse taip pat tikimasi, kad įstaigos atsižvelgs į tai, kokį galimą poveikį kapitalo poreikiui gali turėti būsimi Sąjungos teisinės, reguliavimo ir apskaitos sistemų pakeitimai. Nesant priešingos konkrečios informacijos, tikimasi, kad būsimi 2 ramsčio reikalavimai ir 2 ramsčio rekomendacijos, naudojami kapitalo planavimo tikslais, bus bent jau tokio lygio, koks yra dabar.

         II.

      Ši rekomendacija skirta svarbiems prižiūrimiems subjektams ir svarbioms prižiūrimoms grupėms, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 468/2014 (ECB/2014/17) 2 straipsnio 16 ir 22 punktuose.

         III.

      Ši rekomendacija taip pat skirta nacionalinėms kompetentingoms institucijoms ir paskirtosioms institucijoms, kiek tai susiję su mažiau svarbiais prižiūrimais subjektais ir mažiau svarbiomis prižiūrimomis grupėmis, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 468/2014 (ECB/2014/17) 2 straipsnio 7 ir 23 punktuose. Tikimasi, kad prireikus nacionalinės kompetentingos ir paskirtosios institucijos taikys šią rekomendaciją tokiems subjektams ir grupėms (10).

         Priimta Frankfurte prie Maino 2020 m. sausio 17 d.

               ECB Pirmininkė

            Christine LAGARDE

         (1)  OL L 287, 2013 10 29, p. 63.

         (2)  OL L 141, 2014 5 14, p. 1.

         (3)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 176, 2013 6 27, p. 1).

         (4)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB (OL L 176, 2013 6 27, p. 338).

         (5)  2017 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2017/2395, kuriuo iš dalies keičiamos Reglamento (ES) Nr. 575/2013 nuostatos, susijusios su pereinamojo laikotarpio nuostatomis, skirtomis poveikiui nuosavoms lėšoms dėl 9-ojo TFAS įvedimo mažinti ir didelių pozicijų tvarkos, taikomos tam tikroms viešojo sektoriaus pozicijoms, išreikštoms bet kurios valstybės narės nacionaline valiuta, taikymo poveikiui mažinti (OL L 345, 2017 12 27, p. 27).

         (6)  2019 m. sausio 7 d. Europos Centrinio Banko rekomendacija ECB/2019/1 dėl dividendų paskirstymo politikos (OL C 11, 2019 1 11, p. 1).

         (7)  Visi rezervai yra pilnos apimties.

         (8)  Kredito įstaigos gali būti įvairių teisinių formų, pvz., biržinės bendrovės ir ne akcinės bendrovės, pvz., savitarpio fondai, kooperatyvai arba taupymo įstaigos. Terminas „dividendai“ šioje rekomendacijoje reiškia bet kokios rūšies pinigų išmokėjimą, kurį turi patvirtinti visuotinis susirinkimas.

         (9)  Praktiškai tai reiškia, kad per likusią pereinamojo laikotarpio dalį, kredito įstaigos turėtų nepaskirstyti ne mažiau kaip proporcingos sumos per metus nuo atotrūkio nuo pilno bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficiento, 1 lygio kapitalo pakankamumo koeficiento ir bendro kapitalo pakankamumo koeficiento, kaip nurodyta 1 dalies e punkte.

         (10)  Jei ši rekomendacija taikoma mažiau svarbiems prižiūrimiems subjektams ir mažiau svarbioms prižiūrimoms grupėms, manantiems, kad jie negali laikytis reikalavimų, nes pagal įstatymą privalo išmokėti dividendus, jie turėtų nedelsdami kreiptis į savo nacionalines kompetentingas institucijas.


title: Tarybos rekomendacija 2020 m. liepos 20 d. dėl 2020 m. Belgijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2020 m. Belgijos stabilumo programos 2020/C 282/01

text:
               26.8.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 282/1

      TARYBOS REKOMENDACIJA
      2020 m. liepos 20 d.
      dėl 2020 m. Belgijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2020 m. Belgijos stabilumo programos
      (2020/C 282/01)
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį,
      atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
      atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas,
      atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,
      atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę,
      atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,
      kadangi:

                  (1)

                  2019 m. gruodžio 17 d. Komisija priėmė metinę tvaraus augimo strategiją, kuria pradedamas 2020 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Joje tinkamai atsižvelgta į 2017 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbtą Europos socialinių teisių ramstį. 2019 m. gruodžio 17 d. Komisija pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 (2) priėmė ir įspėjimo mechanizmo ataskaitą – joje Belgija nenurodyta kaip viena iš valstybių narių, dėl kurių reikės parengti nuodugnią apžvalgą. Tą pačią dieną Komisija taip pat priėmė rekomendaciją dėl Tarybos rekomendacijos dėl euro zonos ekonominės politikos;

                  (2)

                  2020 m. vasario 26 d. paskelbta 2020 m. Belgijai skirta ataskaita. Joje įvertinta Belgijos pažanga, padaryta įgyvendinant 2019 m. liepos 9 d. Tarybos priimtas šaliai skirtas rekomendacijas (3) (toliau – 2019 m. šaliai skirtos rekomendacijos), veiksmai, kurių šalis ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais priimtas šaliai skirtas rekomendacijas, ir Belgijos pažanga siekiant nacionalinių tikslų pagal strategiją „Europa 2020“;

                  (3)

                  2020 m. kovo 11 d. Pasaulio sveikatos organizacija COVID-19 protrūkį oficialiai paskelbė pasauline pandemija. Dėl pandemijos piliečiai, šalių visuomenė ir ekonomika pateko į ekstremaliąją didelio pavojaus visuomenės sveikatai situaciją. Ji daro didžiulį spaudimą nacionalinėms sveikatos sistemoms, trikdo pasaulines tiekimo grandines, kelia nestabilumą finansų rinkose, lemia vartotojų paklausos sukrėtimus ir daro neigiamą poveikį įvairiems sektoriams. Ji kelia grėsmę žmonių darbo vietoms ir pajamoms, taip pat įmonių verslui. Jos sukeltas didelis ekonominis sukrėtimas jau turi skaudžių pasekmių Sąjungoje. 2020 m. kovo 13 d. Komisija priėmė komunikatą, kuriuo raginama užtikrinti suderintą ekonominį atsaką į krizę, įtraukiant visus nacionalinio ir Sąjungos lygmens suinteresuotuosius subjektus;

                  (4)

                  kelios valstybės narės paskelbė nepaprastąją padėtį arba ėmėsi neatidėliotinų priemonių. Visos neatidėliotinos priemonės turėtų būti griežtai proporcingos, būtinos, ribotos trukmės ir atitikti Europos bei tarptautinius standartus. Joms turėtų būti taikoma demokratinė priežiūra ir nepriklausoma teisminė peržiūra;

                  (5)

                  2020 m. kovo 20 d. Komisija priėmė komunikatą dėl Stabilumo ir augimo pakte nustatytos bendrosios išvengimo sąlygos taikymo. Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalyje, 6 straipsnio 3 dalyje, 9 straipsnio 1 dalyje bei 10 straipsnio 3 dalyje ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 (4) 3 straipsnio 5 dalyje bei 5 straipsnio 2 dalyje nustatytą bendrąją nukrypti leidžiančią išlygą sudaromos palankesnės sąlygos koordinuoti biudžeto politiką esant dideliam ekonomikos nuosmukiui. 2020 m. kovo 20 d. komunikate Komisija laikėsi nuomonės, kad, atsižvelgiant į numatomą didelį ekonomikos nuosmukį dėl COVID-19 pandemijos, bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos taikymo sąlygos yra tenkinamos, ir paprašė Tarybos šią išvadą patvirtinti. 2020 m. kovo 23 d. valstybių narių finansų ministrai pritarė Komisijos vertinimui. Jie sutiko, kad dėl didelio ekonomikos nuosmukio reikia ryžtingo, ambicingo ir suderinto atsako. Pradėjus taikyti bendrąją nukrypti leidžiančią išlygą leidžiama laikinai nukrypti nuo vidutinės trukmės biudžeto tikslui pasiekti numatyto koregavimo plano, jei tai nekelia pavojaus fiskaliniam tvarumui vidutinės trukmės laikotarpiu. Kalbant apie korekcinę dalį, Taryba taip pat gali nuspręsti, remdamasi Komisijos rekomendacija, priimti patikslintą fiskalinę trajektoriją. Taikant bendrąją nukrypti leidžiančią išlygą Stabilumo ir augimo pakto procedūros nesustabdomos. Ji suteikia valstybėms narėms galimybę nukrypti nuo paprastai taikomų biudžetinių reikalavimų, o Komisijai ir Tarybai – imtis būtinų politikos koordinavimo priemonių laikantis Pakto;

                  (6)

                  siekiant apriboti ir kontroliuoti COVID-19 pandemijos plitimą, padidinti nacionalinių sveikatos sistemų atsparumą, įmonėms bei namų ūkiams teikiamomis paramos priemonėmis sušvelninti socialinius bei ekonominius pandemijos padarinius ir užtikrinti tinkamas sveikatos ir saugos sąlygas darbo vietoje, kad būtų galima atnaujinti ekonominę veiklą, reikia nuolatinių veiksmų. Kad paremtų valstybių narių pastangas tose srityse, Sąjunga turėtų visapusiškai išnaudoti įvairias turimas priemones. Be to, valstybės narės ir Sąjunga turėtų bendradarbiaudamos parengti priemones, kurios yra būtinos, kad galėtume grįžti prie įprasto mūsų šalių visuomenės ir ekonomikos veikimo ir tvaraus augimo, įtraukdamos, inter alia, žaliąją pertvarką bei skaitmeninę transformaciją ir pasinaudodamos krizės metu įgyta patirtimi;

                  (7)

                  dėl COVID-19 krizės išryškėjo vidaus rinkos gebėjimas lanksčiai prisitaikyti prie išskirtinių aplinkybių. Vis dėlto, siekiant užtikrinti greitą ir sklandų perėjimą prie atsigavimo etapo ir laisvo prekių, paslaugų bei darbuotojų judėjimo, išskirtinės priemonės, neleidžiančios įprastai veikti vidaus rinkai, turėtų būti panaikintos iškart, kai tik jos nebebus būtinos. Dabartinė krizė parodė, kad sveikatos sektoriuje reikia pasirengimo krizėms planų. Vieni iš esminių platesnių pasirengimo krizėms planų rengimo elementų yra geresnės pirkimo strategijos, diversifikuotos tiekimo grandinės ir strateginiai būtiniausių prekių rezervai;

                  (8)

                  kad visus nenaudojamus Europos struktūrinių ir investicijų fondų išteklius valstybės narės galėtų sutelkti išskirtiniam COVID-19 pandemijos poveikiui sušvelninti, Sąjungos teisės aktų leidėjas jau iš dalies pakeitė atitinkamus teisės aktus Europos Parlamento ir Tarybos reglamentais (ES) 2020/460 (5) ir (ES) 2020/558 (6). Tais pakeitimais bus suteikta papildomo lankstumo ir nustatytos supaprastintos bei racionalizuotos procedūros. Siekiant sumažinti spaudimą pinigų srautams, valstybėms narėms taip pat suteikta galimybė 2020–2021 finansiniais metais pasinaudoti 100 % bendru finansavimu iš Sąjungos biudžeto. Belgija raginama visapusiškai pasinaudoti tomis galimybėmis, kad padėtų labiausiai paveiktiems asmenims ir sektoriams;

                  (9)

                  dėl skirtingų specializacijos modelių tikėtina, kad įvairiuose regionuose socialiniai ir ekonominiai COVID-19 pandemijos padariniai bus nevienodi. Todėl kyla didelė rizika, kad skirtumai tarp Belgijos regionų ir pačiuose regionuose didės. Atsižvelgiant į riziką, kad laikinai sutriks valstybių narių tarpusavio konvergencijos procesas, dabartinėmis aplinkybėmis reikia tikslinių atsakomųjų politikos priemonių;

                  (10)

                  2020 m. balandžio 30 d. Belgija pateikė 2020 m. nacionalinę reformų programą ir 2020 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

                  (11)

                  šiuo metu Belgijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis ir skolos taisyklė;

                  (12)

                  2018 m. liepos 13 d. Taryba rekomendavo Belgijai užtikrinti, kad 2019 m. grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų (7) nominalusis augimas neviršytų 1,8 % – tai atitiktų 0,6 % bendrojo vidaus produkto (BVP) metinį struktūrinį koregavimą. Kadangi įvertinus padėtį nustatyta, kad Belgija atitinka reikalavimus, kad pagal struktūrinių reformų išlygą jai būtų galima leisti laikinai nukrypti 0,5 % BVP, 2019 m. reikalaujamas struktūrinis koregavimas sumažintas iki 0,1 % BVP, o tai atitiko grynųjų pirminių išlaidų nominalųjį augimą, kuris 2019 m. neviršijo 2,8 %. Komisijos bendrame vertinime patvirtinama, kad 2019 ir 2018 bei 2019 m. (vertinant kartu) buvo labai nukrypta nuo rekomenduojamo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinės trukmės biudžeto tikslo. Tai svarbus veiksnys Komisijos pagal Sutarties 126 straipsnio 3 dalį parengtame pranešime, kuriame vertinama, kaip Belgija 2019 m. laikėsi skolos kriterijaus;

                  (13)

                  2020 m. stabilumo programoje federalinė Vyriausybė numato, kad nominalusis balansas nuo 2019 m. buvusio 1,9 % BVP deficito blogės ir 2020 m. taps 7,5 % BVP deficitu. 2020 m. stabilumo programoje numatoma, kad 2019 m. iki 98,6 % BVP sumažėjęs valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP 2020 m. išaugs iki maždaug 115 % BVP. Makroekonominę ir fiskalinę perspektyvą veikia didelis neapibrėžtumas dėl COVID-19 pandemijos;

                  (14)

                  reaguodama į COVID-19 pandemiją ir laikydamasi suderinto Sąjungos požiūrio, Belgija ėmėsi savalaikių biudžeto priemonių, kad padidintų savo sveikatos sistemos pajėgumą, suvaldytų pandemiją ir suteiktų pagalbą labiausiai nukentėjusiems asmenims ir sektoriams. Pagal 2020 m. stabilumo programą tos biudžeto priemonės sudarė 2,3 % BVP. Tarp šių priemonių – federalinė laikina bedarbio pašalpų schema, savarankiškai dirbančių asmenų pajamas pakeičianti išmoka, federalinės lėšos su krize susijusioms išlaidoms padengti, įvairios regioninės išmokos įmonėms ar fiziniams asmenims ir sektorinės subsidijos. Atsižvelgus į nevienodą automatinių stabilizavimo priemonių išlaidų vertinimą, deficitą didinančių priemonių dydis maždaug atitinka Komisijos apskaičiavimus. Be to, Belgija paskelbė priemones, kurios, nors ir nedaro tiesioginio poveikio biudžetui, padės teikti likvidumo paramą įmonėms. Tos priemonės yra susijusios tiek su federalinėmis, tiek su regioninėmis paskolų garantijomis įmonėms bei savarankiškai dirbantiems asmenims ir pagal 2020 m. stabilumo programą sudaro 11,8 % BVP. Taip pat taikomas mokesčių, visų pirma gyventojų pajamų mokesčio ir įmonių pelno mokesčio, taip pat socialinių įmokų atidėjimas, tačiau 2020 m. stabilumo programoje šių atidėjimų dydis nenurodytas. Apskritai priemonės, kurių ėmėsi Belgija, atitinka 2020 m. kovo 13 d. Komisijos komunikate išdėstytas gaires. Visiškas neatidėliotinų priemonių ir fiskalinių paramos priemonių įgyvendinimas, o vėliau, kai leis ekonominės sąlygos, fiskalinės politikos perorientavimas siekiant užtikrinti apdairią vidutinės trukmės laikotarpio fiskalinę būklę padės išsaugoti fiskalinį tvarumą vidutinės trukmės laikotarpiu;

                  (15)

                  remiantis Komisijos 2020 m. pavasario prognoze, grindžiama nesikeičiančios politikos scenarijumi, Belgijos valdžios sektoriaus balansas sudarys –8,9 % BVP 2020 m. ir –4,2 % BVP 2021 m. Numatoma, kad 2020 m. valdžios sektoriaus skolos santykis pasieks 113,8 % BVP;

                  (16)

                  dėl to, kad 2019 m. Belgija nesilaikė skolos taisyklės, ir dėl 2020 m. planuojamo 3 % BVP deficito ribos viršijimo 2020 m. gegužės 20 d. Komisija paskelbė pranešimą, parengtą pagal Sutarties 126 straipsnio 3 dalį. Apskritai iš Komisijos analizės galima spręsti, kad Sutartyje ir Reglamente (EB) Nr. 1467/97 apibrėžti deficito ir skolos kriterijai nėra įvykdyti;

                  (17)

                  reaguodamos į COVID-19 pandemiją Belgijos valdžios institucijos patvirtino išsamų priemonių rinkinį, skirtą socialiniam ir ekonominiam staigaus ekonomikos nuosmukio poveikiui sumažinti. Įgyvendinama 50 mlrd. EUR garantijų sistema, pagal kurią teikiamos naujos trumpalaikės paskolos gyvybingoms įmonėms. Regionai ir bendruomenės taip pat siūlo garantijas tarpinėms ir įprastoms verslo paskoloms, likvidumo paramą įmonėms, teikiamą tiesioginėmis paskolomis, ir finansinės paramos priemones labiausiai nuo COVID-19 krizės nukentėjusioms įmonėms. Jau egzistuojančių hipotekos ir verslo paskolų grąžinimas gali būti pratęstas. Labai nukentėjusioms įmonėms taikomas laikinas bankroto procedūrų moratoriumas. Siekiant paskatinti daugiau darbuotojų išlaikyti darbo vietą arba vėl pradėti dirbti, kad būtų išsaugotas veiklos tęstinumas, pradėtos taikyti įvairios paskatos. Gali būti atidedamos arba kai kuriais atvejais apskritai netaikomos socialinio draudimo įmokos ir mokesčiai, pavyzdžiui, pridėtinės vertės mokestis, pelno ir gyventojų pajamų mokesčiai. Federalinė Vyriausybė dėl force majeure parengė laikiną nedarbo schemą, kuria gali pasinaudoti nuo COVID-19 krizės nukentėjusios įmonės ir pagal kurią mokamos didesnės išmokos. Savarankiškai dirbantiems asmenims, kurių veikla buvo nutraukta bent septynias dienas iš eilės, mokama mėnesinė pajamas pakeičianti išmoka. Proporcingas nedarbo išmokų mažinimas laikinai įšaldytas. Be to, federalinė Vyriausybė rengia papildomas įmonių nemokumo prevencijos priemones, pavyzdžiui, atleidimą nuo įmonių pelno ir gyventojų pajamų mokesčių 2020 fiskaliniais metais;

                  (18)

                  skubią sveikatos priežiūrą ligoninėse teikianti Belgijos sveikatos priežiūros sistema funkcionuoja gerai. Vis dėlto COVID-19 pandemija išryškino tam tikrus trūkumus, susijusius su sveikatos sistemos atsparumu kilus didelei visuomenės sveikatos krizei. Paaiškėjo, kad Belgijoje susidarė struktūrinis sveikatos srities darbuotojų trūkumas, kurį reikia šalinti. Artimiausiu metu svarbiausia bus užtikrinti pakankamą sveikatos srities darbuotojų ir kitų artimą kontaktą turinčių profesijų atstovų aprūpinimą būtiniausiais medicinos reikmenimis, įskaitant visų pirma apsaugos priemones. Siekiant veiksmingai valdyti tokias visuomenės sveikatos krizes kaip COVID-19 pandemija, trumpuoju ir vidutinės trukmės laikotarpiu svarbus vaidmuo ir toliau teks visuomenės sveikatos priežiūros strategijai, visapusiškai suderintai su prevencijos ir ilgalaikės priežiūros politikos priemonėmis. Svarbų vaidmenį šiame kontekste atlieka sklandus ministerijų konferencijos susitarimo dėl visuomenės sveikatos priežiūros, pagal kurį ligoninių darbuotojai ir infrastruktūra (federalinės kompetencijos sritis) COVID-19 krizės metu gali būti laikinai naudojami ilgalaikės priežiūros įstaigų (bendruomenės kompetencijos sritis), įgyvendinimas;

                  (19)

                  nors 2019 m. ir 2020 m. pradžioje Belgijoje pasiektas rekordinis užimtumo lygis, COVID-19 krizė užimtumo augimą staiga sustabdė. Pagal dabartines Belgijos gyventojų pajamų rėmimo schemas, pavyzdžiui, laikino darbuotojų nedarbo ir savarankiškai dirbančių asmenų laikinų teisių sistemą, dėl sutrumpinto darbo laiko prarastos pajamos yra iš dalies kompensuojamos. Šiai sutrumpinto darbo laiko tvarkai tenka svarbus vaidmuo švelninant sumažinto gamybos našumo poveikį užimtumo lygiui. Vis dėlto nedarbas 2020 m. turėtų padidėti iki 7 %, o 2021 m. šiek tiek sumažėti iki 6,6 %. Siekiant išvengti struktūrinio nedarbo augimo, prireiks papildomų pastangų dabartinės aktyvios darbo rinkos politikos veiksmingumui didinti, nes jis išlieka menkas, kaip matyti iš didelio bedarbių, dalyvaujančių aktyviose darbo rinkos priemonėse, ir kartu nedidelio įdarbintų bedarbių skaičiaus. Ypač daug dėmesio reikėtų skirti visapusiško požiūrio taikymui labiausiai nuo darbo rinkos atskirtiems gyventojams, kurie, tikėtina, bus labiausiai nukentėję nuo neigiamų socialinių ir ekonominių COVID-19 krizės pasekmių. Visų pirma tokios pažeidžiamos grupės apima žemos kvalifikacijos asmenis, migrantų kilmės asmenis ir neįgaliuosius. Be to, darbo jėgos mokesčių pleištas išlieka vidutiniškai didelis visose darbo užmokesčio kategorijose, išskyrus labai mažai uždirbančius samdomuosius darbuotojus (50 % vidutinio darbo užmokesčio). Tai svarbus palyginti dideles darbo sąnaudas lemiantis veiksnys, galintis turėti neigiamą poveikį darbo jėgos paklausai, visų pirma kalbant apie mažo našumo darbo vietas;

                  (20)

                  turėtų būti skatinamas darbuotojų judumas į tuos sektorius, kuriuose juntamas didelis darbuotojų trūkumas, įskaitant sveikatos ir informacinių ir ryšių technologijų (IRT) sektorius, technines ir specializuotas profesijas. Tai bus susiję su dideliais darbuotojų perkvalifikavimo ir jų kvalifikacijos kėlimo poreikiais, taip pat reikės didinti švietimo ir mokymo programose dalyvaujančių suaugusiųjų skaičių, be kita ko, pasinaudojant sutrumpintų darbo valandų teikiamomis galimybėmis. Baiminamasi, kad dabartinės mokymo paskatų programos nepasiekia tų, kuriems jos duotų didžiausios naudos, pavyzdžiui, žemos kvalifikacijos, vyresnio amžiaus darbuotojų ir migrantų kilmės asmenų. Didžiausia kliūtis – prastos kalbų žinios, ypač dvikalbėje Briuselio darbo rinkoje. Bendruomenės imasi veiksmų dalyvavimui gamtos mokslų, technologijų, inžinerijos ir matematikos studijose didinti, tačiau esama galimybių parengti išsamesnes strategijas, kad būtų patenkinti būsimi darbo rinkos poreikiai. Bendras skaitmeninių įgūdžių lygis yra geras, tačiau toliau negerėja. Jaunuolių, ypač turinčių žemą išsilavinimą, skaitmeniniai įgūdžiai prastesni už Sąjungos vidurkį ir pastaraisiais metais blogėjo. Kad būtų užtikrinta prieiga prie nuotolinio mokymosi, visus studentus būtina aprūpinti tinkama įranga ir interneto prieiga, be to, užtikrinti reikiamą mokytojų parengimą ir mentorystės schemas. Tai būtina ir siekiant užtikrinti, kad dabartinė nelygybė švietimo sistemoje dėl COVID-19 krizės nedidėtų;

                  (21)

                  kad remtų ekonomiką dabartinėmis COVID-19 pandemijos sąlygomis, Belgija patvirtino nemažai schemų, kuriomis remiamas įmonių likvidumas, įskaitant paskoloms taikomą valstybės garantijų schemą ir keletą regioninių schemų, apie kurias pranešta pagal laikinąją valstybės pagalbos priemonių sistemą. Siekiant užtikrinti, kad įmonės, ypač mažosios ir vidutinės įmonės (MVĮ) ir savarankiškai dirbantys asmenys, pasinaudotų šiomis schemomis, kad apsisaugotų ir galėtų sparčiau atsigauti, svarbus veiksmingas ir efektyvus tokių schemų įgyvendinimas, be kita ko, vykdomas tarpininkų. Rengiant ir įgyvendinant šias priemones, reikia atsižvelgti į bankų sektoriaus, be kita ko, tarpininkų, atsparumą;

                  (22)

                  nepaisant Vyriausybės pastangų, įmonėms tenkanti administracinė našta per metus siekia apie 7 mlrd. EUR (1,6 % BVP) ir didžioji šios sumos dalis yra susijusi su mokestinių prievolių ir darbo teisės reikalavimų vykdymu. Mokesčių sistema dėl įvairių mokesčių išlaidų yra sudėtinga. Sudėtingas yra ir įmonių, visų pirma turinčių tvarkyti skirtingas regionines sistemas, darbo užmokesčio administravimas. Valdžios institucijos vis labiau vėluoja mokėti įmonėms, tuo prisidėdamos prie jų žlugimo ir verslo aplinkos prastėjimo. Labai vėluojama išduoti statybos leidimus, pajungti elektrą ir vandenį. Turto perdavimo procesas šalyje yra vienas iš lėčiausių ir brangiausių Sąjungoje. Patekimo į rinką reikalavimai, taikomi amatininkams ir (arba) statybos paslaugų įmonėms, regionuose labai skiriasi. Bendras didelio reguliavimo, didelių darbo užmokesčio sąnaudų ir darbo rinkos nelankstumo poveikis daro neigiamą poveikį mažmeninės prekybos sektoriaus veiklos rezultatams. Mažmenininkų veiklos aplinką varžo taisyklės, taikomos parduotuvių darbo valandoms, pardavimų skatinimui, nuolaidoms ir nereceptinių vaistų platinimo kanalams. 5G diegimą, be kita ko, galėtų pristabdyti kiekviename regione taikomi griežti aplinkosaugos ir sveikatos standartai, susiję radiacine sauga (ypač Briuselyje), dideli antenų mokesčiai Briuselyje ir ilgai trunkantis leidimų antenų įrengimui išdavimas. Kalbant apie nemokumą, MVĮ netaikoma jokia speciali supaprastinta neteisminio ginčų sprendimo procedūra, o nemokumo procedūras gali pradėti tik skolininkai. Nepaisant laipsniškų patobulinimų, teisingumo sistemai sunkumų vis dar kelia nepakankamas skaitmeninimas ir išteklių trūkumas. Ilgai trunkantys administracinių teismų procesai lemia smarkų viešųjų pirkimų ir statybos leidimų bylų vėlavimą. Pagrindinėms rinkos priežiūros, konkurencijos ir geležinkelių transporto užtikrinimo institucijoms trūksta darbuotojų užduotims vykdyti;

                  (23)

                  siekiant skatinti ekonomikos atsigavimą, bus svarbu paankstinti brandžių viešųjų investicinių projektų įgyvendinimą ir skatinti privačiąsias investicijas, be kita ko, imantis atitinkamų reformų, kurios taip pat padėtų vykdyti pramonės pertvarką. Kaip nurodyta Belgijos 2021–2030 m. nacionaliniame energetikos ir klimato srities veiksmų plane (NEKSVP), šaliai būtinos didelės investicijos darniojo transporto srityje, ypač kamščių ir elektromobilumo problemoms spręsti. Prieš COVID-19 krizę Belgijos regionai paskelbė pagrindinius daugiamečius transporto infrastruktūros planus. Didelės sumos investuojamos į priemiesčių geležinkelio maršrutus aplink Briuselį, signalinę įrangą, uostų ir tarpvalstybines geležinkelių jungtis. Taip pat daug investuojama į Briuselio metro, tramvajų ir autobusų infrastruktūrą. NEKSVP taip pat nustatyti svarbūs investicijų poreikiai lanksčios energijos gamybos iš atsinaujinančiųjų išteklių, energetikos tinklų jungčių, pažangiųjų tinklų, energijos kaupimo ir vartojimo efektyvumo srityse, kad būtų pasiekti Europos energetikos ir klimato tikslai, įvykdytas Belgijos teisinis įsipareigojimas iki 2025 m. visiškai atsisakyti branduolinės energijos ir renovuoti 80 % pastatų, pastatytų iki energijos normų nustatymo. Nors privačiojo sektoriaus mokslinių tyrimų ir plėtros (MTP) intensyvumas yra palyginti didelis, viešojo sektoriaus MTP intensyvumas išlieka šiek tiek mažesnis nei daugumos valstybių narių, kurių ekonominė plėtra yra panašaus lygio. Belgija rizikuoja atsilikti nuo 5G diegimo tvarkaraščio, nes šalis neplanuoja per Sąjungos teisės aktuose nustatytus terminus paskirti pagrindinių 5G radijo dažnių juostų. 2020 m. kovo mėn. Belgijos valdžios institucijos pradėjo viešas konsultacijas dėl laikino sprendimo, t. y. laikinų nacionalinių licencijų, skirtų 200 MHz turimam spektrui 3,6–3,8 GHz dažnių juostoje. Įveikti kai kuriuos dėl perėjimo prie neutralaus poveikio klimatui ekonomikos kylančius iššūkius, visų pirma 2020 m. šalies ataskaitos D priede nurodytose teritorijose, Belgijai turėtų padėti Teisingos pertvarkos fondo, kuris yra Komisijos pasiūlymo objektas, 2021–2027 m. laikotarpio programavimas. Tai suteiktų Belgijai galimybę kuo geriau pasinaudoti tuo fondu;

                  (24)

                  nors šioje Rekomendacijoje išdėstytose šaliai skirtose rekomendacijose (toliau – 2020 m. šaliai skirtos rekomendacijos) dėmesys sutelktas į COVID-19 pandemijos socialinio ir ekonominio poveikio švelninimą ir palankesnių sąlygų ekonomikai atsigauti sudarymą, 2019 m. šaliai skirtose rekomendacijose taip pat aptartos reformos, būtinos siekiant reaguoti į vidutinės trukmės laikotarpio ir ilgalaikius struktūrinius iššūkius. 2019 m. šaliai skirtos rekomendacijos tebėra aktualios, o jų įgyvendinimas bus toliau stebimas per visą kitų metų Europos semestrą. Tai apima ir 2019 m. šaliai skirtas rekomendacijas dėl ekonominės politikos, susijusios su investicijomis. Į visas 2019 m. šaliai skirtas rekomendacijas turėtų būti atsižvelgta sanglaudos politikos finansavimo po 2020 m. strateginio programavimo procese, be kita ko, rengiant dabartinės krizės poveikio švelninimo priemones ir išėjimo iš jos strategijas;

                  (25)

                  Europos semestras yra nuolatinio Sąjungos ekonominės ir užimtumo politikos koordinavimo sistema, galinti prisidėti prie ekonomikos tvarumo. Savo 2020 m. nacionalinėse reformų programose valstybės narės įvertino pažangą, padarytą įgyvendinant Jungtinių Tautų darnaus vystymosi tikslus (DVT). Užtikrindama, kad būtų visapusiškai įgyvendintos 2020 m. šaliai skirtos rekomendacijos, Belgija prisidės prie pažangos siekiant DVT ir prie bendrų pastangų užtikrinti konkurencingą tvarumą Sąjungoje;

                  (26)

                  siekiant greitai atsigauti nuo ekonominio COVID-19 pandemijos poveikio, labai svarbu glaudžiai koordinuoti ekonominės ir pinigų sąjungos šalių ekonomiką. Kaip valstybė narė, kurios valiuta yra euro, Belgija turėtų užtikrinti, kad jos politika ir toliau atitiktų 2020 m. rekomendacijas euro zonai ir būtų koordinuojama su kitų valstybių narių, kurių valiuta yra euro, politika, atsižvelgdama į euro grupės politines gaires;

                  (27)

                  per 2020 m. Europos semestrą Komisija atliko išsamią Belgijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2020 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2020 m. stabilumo programą, 2020 m. nacionalinę reformų darbotvarkę, taip pat veiksmus, kurių Belgija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Belgijos politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą Sąjungos lygmens priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

                  (28)

                  atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2020 m. stabilumo programą, o jos nuomonė (8) pateikta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje,

            REKOMENDUOJA Belgijai 2020 ir 2021 m. imtis šių veiksmų:

                  1.

                  Laikantis bendrosios nukrypti leidžiančios išlygos pagal Stabilumo ir augimo paktą, imtis visų būtinų priemonių, kad būtų veiksmingai kovojama su COVID-19 pandemija, palaikoma ekonomika ir remiamas būsimas atsigavimas. Kai leis ekonominės sąlygos, vykdyti fiskalinę politiką, kuria siekiama užtikrinti apdairią vidutinės trukmės laikotarpio fiskalinę būklę ir skolos tvarumą, kartu didinant investicijas. Didinti bendrą sveikatos priežiūros sistemos atsparumą ir užtikrinti aprūpinimą būtiniausiais medicinos reikmenimis.

                  2.

                  Švelninti COVID-19 krizės poveikį užimtumui ir visuomenei, visų pirma skatinant veiksmingų aktyvių darbo rinkos priemonių taikymą ir įgūdžių ugdymą.

                  3.

                  Užtikrinti veiksmingą likvidumo priemonių įgyvendinimą, siekiant padėti MVĮ ir savarankiškai dirbantiems asmenims, taip pat pagerinti verslo aplinką. Siekiant remti ekonomikos atsigavimą, paankstinti brandžių viešųjų investicinių projektų įgyvendinimą ir skatinti privačiąsias investicijas. Investicijas sutelkti į žaliąją ir skaitmeninę pertvarką, visų pirma į darniojo transporto infrastruktūrą, švarią ir efektyvią energijos gamybą ir vartojimą, žiedinę ekonomiką, skaitmeninę infrastruktūrą, pavyzdžiui, 5G ir gigabitinius tinklus, ir mokslinius tyrimus bei inovacijas.

         Priimta Briuselyje 2020 m. liepos 20 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkė

            J. KLOECKNER

         (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 1.

         (2)  2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo (OL L 306, 2011 11 23, p. 25).

         (3)  OL C 301, 2019 9 5, p. 1.

         (4)  1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo (OL L 209, 1997 8 2, p. 6).

         (5)  2020 m. kovo 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/460, kuriuo dėl konkrečių priemonių investicijoms į valstybių narių sveikatos priežiūros sistemas ir kitus jų ekonomikos sektorius sutelkti reaguojant į COVID-19 protrūkį iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 ir (ES) Nr. 508/2014 (Atsako į koronaviruso grėsmę investicijų iniciatyva) (OL L 99, 2020 3 31, p. 5).

         (6)  2020 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/558, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1301/2013 ir (ES) Nr. 1303/2013, kiek tai susiję su konkrečiomis priemonėmis, kuriomis sudaromos išskirtinės lanksčios sąlygos naudoti Europos struktūrinių ir investicijų fondų lėšas reaguojant į COVID-19 protrūkį (OL L 130, 2020 4 24, p. 1).

         (7)  Grynąsias pirmines valdžios sektoriaus išlaidas sudaro visos valdžios sektoriaus išlaidos atėmus palūkanų išlaidas, Sąjungos fondų pajamomis visiškai kompensuojamas išlaidas Sąjungos programoms ir išlaidų nedarbo išmokoms nediskrecinius pokyčius. Nacionaliniu lygmeniu finansuojamas bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas išlyginamas per ketverių metų laikotarpį. Įskaičiuojamos diskrecinės su pajamomis susijusios priemonės arba įstatymais nustatytas pajamų padidėjimas. Vienkartinės priemonės, susijusios tiek su pajamomis, tiek su išlaidomis, neįskaičiuojamos;

         (8)  Pagal Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 2 dalį.


title: Komisijos rekomendacija (ES) 2021/402 2021 m. kovo 4 d. dėl veiksmingos aktyvios paramos užimtumui po COVID-19 sukeltos krizės (EASE)

text:
               2021 3 8

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 80/1

      KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2021/402
      2021 m. kovo 4 d.
      dėl veiksmingos aktyvios paramos užimtumui po COVID-19 sukeltos krizės (EASE)
      EUROPOS KOMISIJA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 292 straipsnį,
      kadangi:

                  (1)

                  COVID-19 protrūkis ir išskirtinės priemonės, būtinos siekiant suvaldyti viruso plitimą ir apsaugoti gyvybes, sukėlė plataus masto užsitęsusį ekonomikos sukrėtimą Europos Sąjungoje. Trečiąjį 2020 m. ketvirtį ES BVP buvo beveik 4,2 % mažesnis palyginti su tuo pačiu praeitų metų ketvirčiu. Nuo antrojo 2020 m. pusmečio vyko tvirtas, bet ne visiškas atsigavimas, tačiau numatoma, kad dėl naujo viruso protrūkio vyks nuosaikus ekonomikos susitraukimas ir atsigavimo bus galima tikėtis tik antrąjį 2021 m. pusmetį (1);

                  (2)

                  politinis atsakas į COVID-19 pandemiją nacionaliniu ir ES lygmenimis yra labai svarbus, siekiant apriboti socialinį ir ekonominį COVID-19 pandemijos poveikį. Sutrumpinto darbo laiko tvarkos ir panašių darbo vietų išsaugojimo priemonių taikymas iki šiol neleido nedarbo lygiui augti atitinkamai su ekonominės veiklos mažėjimu. ES lygmeniu nedarbo lygis nuo pirmojo iki trečiojo 2020 m. ketvirčio padidėjo mažiau nei vienu procentiniu punktu. Įgyvendinant politikos kryptis, buvo sudaromos lanksčios sąlygos pasinaudoti finansavimu iš Europos struktūrinių ir investicijų fondų pagal Atsako į koronaviruso grėsmę investicijų iniciatyvas (CRII (2) ir CRII+ (3)) ir iš Europos laikinos paramos priemonės nedarbo rizikai dėl ekstremaliosios situacijos mažinti (SURE) (4);

                  (3)

                  galima numatyti, kad krizės sukelti vartojimo įpročių pokyčiai ir dvejopa žalioji ir skaitmeninė pertvarka, kartu su Europos žaliuoju kursu (5) ir Europos skaitmenine strategija (6), pakeis mūsų ekonomiką. Kai kurie sektoriai kurį laiką gali nesugebėti visavertiškai atsigauti, jeigu apskritai atsigaus, o įmonės po krizės gali patirti finansinių sunkumų (7). Nors tikimasi, kad vykstant Europos žaliojo kurso skatinamam perėjimui link žalesnės ekonomikos, iki 2050 m. visoje ES bus sukurta iki 2 milijonų papildomų darbo vietų (8), kils pavojus, kad tam tikrų sektorių darbuotojai bus atleisti iš darbo. Tokios tendencijos trumpuoju laikotarpiu gali lemti didesnį nedarbą, nes naujų kokybiškų darbo vietų kūrimas, priklausomai nuo ekonomikos perspektyvų ir nuo to, ar bus kvalifikuotų darbuotojų, gali užtrukti. Augant nedarbui ir didėjant neveiklumui, gali būti prarandami įgūdžiai, o tai gali daryti žalingą poveikį atitinkamiems asmenims ir visai ekonomikai. Jei nebus imtasi įgūdžių tobulinimo ir perkvalifikavimo priemonių, nedarbo rizika taps nuolatinė;

                  (4)

                  jei nebus deramo politinio atsako, didžiausią poveikį, tikėtina, pajus jaunimas. Jaunimo nedarbo lygis palyginti su bendru nedarbo lygiu nuo pirmojo iki trečiojo 2020 m. ketvirčio padidėjo tris kartus (9). Negalėdama ilgai patekti į darbo rinką, ši karta gali būti paženklinta dar daugelį metų;

                  (5)

                  be to, krizė gali neigiamai paveikti nepalankioje padėtyje esančių arba darbo rinkoje nepakankamai atstovaujamų grupių, pvz., moterų, vyresnio amžiaus darbuotojų, žemos kvalifikacijos žmonių, neįgaliųjų, kaimo ir atokiose vietovėse gyvenančių asmenų, LGBTIQ asmenų, romų ir kitų etninių ar rasinių mažumų grupių, kurioms gresia atskirtis ar diskriminacija, taip pat migrantų kilmės asmenų, padėtį darbo rinkoje. Visų pirma, nors vidutinis moterų užimtumo lygis ES dabar yra kaip niekad didelis, daugeliui moterų vis dar iškyla kliūčių patekti į darbo rinką ir joje išlikti, o jų užimtumo lygis turėtų būti pagerintas (10);

                  (6)

                  siekiant užtikrinti laipsnišką perėjimą nuo neatidėliotinų priemonių, taikomų dėl pandemijos, ir tų, kurios reikalingos palengvinti darbo jėgos ir kapitalo perskirstymo procesą ekonomikos gaivinimo etapu, būtinas strateginis požiūris ES ir nacionaliniu lygmenimis. ES ir valstybės narės turėtų veikti išvien, skatindamos dinamišką ir įtraukų ekonomikos gaivinimą kuriant darbo vietas bei sudarydamos palankesnes sąlygas vykdyti žaliąją ir skaitmeninę pertvarką Europos darbo rinkoje. Reikėtų atkreipti dėmesį į riziką, kuri gali kilti dėl laipsniško neatidėliotinų priemonių atsisakymo, jei nebus parengta veiksminga nauja politika, nukreipta į darbuotojų ir įmonių rėmimą ekonomikos gaivinimo etapu;

                  (7)

                  suderintas aktyvios darbo rinkos politikos krypčių rinkinys, kuris apima laikinosios samdos ir veiklos keitimo paskatas, įgūdžių politiką ir geresnes užimtumo tarnybų paslaugas (toliau vadinamas „Veiksminga aktyvia parama užimtumui“ arba EASE) reikalingas tam, kad būtų remiami veiklos keitimo pokyčiai darbo rinkoje, susiję su ekonomikos gaivinimu ir dvejopa pertvarka, visapusiškai išnaudojant šiam tikslui skirtas ES lėšas;

                  (8)

                  laiku suteikta ir kruopščiai parengta parama užimtumui gali būti naudinga darbuotojams ir įmonėms bei ekonomikai ir visai visuomenei. Jei parama krizės paveiktų ekonomikos sektorių darbuotojams suteikiama laiku ir aktyviai, jie tikriausiai ras kokybišką darbą ne tik besiplečiančiuose sektoriuose, kaip antai, žaliajame ir skaitmeniniame sektoriuose, arba sektoriuose, kuriuose vyrauja novatoriški verslo modeliai, bet taip pat socialinės ekonomikos srityje ir tuose sektoriuose, kuriuose trūksta kvalifikuotų darbuotojų, pavyzdžiui, sveikatos ir priežiūros sektoriuose;

                  (9)

                  laikinosios samdos paskatos darbo rinkoje gali būti veiksmingos skatinant kokybiškų darbo vietų kūrimą, ekonomikai lėtai augant pradiniais ekonomikos gaivinimo etapais. Jos turėtų būti skirtos ir parengtos taip, kad sudarytų palankesnes sąlygas keisti darbo vietas ir kurti tokias darbo vietas, kurių be šių paskatų nebūtų buvę sukurta. Tikslinės grupės gali apimti pažeidžiamas ir per mažai atstovaujamas gyventojų grupes, be kita ko, į darbo rinką įsiliejantį jaunimą. Visų pirma, pameistrystės rėmimas gali būti veiksminga priemonė ugdyti įgūdžius, kurių reikia darbo rinkai, ir padėti jaunimui įsidarbinti. Be to, veiklos keitimo paskatos, kuriomis nauji darbdaviai skatinami samdyti tuos darbuotojus, kurie gali būti pakeisti kitais, gali palengvinti veiklos keitimą, o besiplečiančiuose sektoriuose padidėtų gebėjimų pasiūla. Parama verslumui, ypatingą dėmesį skiriant jaunimui, moterims ir socialinio verslo atstovams, gali būti naudinga ir papildyti tokias priemones, įskaitant paramą padėti joms spręsti kai kuriuos didžiausius MVĮ kylančius uždavinius, tokius kaip reguliavimo prievoles, pavėluotus mokėjimus ir galimybes gauti finansavimą;

                  (10)

                  remiantis ekonomikos srities literatūra, samdos paskatos užimtumui gali būti veiksmingesnės nei kitos aktyvios darbo rinkos politikos kryptys. Kartu su mokymo programomis jos turi didžiausią vidutinės trukmės ir ilgalaikį poveikį, nes gerina darbuotojų įsidarbinimo galimybes ir įgūdžius. Samdos ir veiklos keitimo paskatos kartu su mokymu darbo vietoje gali būti veiksmingesnės nei kitos mokymo formos, diegiant darbo rinkai tinkamus įgūdžius. Rizika, kad tokios paskatos galėtų prisidėti prie darbo vietų, kurios būtų buvusios sukurtos bet kuriuo atveju, kūrimo gali būti sumažinta, įdarbinimo reikalavimus nukreipiant į tikslines grupes, atliekant jų stebėseną ir nuolat juos taikant. Be to, tokia rizika krizės sąlygomis, kai labiau tikėtina, kad samdos ir perkvalifikavimo priemonės turės teigiamą poveikį, yra mažesnė (11);

                  (11)

                  įgūdžių tobulinimo ir perkvalifikavimo galimybės, pritaikytos darbo rinkos poreikiams, gali būti naudingos visoms įmonėms ir darbuotojams, bet visų pirma atleistiems iš darbo darbuotojams arba tiems, kurie gali būti atleisti, kai darbo rinkose vyksta reikšmingi struktūriniai pokyčiai. Šios priemonės turėtų būti grindžiamos žinių apie įgūdžius rinkimu ir individualizuotu požiūriu, užtikrinant, kad darbuotojai turėtų teisę į individualius mokymus. Trumpi mokymo kursai gali būti svarbūs ir patvirtinti mikrokredencialais, taip pat gali būti remiamos viešųjų ir privačių suinteresuotųjų subjektų partnerystės;

                  (12)

                  veiksminga politika, kuria skatinamas profesinės veiklos keitimas, turėtų būti įgyvendinama kartu su gerai veikiančiomis užimtumo tarnybomis, turinčiomis sustiprintus institucinius pajėgumus ir galinčiomis teikti konkrečiai darbo ieškantiems asmenims pritaikytą paramą, be kita ko, labiau naudojant skaitmenines priemones;

                  (13)

                  kokybiškos ir veiksmingos pameistrystės europinė sistema (12) ir Stažuočių kokybės sistema (13) suteikia gaires ir geriausios praktikos pavyzdžių, kurios ekonomikai atsigaunant taps vis svarbesnės. Kad užtikrintų pameistrystės galimybių pasiūlą, ypač remiamos turėtų būti mažos ir vidutinės įmonės (MVĮ), visų pirma taikant priemokas už laikiną įdarbinimą arba prireikus sumažinant darbo sąnaudas;

                  (14)

                  labai svarbų vaidmenį atlieka socialiniai partneriai, kurie padeda geriau atkurti mūsų ekonomiką ir vykdydami dialogą prisideda prie pandemijos sukeltų užimtumo ir socialinių padarinių bei su dvejopa pertvarka susijusių problemų sprendimo. Pokyčiams ir restruktūrizavimui numatyti skirta ES kokybės sistema skatinamas, be kita ko, jų įsitraukimas į restruktūrizavimo veiklą, pokyčių numatymą ir įgūdžių paklausos nustatymą;

                  (15)

                  verslo restruktūrizavimo aplinkybėmis lengvesnis darbo jėgos perskirstymas bus ypač svarbus. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/1023 (14) užtikrinama, kad finansinių sunkumų patiriančios gyvybingos įmonės galėtų pasinaudoti ankstyvojo perspėjimo priemonėmis ir prevencinio restruktūrizavimo sistemomis, kurios leistų joms tęsti veiklą. Pokyčiams ir restruktūrizavimui numatyti skirtoje ES kokybės sistemoje (15) nurodomi gerosios patirties pavyzdžiai, siekiant numatyti įgūdžių ir mokymo poreikį verslo restruktūrizavimo procesuose;

                  (16)

                  naujos Europos pramonės strategijos (16) tikslas – sukurti pasaulio mastu konkurencingą, neutralaus poveikio klimatui, švarią, žiedinę ir skaitmeninę Europos pramonę. Joje sutelkiamas dėmesys į Europos pramonės ekosistemas, kurios apima visus vertės grandinėje veikiančius subjektus: įmones ir akademinę bei mokslinių tyrimų bendruomenę, paslaugų teikėjus ir tiekėjus. Ekosistemų nustatymas gali būti naudinga sistema norint išsiaiškinti, kokie yra įgūdžių poreikiai;

                  (17)

                  pagal Europos socialinių teisių ramstį, kiekvienas turi teisę į paramą siekiant pagerinti perspektyvas įsidarbinti ar pradėti dirbti savarankiškai, tai, be kita ko, teisė į paramą ieškant darbo ir mokantis, o įdarbinimo sąlygos turėtų atitikti kokybės kriterijus (17);

                  (18)

                  skatinant įtraukumą, darbo rinkoje būtina sudaryti vienodas galimybes pereiti iš vienos darbo vietos į kitą, nepaisant lyties, rasinės ar etninės kilmės, religijos ar tikėjimo, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos. Didžiausią dėmesį reikėtų skirti žemos kvalifikacijos ir (arba) mažai įgūdžių turintiems suaugusiesiems ir migrantų statusą turintiems žmonėms. Taip pat nereikėtų nuošalyje palikti nė vienos vietovės: nei didžiųjų miestų ar kaimo vietovių, pakrantės sričių ar atokių vietovių visoje ES, įskaitant atokiausius regionus;

                  (19)

                  Jaunimo užimtumo rėmimo dokumentų rinkinys (18) buvo priimtas atsižvelgiant į sunkumus, su kuriais jaunimas susiduria visoje ES, siekiant jauniems žmonėms suteikti tarpinių priemonių, kurias pasitelkdami jie galėtų tvirtai integruotis į darbo rinką. Reaguodamos į šiuos sunkumus, valstybės narės priėmė dvi Tarybos rekomendacijas, skirtas sustiprinti Jaunimo garantijų iniciatyvą (19) ir profesinį rengimą bei mokymą (20), kurias šiuo metu įgyvendina;

                  (20)

                  Europos įgūdžių darbotvarkėje, kuria siekiama tvaraus konkurencingumo, socialinio sąžiningumo ir atsparumo (21) išdėstytas išsamus planas, siekiant ugdyti daugiau ir geresnių įgūdžių, kad būtų lengviau prisitaikyti prie besikeičiančios darbo rinkos. Be to, Įgūdžių paktu (22) viešosios ir privačiosios organizacijos raginamos sutelkti jėgas ir imtis konkrečių veiksmų žmonių įgūdžiams tobulinti ir jiems perkvalifikuoti Europoje;

                  (21)

                  EASE priemonių politikos dokumentų rinkiniai bus veiksmingiausi, jei, atsižvelgiant į bendrą viešųjų finansų tvarumą, bus grindžiami teisingomis pagrindinėmis sąlygomis, įskaitant modernias darbo rinkos institucijas, investavimo kliūčių pašalinimą, įmonių patekimą į rinką, jų augimą ir pasitraukimą iš rinkos, efektyvią mokesčių ir socialinių išmokų sistemą, gerai veikiantį viešąjį administravimą. Susijusių konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų, Tarybos priimtų pagal dabartinę Europos semestro sistemą, įgyvendinimas yra dar svarbesnis skatinant ekonomikos gaivinimą ir užtikrinant jo ilgalaikį poveikį;

                  (22)

                  tam, kad būtų galima kovoti su sunkumais, kylančiais gaivinant ekonomiką ir vykdant dvejopą pertvarką, reikia skirti tinkamus išteklius EASE priemonėms finansuoti. Laikantis horizontalaus principo, valstybės narės turi užtikrinti, kad nebūtų dvigubo finansavimo, teikiamo pagal Sąjungos programas ir priemones. Jos taip turi užtikrinti, kad tos paramos priemonės būtų parengtos taip, kad, kai tinkama, atitiktų valstybės pagalbos taisykles;

                  (23)

                  taikant aktyvias darbo rinkos priemones ir priemones, skirtas valstybinių užimtumo tarnybų pajėgumams stiprinti, galima naudotis struktūrinių fondų, ypač „Europos socialinio fondo +“ (ESF+) (23) ir Europos regioninės plėtros fondo (ERPF) (24), taip pat Teisingos pertvarkos fondo (25), Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo (EGF), skirto atleistiems iš darbo darbuotojams remti (26), iniciatyvos „REACT-ES“ (27) ir prisitaikymo prie „Brexit’o“ rezervo (28) teikiama parama. Valstybės narės taip pat gali pasinaudoti parama iš techninės paramos priemonės (29) tam, kad parengtų ir įgyvendintų reformas įgūdžių ir aktyvios darbo rinkos politikos srityse;

                  (24)

                  šioje rekomendacijoje pateikiamos priemonės, skirtos darbo vietų kūrimui ir užimtumui remti, visų pirma tos, kurias taikant vykdomi uždaviniai, nurodyti atitinkamose konkrečioms šalims skirtose rekomendacijose, gali būti remiamos Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės lėšomis, kaip suderintų reformų ir investicijų paketų dalis. Valstybių narių Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planuose siūlomos EASE priemonės turėtų atitikti tinkamumo ir vertinimo kriterijus, nustatytus reglamente, kuriuo sukuriama priemonė (30). Paprastai pagal priemonę negali būti finansuojamos nuolatinės išlaidos, išskyrus tinkamai pagrįstais atvejais, ir gali būti finansuojamos tik tos reformos ir investicijos, kurios turi ilgalaikį poveikį ir lemia struktūrinius administravimo ar atitinkamos politikos krypties pokyčius. Finansavimas pagal priemonę bus teikiamas tik Komisijai teigiamai įvertinus atskiras valstybių narių pasiūlytas priemones, Tarybai patvirtinus planus ir tinkamai įvykdžius susijusius etapus bei tikslus;

                  (25)

                  Tarybos išvadose dėl 2021 m. Europos semestro (31) valstybės narės raginamos į jų Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planus įtraukti pagrindines reformas ir investicijas į darbo rinką, socialinę politiką, sveikatos priežiūros ir švietimo bei mokymo sritis. Komisijos gairėse valstybėms narėms dėl planų (32) pabrėžiama, kad šie planai turėtų būti galimybė skatinti tvirtą politinį atsaką palaikant užimtumo politikos pokytį, kai ji tampa ne užimtumo išsaugojimo, o kokybiškų darbo vietų kūrimo politika, ir skatinti darbo vietos keitimą, kad struktūriniai pokyčiai vyktų lengviau ir sparčiau,

            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

                  1.

                  Atsižvelgdamos į COVID-19 pandemijos sukeltus sunkumus darbo rinkoje ir dėl vykstančio perėjimo iš nuosmukį patiriančių sektorių į ekonominę veiklą, kuri, atsižvelgiant į žaliąją ir skaitmeninę pertvarką, turi didesnį augimo potencialą ir strateginę vertę, taip pat dėl demografinio pokyčio, valstybės narės turėtų skatinti ekonomikos gaivinimą kuriant darbo vietas, skatinti įgūdžių tobulinimą ir remti asmenis, kurie pereina į naujas kokybiškas darbo vietas, vadovaudamosi šiomis gairėmis:

         Darnių politikos dokumentų rinkiniai, kuriais asmenims padedama keisti statusą darbo rinkoje

                  2.

                  Valstybės narės turėtų parengti darnių politikos dokumentų rinkinius, kuriuose būtų suderintos laikinosios ir nuolatinės priemonės, siekiant kovoti su pandemijos sukeltais sunkumais darbo rinkoje, ir sėkmingai vykdyti žaliąją ir skaitmeninę pertvarkas.

                  3.

                  Šiuos politikos dokumentų rinkinius turėtų sudaryti trys šioje rekomendacijoje išplėtoti komponentai: i) samdos ir veiklos keitimo paskatos ir parama verslumui, ii) įgūdžių tobulinimo ir perkvalifikavimo galimybės ir paramos priemonės ir iii) didesnė užimtumo tarnybų parama keičiant darbo vietas. Toliau – EASE priemonės. Visų pirma šios priemonės:

                              —

                              turėtų būti papildytos atitinkamų konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų, kurias Taryba priimtų pagal dabartinę Europos semestro sistemą, įgyvendinimu,

                              —

                              grindžiamos įgūdžių poreikių ir galimų trūkumų visuose ekonomikos sektoriuose ir regionuose, įskaitant Naujoje Europos pramonės strategijoje apibrėžtas pramonės ekosistemas, apžvalga siekiant nustatyti turinčius didžiausią kokybiškų darbo vietų kūrimo potencialą ir sudaryti palankesnes sąlygas pereiti prie neutralaus poveikio klimatui, efektyvaus išteklių naudojimo ir žiedinės ekonomikos pagal Europos žaliąjį kursą,

                              —

                              turėtų būti taikomos skiriant ypač daug dėmesio žaliajai ir skaitmeninei pertvarkai, atsižvelgiant į nacionaliniuose energetikos ir klimato srities veiksmų planuose nustatytus sunkumus ir galimybes, bei nepalankias sąlygas darbo rinkoje turinčias ar per mažai darbo rinkoje atstovaujamas grupes, visų pirma, jaunimą ir moteris.

                  4.

                  Valstybės narės turėtų skatinti darbuotojus ir darbuotojų atstovus numatyti žmogiškojo kapitalo poreikius, be kita ko, pasitelkiant bendrus vertinimus, suasmenintą pagalbą darbuotojams ir išorės partnerystes, kad darbuotojams būtų teikiama parama, suderinta su Pokyčiams ir restruktūrizavimui numatyti skirta ES kokybės sistema.

                  5.

                  Valstybės narės turėtų kliautis socialiniu dialogu ir įtraukti socialinius partnerius, kai yra rengiama, įgyvendinama ir vertinama jų siūloma politika, kurios tikslas – kovoti su COVID-19 krizės sukeltomis darbo rinkos problemomis.

            i.   Samdos ir veiklos keitimo paskatos ir parama verslumui

                  6.

                  Valstybės narės turėtų pasinaudoti samdos ir veiklos keitimo paskatomis, kad būtų skatinamas kokybiškų darbo vietų kūrimas, ir remiamos darbuotojų įsidarbinimo galimybės, kurios papildytų perėjimą darbo rinkoje iš nuosmukį patiriančių į besiplečiančius sektorius, įskaitant žaliąjį ir skaitmeninį sektorius. Šios schemos turėtų būti tikslingos, laikinos, ilgainiui palaipsniui atsisakant paramos, ir jose turėtų būti numatytos tinkamos apsaugos priemonės, užtikrinančios, kad naujai sukurtos darbo vietos būtų perspektyvios ir išliktų po to, kai paskatos nebegalios. Jos paprastai taip pat turėtų apimti stiprų su aktualiais darbo rinkos poreikiai susijusį mokymo aspektą, kai tinkama, atsižvelgiant į darbo rinkos poreikių regioninį aspektą.

                  7.

                  Valstybės narės turėtų parengti arba stiprinti pameistrystės ir apmokamų stažuočių paramos schemas, ypač labai mažose, mažose ir vidutinėse įmonėse ir sektoriuose, kuriuose stinga konkrečių įgūdžių. Į šias schemas turėtų būti įtrauktas tvirtas mokymo komponentas, jos turėtų būti stebimos ir vertinamos, kad būtų galima užtikrinti stabilią integraciją į darbo rinką. Parama turėtų būti siejama su atitinkamomis sistemomis, skirtomis darbo kokybei gerinti, kaip antai Kokybiškos ir veiksmingos pameistrystės europinė sistema ir Stažuočių kokybės sistema.

                  8.

                  Valstybės narės turėtų remti pradedančiosioms įmonėms skiriamas dotacijas, paskolas ir kapitalą, skirtus skatinti verslumą, kartu su geresnėmis socialinės apsaugos galimybėmis savarankiškai dirbantiems asmenims. Veiksmai turėtų apimti finansinę ir nefinansinę paramą, teikiamą verslininkams, iš naujo verslą pradedantiems verslininkams ir potencialiems verslininkams. Individualizuota parama turėtų būti skiriama atsižvelgiant į įtraukumą asmenims iš per mažai atstovaujamų ir palankių sąlygų neturinčių grupių ir socialiniams, žaliesiems ir skaitmeniniams projektams.

            ii.   Įgūdžių tobulinimo ir perkvalifikavimo galimybės ir paramos priemonės

                  9.

                  Valstybės narės turėtų parengti išsamias įgūdžių strategijas, skirtas skirtingiems ekonomikos sektoriams ir ekosistemoms ir tuo tikslu remti bendradarbiavimą tarp įmonių, socialinių partnerių, švietimo ir mokymo institucijų, valstybinių užimtumo tarnybų ir kitų atitinkamų suinteresuotųjų subjektų visose pramonės ekosistemose ir vertės grandinėse ar regionuose, kurios būtų suderintos su Įgūdžių paktu ir skatintų tarpsektorinį bei geografinį judumą ir sudarytų sąlygas vykdyti žaliąją ir skaitmeninę pertvarką.

                  10.

                  Valstybės narės turėtų išplėtoti šiuolaikinę darbo rinką ir skleisti žinias apie įgūdžių rinkimą, be kita ko, regionų, tarpvalstybiniu ir sektorių lygmenimis, kad galėtų teikti informaciją rengiant švietimo ir mokymo programas ir remti valstybines užimtumo tarnybas. Pavieniams asmenims ir atitinkamiems suinteresuotiesiems subjektams turėtų būti suteiktos plačios galimybės naudotis žiniomis apie įgūdžių rinkimą.

                  11.

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad teikiamas švietimas ir mokymas atitiktų darbo rinkos poreikius. Visų pirma, profesinio rengimo ir mokymo programos turėtų būti parengtos taip, kad jose būtų subalansuotas profesinių įgūdžių ir kompetencijų derinys ir sudaromos sąlygos mokytis darbo vietoje bei teikiamos pameistrystės galimybės, didžiausią dėmesį skiriant jaunimui. Trumpuosius kursus labiau suderinus su dirbančių specialistų poreikiais, galima sudaryti palankesnes sąlygas siekti lanksčių karjeros galimybių, be kita ko, ir vyresnio amžiaus žmonėms.

                  12.

                  Valstybės narės suaugusiesiems, nepaisant jų dabartinės padėties darbo rinkoje, turėtų suteikti teisę į kokybišką mokymą ir karjeros orientavimą, kad būtų patenkinti jų būsimi karjeros poreikiai. Tokias teises pagal galimybes sujungus su mokamomis mokymosi atostogomis, galima maksimaliai padidinti suaugusiųjų galimybes.

                  13.

                  Valstybės narės turėtų stiprinti pajėgumus, kuriuos pasitelkus būtų galima pripažinti ir patvirtinti mokymosi ir patirties, įgytos neformaliojo švietimo ir mokymo priemonėmis, rezultatus, siekiant užtikrinti, kad darbuotojai galėtų pranešti apie savo įgūdžius būsimiems darbdaviams taigi, būtų skatinamas veiksmingas darbuotojų perskirstymas, kuris atitiktų 2012 m. Tarybos rekomendaciją dėl neformaliojo mokymosi ir savišvietos rezultatų patvirtinimo ir jos 2020 m. vertinimą. Šiuo požiūriu mikrokredencialai leistų sudaryti palankesnes sąlygas mokymosi rezultatų, pasiektų per trumpuosius kursus arba mokymosi patirtį, perkeliamumui ir pripažinimui.

            iii.   Didesnė užimtumo tarnybų parama keičiantiems darbo vietas

                  14.

                  Valstybės narės turėtų teikti individualizuotą paramą darbo ieškantiems asmenims, įskaitant konsultavimą, orientavimą ir mentorystę, įgūdžių vertinimą ir patvirtinimą, su darbo paieška susijusią pagalbą, verslumo rėmimą ir prireikus nukreipimą į socialines tarnybas. Ypatingą dėmesį reikėtų skirti jaunimui, ypač tiems jauniems žmonėms, kurie, įsiliedami į darbo rinką, susiduria su diskriminacija dėl lyties ar kitokiomis diskriminacijos formomis.

                  15.

                  Valstybės narės turėtų teikti paramą darbuotojams, kuriuos paveikė įmonės restruktūrizavimas ir glaudžiai bendradarbiauti su įmonėmis, kurios ieško papildomų įgūdžių turinčių darbuotojų ir darbo jėgos. Tokia parama galėtų apimti individualiai pritaikytas karjeros galimybes, suteikiant darbuotojams galimybių įgyti įgūdžių, kad jie galėtų pakeisti darbo vietą toje pačioje įmonėje, pakartotinio įdarbinimo planus arba išorės mokymus ir perkėlimą į kitas įmones, taip pat sudarant palankesnes tarpvalstybinio judumo sąlygas ir skatinant įgūdžių pripažinimą ar jų patvirtinimą.

                  16.

                  Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad valstybinės užimtumo tarnybos turėtų reikiamų veiklos pajėgumų, kad galėtų tiesiogiai teikti paramą ar kitaip prisidėti prie pirmiau minėtos paramos įvairių teikimo būdų. Reikėtų skatinti, kad valstybinės užimtumo tarnybos, bendradarbiaudamos su socialinėmis tarnybomis, vykdytų informavimo veiklą ir konkrečiai dėmesį skirtų sunkiai pasiekiamam, ilgą laiką nedirbančiam ar neveikliam jaunimui.

         Finansavimo galimybės, stebėsena ir ataskaitų teikimas

                  17.

                  Valstybės narės turėti skirti pakankamai išteklių EASE priemonėms finansuoti, taip pat turėtų užtikrinti, kad nebūtų dvigubo finansavimo, teikiamo pagal Sąjungos programas ir priemones. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad paramos priemonės būtų parengtos taip, kad, kai tinkama, atitiktų valstybės pagalbos taisykles.

                  18.

                  Kurdamos ir įgyvendindamos EASE priemones, valstybės narės turėtų visapusiškai išnaudoti ES lygmeniu teikiamą struktūrinių fondų paramą, ypač „Europos socialinio fondo +“ (ESF+) ir Europos regioninės plėtros fondo (ERPF), Teisingos pertvarkos fondo, Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo (EGF), iniciatyvos „REACT-ES“, prisitaikymo prie „Brexit’o“ rezervo (TSI) ir techninės paramos priemones.

                  19.

                  Valstybės narės EASE priemones turėtų įtraukti į Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planus, kaip pateikta Komisijai dėl pagalbos pagal EGADP. Laikantis EGADP teisinėje sistemoje nustatytų sąlygų, tokių priemonių tinkamumas, be kitų kriterijų, priklausys nuo jų suderinimo su priemonės taikymo sritimi ir tikslais, jų indėlio vykdant uždavinius, nurodytus atitinkamose konkrečioms šalims skirtose rekomendacijose, kurias Taryba priėmė pagal Europos semestro sistemą, jų papildomumo ir koordinavimo su kitomis ES programomis ir priemonėmis, siekiant visapusiškai ir optimaliai išnaudoti turimą paramą.

                  20.

                  Valstybės narės turėtų stebėti ir įvertinti EASE priemones, kad būtų galima išplėtoti labiau faktiniais duomenimis grindžiamos politikos kryptis ir intervencinius veiksmus, užtikrinant, kad ištekliai naudojami veiksmingai, o investicijų grąža teigiama, ir, pasitelkiant esamas sistemas, teikti ataskaitas apie patirtį ir pažangą, skatinant užimtumą ir remiant darbo vietos keitimą.

         Priimta Briuselyje 2021 m. kovo 4 d.

               Komisijos vardu

            Nicolas SCHMIT

               Komisijos narys

         (1)  Europos Komisija (2021 m.), Europos ekonominė prognozė. 2021 m. žiema (tarpinė). European Economy, Institutional Paper 144, 2021 m. vasario mėn.

         (2)  2020 m. kovo 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/460, kuriuo dėl konkrečių priemonių investicijoms į valstybių narių sveikatos priežiūros sistemas ir kitus jų ekonomikos sektorius sutelkti reaguojant į COVID-19 protrūkį iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 ir (ES) Nr. 508/2014 (Atsako į koronaviruso grėsmę investicijų iniciatyva) (OL L 99, 2020 3 31, p. 5).

         (3)  2020 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/558, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1301/2013 ir (ES) Nr. 1303/2013, kiek tai susiję su konkrečiomis priemonėmis, kuriomis sudaromos išskirtinės lanksčios sąlygos naudoti Europos struktūrinių ir investicijų fondų lėšas reaguojant į COVID-19 protrūkį (OL L 130, 2020 4 24, p. 1).

         (4)  2020 m. gegužės 19 d. Tarybos reglamentas (ES) 2020/672 dėl Europos laikinos paramos priemonės nedarbo rizikai dėl ekstremaliosios situacijos, susijusios su COVID-19 protrūkiu, mažinti (SURE) sukūrimo (OL L 159, 2020 5 20, p. 1).

         (5)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui ir Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Europos žaliasis kursas“, COM(2019) 640 final.

         (6)  Europos Komisija (2020), ES strategija „Europos skaitmeninės ateities formavimas“.

         (7)  Remiantis Tarptautinių atsiskaitymų banko darbuotojų atlikta analize, iki 2021 m. pabaigos išsivysčiusios ekonomikos šalyse numatoma didelė įmonių bankrotų banga. Žr. Banerjee, R. Cornelli, G. ir E. Zakrajšek (2020) „The outlook for business bankruptcies“ BIS Bulletin Nr. 30.

         (8)  Europos Komisija (2019), 2019 m. užimtumo ir socialinės tendencijos Europoje.

         (9)  Nuo pirmojo iki trečiojo 2020 m. ketvirčio, 15–24 metų asmenų nedarbo lygis ES padidėjo 3 procentiniais punktais, o bendras nedarbo lygis padidėjo 0,8 procentiniais punktais. Šaltinis: Eurostatas.

         (10)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui ir Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui: „Lygybės sąjunga. 2020–2025 m. lyčių lygybės strategija“, COM(2020) 152 final.

         (11)  „Aktyvios darbo rinkos politikos programos paprastai būna itin sėkmingos, kai dalyviai įsitraukia į programą nuosmukio metu, o dalyvavimą programose užbaigia palankių ekonominių sąlygų laikotarpiu.“ D. Card, J. Kluve & A. Weber (2018). What works?
         A meta-analysis of recent active labor market program evaluations. Europos ekonomikos asociacijos leidinys, 16(3), 894–931, p. 34.

         (12)  2018 m. kovo 15 d. Tarybos rekomendacija dėl kokybiškos ir veiksmingos pameistrystės europinės sistemos, (OL C 153, 2018 5 2, p. 1).

         (13)  2014 m. kovo 10 d. Tarybos rekomendacija dėl stažuočių kokybės sistemos (OL C 88, 2014 3 27, p. 1).

         (14)  2019 m. birželio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/1023 dėl prevencinio restruktūrizavimo sistemų, skolų panaikinimo ir draudimo verstis veikla ir priemonių restruktūrizavimo, nemokumo ir skolų panaikinimo procedūrų veiksmingumui didinti, kuria iš dalies keičiama Direktyva (ES) 2017/1132 (Restruktūrizavimo ir nemokumo direktyva) (OL L 172, 2019 6 26, p. 18).

         (15)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui ir Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Pokyčiams ir restruktūrizavimui numatyti skirta ES kokybės sistema“, (COM(2013) 882 final).

         (16)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Nauja Europos pramonės strategija“ (COM(2020) 102 final).

         (17)  Europos Sąjungos Taryba (2017), Tarpinstitucinė deklaracija dėl Europos socialinių teisių ramsčio.

         (18)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui ir Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui: „Jaunimo užimtumo rėmimas. Tiltas jaunajai kartai į darbo rinką“ (COM(2020) 276 final).

         (19)  2020 m. spalio 30 d. Tarybos rekomendacija. „Tiltas į darbo rinką. Sustiprinta Jaunimo garantijų iniciatyva“, kuria pakeičiama 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos rekomendacija dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo 2020/C 372/01 (OL C 372, 2020 11 4, p. 1).

         (20)  2020 m. lapkričio 24 d. Tarybos rekomendacija dėl profesinio rengimo ir mokymo siekiant tvaraus konkurencingumo, socialinio sąžiningumo ir atsparumo 2020/C 417/01 (OL C 417, 2020 12 2, p. 1).

         (21)  Komisijos komunikatas Europos Parlamentui ir Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Europos įgūdžių darbotvarkė, kuria siekiama tvaraus konkurencingumo, socialinio sąžiningumo ir atsparumo“, COM(2020)274 final.

         (22)  Europos Komisija (2020), Įgūdžių paktas.

         (23)  Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl „Europos socialinio fondo +“ (ESF+), COM(2018) 382 final.

         (24)  Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl Europos regioninės plėtros fondo ir Sanglaudos fondo, COM(2018) 372 final.

         (25)  Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo įsteigiamas Teisingos pertvarkos fondas, COM(2020) 22 final.

         (26)  Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo (EGF), COM(2018) 380 final.

         (27)  2020 m. gruodžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2020/2221, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kiek tai susiję su papildomais ištekliais ir įgyvendinimo taisyklėmis, siekiant suteikti paramą COVID-19 pandemijos sukeltai krizei ir jos socialiniams padariniams įveikti skirtiems veiksmams skatinti ir pasirengti žaliajam, skaitmeniniam ir atspariam ekonomikos atgaivinimui (REACT-ES) (OL L 437, 2020 12 28, p. 30).

         (28)  Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo įsteigiamas prisitaikymo prie „Brexit’o“ rezervas, COM(2020) 854 final.

         (29)  Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo nustatoma techninės paramos priemonė, COM(2020) 409 final.

         (30)  2021 m. vasario 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2021/241, kuriuo sukuriama Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė (OL L 57, 2021 2 18, p. 17).

         (31)  Tarybos išvados dėl 2021 m. Europos semestro: 2021 m. metinės tvaraus augimo strategijos užimtumo ir socialiniai aspektai.

         (32)  SWD(2021) 12 final, 1/2 dalis.